Номер провадження 2/754/561/22
Справа №754/8168/21
РІШЕННЯ

Іменем України

09 листопада 2022 року м.Київ

Деснянський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді Скрипки О.І.

при секретарі Моторенко К.О.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач КП ВО Київради (КМДА) «Київтеплоенерго», який є правонаступником ПАТ «Київенерго», звернувся до суду з позовом, який було уточнено в частині визначення кола відповідачів, про стягнення заборгованості,

Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідачі є співвласниками квартири АДРЕСА_1 та є споживачами послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, які постачає КП ВО Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» за вказаною адресою. Відповідачі своєчасно не сплачували кошти за надані послуги, у зв`язку із чим станом на 01.03.2021 року утворилася заборгованість. Оскільки відповідачі в добровільному порядку заборгованість не погашають, КП ВО Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» просить стягнути на його користь з відповідачів заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 16204,34 грн., заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 29 908,87 грн., а також заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 16 480,94 грн., заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 19 189,34 грн., а всього 81 783,49 грн., витрати пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 33, 00 грн. та судовий збір у розмірі 2270,00 грн.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 27.05.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання.

07.07.2021 року до суду надійшов відзив відповідача ОСОБА_1 на позовну заяву. У даному відзиві відповідач заперечує проти позовних вимог, вказуючи на пропуск позивачем строку позовної давності, а також зазначає про те, що співвласниками квартири є він, ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рівних частинах. Крім того, відповідач вважає, що у позовній заяві відсутній обґрунтований розрахунок розміру заборгованості, а також відповідач надав квитанції про здійснення оплати за надані послуги. З урахуванням наведеного, відповідач просив застосувати строки позовної давності до вимог про стягнення заборгованості за послуги до 01.05.2018 року та відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

14.07.2021 року до суду надійшла відповідь представника позивача ОСОБА_6 на позовну заяву. У даній відповіді представник позивача заперечує проти тверджень відповідача, вважаючи їх необґрунтованими та безпідставними, а також зазначає про те, що відповідачем наявність заборгованості та її розмір належним чином не спростовано.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 29.09.2021 року залучено до участі у справі в якості відповідачів ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

В судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності представника позивача, за наявних у справі матеріалів.

Відповідачі в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили.

Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідачів, за наявних у справі матеріалів.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги КП ВО Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Відповідно до ч. 1 ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) забов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) забов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Згідно п. 1 Правил користування електричною енергією, затвердженою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04.05.2006 року № 562 врегульовані відносини між громадянами та енергопостачальниками. Правила обов`язкові для виконання всіма споживачами і енергопостачальниками незалежно від форм власності.

Судом встановлено, що розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27.12.2017 року № 1693 «Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27.09.2001 року, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго», КП «Київтеплоенерго» визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ «Київенерго». За розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 року № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам.

Відтак з 01.05.2018 року надання послуг з центрального опалення та постачання гарячої води здійснює КП «Київтеплоенерго».

З 01.05.2019 року введено в дію Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року №2189. Відповідно до ч. 1 ст. 12 цього Закону, надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Правовідносини з постачання фізичними особами центрального опалення та постачання гарячої води регулюються Правилами надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630 (далі Правила).

Відповідно до п. 8 Правил, послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі договору про надання послуг з центрального опалення та постачання гарячої води.

Відповідно до ч. 7 статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року, договір про надання послуг з центрального опалення, послуг з центрального постачання холодної води, послуг з центрального постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання.

На виконання вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року КП «Київтеплоенерго» підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 року № 34 (5085). Зміст зазначеного договору відповідає змісту типового договору, затвердженого Правилами. Такі договори є договорами приєднання, а може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови.

Відповідно до норм ЦК України встановлено, якщо особа вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, то договір вважається укладеним.

Підключення будинку до мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води свідчить про надання послуг позивачем.

Відповідачі від мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством порядку не відмовлялись (не відключались).

Тому виникнення цивільних прав та обов`язків підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги з централізованого опалення та постачає гарячу воду, надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату послуг, а споживач має здійснювати оплату виставлених рахунків.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року, п.п. 18, 20, 30 Правил, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 07.07.1997 року, квартира АДРЕСА_1 зареєстрована на праві власності за відповідачами ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в рівних долях.

Відповідачі є споживачами послуг з центрального опалення та постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до розрахунку заборгованості позивача вбачається, що відповідачі мають заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 16 480,94 грн., заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 19 189,34 грн.

Крім того, відповідно до договору №602-18 про відступлення права вимоги (цесії) від 11.10.2018 року, укладеного між ПАТ «Київенерго» та КП ВО Київради (КМДА) «Київтеплоенерго», КП ВО Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» прийняв право вимоги до відповідача з оплати спожитих до 01.05.2018 року послуг з централізованого опалення та/або з централізованого постачання гарячої води у розмірі 46 113,21 грн., що також підтверджується додатками № 1 та № 2 до вказаного договору.

Відповідно до положення ч. 4 ст. 319 ЦК України встановлено, що власність зобов`язує. Відповідно до ч. 5 ст. 319 ЦК України власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Згідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначено відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг отриманих ним до укладання відповідного договору.

Відповідно до ст. 68 ЖК України, наймачі (власники) зобов`язані своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Так, стаття 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначає, що комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреб фізичних та юридичних осіб у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів.

Згідно статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Відповідно до ст. 541 ЦК України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором, актами цивільного законодавства.

Відповідно до положень ст. 360 ЦК України визначено, що співвласник зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном, відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону відповідачі як споживачі послуг, що надавалися ПАТ «Київенерго», зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги відповідно до своєї частки у спільному майні.

Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Судом встановлено, що відповідачі свої обов`язки по оплаті за споживання послуг з централізованого опалення та/або постачання гарячої води не виконували, у зв`язку з чим у них виникла заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 16204,34 грн., заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 29 908,87 грн., а також заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 16 480,94 грн., заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 19 189,34 грн., а всього 81 783,49 грн.

Вказані суми заборгованості відповідачами належним чином не спростовано. Надані відповідачем ОСОБА_1 копії квитанцій про сплату підстав для відмови в задоволенні повністю чи частково не дають, оскільки не спростовують вказаний розрахунок заборгованості, так як вказані суми оплати враховані позивачем при визначенні загальної суми заборгованості (а.с.8). Інших доказів на спростування розміру заборгованості відповідачами не надано.

В той же час, вирішуючи питання щодо розміру заборгованості, що підлягає стягненню, а також розглядаючи заву відповідача про застування строку позовної давності, суд зауважує наступне.

Відповідно до положень ст. ст. 256-257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до частини 3 та 4 статті 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Оскільки обов`язок щодо сплати за послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води виникає у споживача кожного місяця, позовна давність підлягає застосуванню до кожного з платежів окремо.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» просило стягнути заборгованість за спожиті послуги, надані до 01.05.2018 року та з 01.05.2018 року.

З позовом до суду КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» звернулося 26.05.2021 року.

Суд зауважує, що статтею 262 ЦК України визначено, що заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Отже, укладення між ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» та КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» договору №602-18 про відступлення права вимоги (цесії) від 11 жовтня 2018 року не перериває позовної давності за вимогами про стягнення з відповідачів заборгованості за послуги, надані до 01.05.2018 року.

Часткова сплата відповідачами за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води також не є достатньою підставою для переривання позовної давності за вказаними вимогами, оскільки не свідчить про визнання ними заборгованості, про стягнення якої заявлені вимоги в тому ж розмірі та за той же період. Такі дії відповідача свідчать лише про визнання ним фактично сплаченої заборгованості.

В той же час враховує, що 30 березня 2020 року був прийнятий Закон України № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким доповнений Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України п. 12, яким визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу строки продовжуються на строк дії такого карантину. Вказаний Закон набрав чинності 02 квітня 2020 року. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширення на території України гострої респіраторної хвороби СОVІD -19, спричиненої короновірусом SARS-СоV-2, на всій території України було встановлено карантин, який продовжувався, продовжується відповідними постановами КМУ. Строки позовної давності вказаними вище положеннями ЦК України неодноразово було подовжено згідно рішень КМУ.

Таким чином, суд не вбачає підстав для застосування наслідків пропуску строку позовної давності, а тому відхиляє заяву відповідача в цій частині.

Згідно статті 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 88 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року).

З огляду на викладене, оцінивши доводи сторін, перевіривши обставини справи в сукупності з наявними у справі доказами, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Інші доводи та твердження сторони відповідачів підстав для відмови в задоволенні позову повністю чи частково не дають.

Відтак, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню і з відповідачів на користь КП ВО Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» підлягає стягненню заборгованість за спожиті послуги у вищевказаному розмірі пропорційно до часток власності у нерухомому майні, а саме по 1/4 частині з кожного в загальному розмірі по 20 445,87 грн., що складається з: заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 4051,08 грн., заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 7477,22 грн., а також заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 4120,23 грн., заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 4797,33 грн.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню, витрати по сплаті судового збору в сумі 2270,00 грн. пропорційно до задоволених вимог, а саме по 567,50 грн. Разом з тим, щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат, пов`язаних із отриманням інформації з Державного реєстру речових прав в сумі 33,00 грн. слід відмовити, оскільки, стороною позивача не надано суду доказів на підтвердження вказаної суми, а наявна у справі копія квитанції переконливо не свідчить про те, що позивачем були понесені ці витрати саме у зв`язку із отриманням відповідного витягу відносно відповідача у даній справі.

На підставі викладеного, керуючись статями 10, 12, 19, 43-44, 49, 76-83, 133, 141, 258-260, 263-265, 274-279 ЦПК України, статями 526, 625, 610, 714 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 4051,08 грн., заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 7477,22 грн., а також заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 4120,23 грн., заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 4797,33 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 567,50 грн.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 4051,08 грн., заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 7477,22 грн., а також заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 4120,23 грн., заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 4797,33 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 567,50 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 4051,08 грн., заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 7477,22 грн., а також заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 4120,23 грн., заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 4797,33 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 567,50 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 4051,08 грн., заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 7477,22 грн., а також заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 4120,23 грн., заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 4797,33 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 567,50 грн.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго»: 01001, м. Київ, площа Івана Франка, 5, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя: