Ухвала

12 жовтня 2022 року

м. Київ

справа № 752/4838/15

провадження № 61-17797св19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Грушицького А. І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про повернення судового збору, сплаченого за подання касаційної скарги на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 27 серпня 2015 року та рішення Апеляційного суду міста Києва від 07 червня 2016 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2015 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 27 серпня 2015 року позов задоволено.

Стягнено солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь

ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 299 993,24 дол. США, що за курсом НБУ станом на 04 лютого 2015 року становить 5 018 565,63 грн та складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 159 340,00 дол. США; відсотків за користування кредитом у розмірі 102 949,16 дол. США; пені за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 16 023,04 дол. США; пені за несвоєчасне повернення відсотків у розмірі 21 681,04 дол. США.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 07 червня 2016 року рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 27 серпня 2015 року скасовано в частині солідарного стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором, яка станом на 04 лютого 2015 року становить 5 018 565,63 грн, та судового збору в розмірі 3 654,00 грн, ухвалено в цій частині нове судове рішення, яким відмовлено ПАТ «Укрсоцбанк» у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3 .

Ухвалою Верховного Суду від 03 лютого 2021 року касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 27 серпня 2015 року та рішення Апеляційного суду міста Києва від 07 червня 2016 року закрито.

22 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із заявою про повернення судового збору, сплаченого за подання касаційної скарги.

15 травня 2022 року ОСОБА_1 повторно звернувся до Верховного Суду із заявою про повернення судового збору, сплаченого за подання касаційної скарги.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 травня 2022 року для розгляду справи визначено суддю-доповідача Грушицького А. І.

06 жовтня 2022 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду.

Пунктом 5 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В ухвалі Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 22 листопада 2019 року в справі № 816/731/16 (адміністративне провадження № К/9901/9639/19) зроблено висновок, що «пункт 5 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» передбачає можливість повернення судового збору лише у випадку закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях. Наслідком закриття провадження у справі є відсутність (скасування) рішення, яким закінчено розгляд справи по суті, тоді як закриття касаційного провадження призведе до залишення оскаржуваних судових рішень в силі. Указане підтверджує різне значення понять «закриття провадження у справі» та «закриття касаційного провадження» та неможливість їх ототожнення. Повернення судового збору у випадку закриття касаційного провадження пунктом 5 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» не передбачено, що унеможливлює задоволення клопотання скаржника про повернення судового збору. Зазначений висновок узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеній в ухвалі від 29 травня 2019 року у справі № 820/4918/16 (провадження №11-42апп19)».

У постанові від 08 червня 2022 року в справі № 357/380/20 (провадження № 14-20цс22) Велика Палата Верховного Суду не вбачала підстав для відступу від висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в ухвалі від 29 травня 2019 року у справі № 820/4918/16.

Отже, наведеною нормою Закону України «Про судовий збір» передбачено повернення судового збору лише у разі закриття (припинення) провадження у справі, а не у випадку закриття касаційного провадження, тому у задоволенні заяви ОСОБА_1 про повернення судового збору за подання касаційної скарги слід відмовити.

Керуючись статтями 260, 402 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про повернення судового збору, сплаченого за подання касаційної скарги на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 27 серпня 2015 року та на рішення Апеляційного суду міста Києва від 07 червня 2016 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженнюне підлягає.

Суддя А. І. Грушицький