Справа № 203/1931/21
Провадження № 2-др/203/5/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ДОДАТКОВЕ)

11.04.2022 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська в залі суду в м. Дніпрі у складі:

головуючого судді Ханієвої Ф.М.,

за участю секретаря судового засідання Сядро Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання позивача ОСОБА_1 про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу та ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи: Приватний нотаріус Житомирського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Мельник Юрій Анатолійович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

встановив:

29.03.2022 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська на підставі постанови Дніпровського апеляційного суду від 22.03.2022 року для продовження розгляду надійшли матеріали цивільної справи №203/1931/21 щодо розгляду клопотання позивача ОСОБА_1 (далі заявник) про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу та ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи: Приватний нотаріус Житомирського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Мельник Юрій Анатолійович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, в якій позивач просить суд:

- винести додаткове рішення та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 9000,00 грн.

І. Стислий виклад позицій учасників справи.

В обґрунтування свого клопотання про ухвалення додаткового рішення позивач зазначив, що з метою отримання правничої допомоги щодо ведення справи, ним було укладено договір про надання правової допомоги від 15.05.2021 р. №3-19/21, за яким за правничу допомогу при розгляді справи адвокат Землянська Ксенія Віталіївна повинна отримати плату за надання правових послуг (гонорар) у фіксованій сумі 9000 (дев`ять тисяч) гривень. На підтвердження понесених витрат на сплату гонорару адвокату за договором заявник додав до матеріалів справи: договір про надання послуг адвоката від 15.05.2021 року №3-19/21; додаткову угоду №1 (відповідно до договору); акт приймання-передачі наданих послуг до договору 15.05.2021 року №3-19/21; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю; копію довідки форми 34-ОПП.

Тому позивач звернувся до суду з клопотанням про ухвалення додаткового рішення та стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 9000,00 грн.

18.06.2021 року від представника відповідача до суду надійшло клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, в якій представник відповідача просить відмовити ОСОБА_1 у стягненні витрат на правову допомогу. В обґрунтування клопотання представник відповідача зазначив, що до позовної заяви ОСОБА_1 не подав належних та допустимих документів, які б підтверджували оплату правничої допомоги, в тому числі документів, які б підтверджували перерахунок коштів адвокату.

ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.

У судове засідання, призначене на 11.04.2022 року, сторони не з`явились, від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд клопотання за її відсутності та за відсутності позивача.

Інші учасники справи про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду клопотання.

Суд на підставі положень ст. ст. 128, 211, 223, 247, 270 ЦПК України розглянув клопотання позивача про ухвалення додаткового рішення у справі за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу технічними засобами.

Під час судового розгляду клопотання про ухвалення додаткового рішення суд дослідив наявні в матеріалах справи письмові докази.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази.

Судом встановлено, що 21.05.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з цивільним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи: Приватний нотаріус Житомирського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Мельник Юрій Анатолійович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, в якому просив суд:

- визнати виконавчий напис №20851 від 03 лютого 2021 року вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Горай Олегом Станіславовичем таким, що не підлягає виконанню;

- витрати по справі покласти на відповідача.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 24.05.2021 року (головуючий суддя Казак С.Ю.) було відкрито провадження в цивільній справі №203/1931/21 та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання (а.с.18).

07.09.2021 року в цивільній справі №203/1931/21 Кіровським районним судом м. Дніпропетровська (головуючий суддя Казак С.Ю.) було ухвалене рішення, яким позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи: Приватний нотаріус Житомирського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Мельник Юрій Анатолійович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, був задоволений та визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 02 лютого 2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем за реєстровим №20851, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1362 грн (а.с.90-93).

16.09.2021 року ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська (головуючий суддя Казак С.Ю.) було відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи: Приватний нотаріус Житомирського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Мельник Юрій Анатолійович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню (а.с.96-98).

Позивач, не погодившись з ухвалою суду від 16.09.2021 року, подав апеляційну скаргу, яка постановою Дніпровського апеляційного суду від 22.03.2022 року була задоволена частково, ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16.09.2021 року було скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду (а.с.116-120).

На підтвердження факту понесення витрат на професійну правничу допомогу позивач надав суду належним чином засвідчені копії: договору про надання послуг адвоката від 15.05.2021 року №3-19/21; додаткової угоди №1 (відповідно до договору); свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 16.07.2018 року, серії ДП №2971; акту прийому-передачі від 09.09.2021 року за договором про надання правової допомоги від 15.05.2021 року; довідки форми №34-ОПП про взяття на облік платника податків, відомості щодо якого не підлягають включенню до Єдиного державного реєстру від 14.12.2018 року за №015; оригінал ордера на надання правничої (правової) допомоги від 15.05.2021 року, виданого на підставі договору про надання правової допомоги від 15.05.2021 року №3-19/21.

Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу відшкодування судових витрат позивача на професійну правничу допомогу та ухвалення додаткового рішення у справі.

ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати , зокрема, на професійну правничу допомогу.

Відповідно до положень частин 1 - 6 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин 2, 3, 4, 8 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються , зокрема, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо , зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати .

Аналіз викладених вище норм ЦПК України вказує, що розмір витрат на професійну правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У відповідності до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 19 цього ж Закону визначені такі види адвокатської діяльності, як: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Аналіз викладених вище положень визначає, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Представництво це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Інші види правової допомоги це види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

За приписами ч. 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який, у свою чергу, врегульовано главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, ст. 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Стаття 632 Цивільного кодексу України регулює поняття ціни договору, за приписами якої, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена, виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються: складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз викладених норм вказує, що договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (окрім виключень, визначених ч. 2 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»); за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, тому такий може бути оплатним або безоплатним; ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару. Адвокатський гонорар може існувати в двох формах: фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення: при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв; адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні; відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суд виходить зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Крім того, суд бере до уваги те, що для вирішення питання про відшкодування витрат на правничу допомогу від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (постанова Верховного Суду від 02.10.2019 року, справа № 815/1479/18, додаткова постанова Верховного Суду від 05.09.2019 року, справа № 826/841/17, додаткова постанова Верховного Суду від 06.03.2019 року, справа № 922/1163/18).

З урахуванням положень ч. 4 ст. 163 ЦПК України, суд бере до уваги вище вказані правові висновки Верховного Суду.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy), заява №34884/97, п. 30). Угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою (рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece)).

Так, судом було встановлено, що позивачу були надані адвокатські послуги адвокатом Землянською Ксенією Віталіївною, згідно з договором про надання правової допомоги №3-19/21 від 15.05.2021 року та додаткової угоди №1 від 15.05.2021 року до вказаного договору. За умовами договору про надання правової допомоги, гонорар за надану правову допомогу складає 9000,00 грн (ведення справи у суді першої інстанції), проте при зміні обставин справи, що обумовлюють збільшення обсягу роботи, гонорар повинен бути переглянутий. При цьому умовами договору передбачено, що у разі укладення додаткової угоди, оплата винагородження здійснюється на підставі додаткової угоди і є зобов`язаннями клієнта перед адвокатом. За умовами додаткової угоди від 15.05.2021 року, гонорар за надану правову допомогу складає 9000,00 грн. На підтвердження факту понесення витрат на професійну правничу допомогу позивач надав суду належним чином засвідчені копії: договору про надання послуг адвоката від 15.05.2021 року №3-19/21; додаткової угоди №1 (відповідно до договору); свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 16.07.2018 року, серії ДП №2971; акту прийому-передачі від 09.09.2021 року за договором про надання правової допомоги від 15.05.2021 року; довідки форми №34-ОПП про взяття на облік платника податків, відомості щодо якого не підлягають включенню до Єдиного державного реєстру від 14.12.2018 року за №015; оригінал ордера на надання правничої (правової) допомоги від 15.05.2021 року, виданого на підставі договору про надання правової допомоги від 15.05.2021 року №3-19/21.

При визначенні суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають відшкодуванню позивачу, суд враховує те, що в акті прийому-передачі від 09.09.2021 року за договором про надання правової допомоги від 15.05.2021 року вказаний обсяг проведеної адвокатом роботи, а саме: підготовка матеріалів для звернення до суду, ведення справи у суді першої інстанції (колективний позов) у розмірі 9000,00 грн. Крім того, в акті зазначено, що оплата вартості послуг адвоката здійснюється після отримання рішення суду, яке вступило в законну силу.

Водночас доводи відповідача про необхідність зменшення заявлених до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката у зв`язку з ненаданням позивачем квитанції про сплату послуг адвоката, не беруться судом до уваги, оскільки відшкодуванню підлягають як фактично понесені витрати сторони на професійну правничу допомогу, так і ті, що будуть понесені, з урахуванням наданих доказів та умов укладеного договору про надання правничої (правової) допомоги.

Тому, з урахуванням положень ст. ст. 137, 141 ЦПК України, суд зазначає, що з огляду на задоволення позовних вимог ОСОБА_1 за рішенням суду, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9000,00 грн.

V. Висновки суду за результатами розгляду клопотання про ухвалення додаткового рішення.

З огляду на встановлені судом обставини, з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку про необхідність задоволення у повному обсязі клопотання позивача ОСОБА_1 про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 9000,00 грн, та ухвалення додаткового рішення в цивільній справі.

Керуючись статтями 3-13, 133, 141, 235, 258, 259, 263-265, 268, 270 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

вирішив:

Клопотання позивача ОСОБА_1 про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу та ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи: Приватний нотаріус Житомирського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Мельник Юрій Анатолійович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (адреса місцезнаходження: вул. Кудрявський Узвіз, буд. 5-Б, м. Київ, 04053; ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9000,00 грн (дев`ять тисяч гривень 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ф.М. Ханієва