Справа № 289/2356/21
Номер провадження 2/289/118/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.08.2022 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області в складі: під головуванням судді Мельника О.В., з секретарем судових засідань Галькевич Ю.В., позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Кучерявої Т.А., відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача адвоката Рибакова О.В.розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовноюзаявою ОСОБА_1 (місце знаходження/ місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (місце знаходження / місце проживання: АДРЕСА_2 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Радомишльського районного нотаріального округу Житомирської області Мельниченко Наталія Михайлівна про визнання недійсною відмови від прийняття спадщини, визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду із позовом та просить визнати недійсною її письмову відмову від прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті батька та визнати недійсними свідоцтва про право на спадщину видані відповідачу.

В обґрунтування позову позивач ОСОБА_1 зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилась спадщина. Спадкоємцями за законом є позивач та її мати ОСОБА_2 , відповідач по справі. В подальшому відповідач ОСОБА_2 подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини, а вона подала заяву про відмову від спадщини на користь відповідача ОСОБА_2 . Після спливу шестимісячного терміну з дня смерті спадкодавця, відповідачу ОСОБА_2 були видані свідоцтва про право власності на спадкове майно.

Позивачка посилаючись на те, що оскільки заяву про відмову від прийняття спадщини вона подала під впливом безпорадного стану і вчинила істотну помилку, була введена в оману матір`ю, яка обіцяла після прийняття спадщини переоформити на позивача право власності на всю квартиру та в подальшому, шляхом погроз заборонила забирати заяву про відмову від прийняття спадщини, а також нотаріусом не було роз`яснено всі права позивача, просить позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач та її представник заявлені позовні вимоги підтримали, з підстав зазначених у ній та подали додаткові письмові пояснення після вивчення матеріалів спадкової справи.

Відповідач та її представник проти задоволення позову заперечили. Подали письмовий відзив на позовну заяву. Вважають позов безпідставним, оскільки заява про відмову від прийняття спадщини була написана позивачем добровільно, нотаріусом належним чином роз`яснено всі права. Крім того, позивачем не надано жодного доказу яким би підтверджувались доводи позивача, про безпорадний стан, введення в оману чи вчинення примусу з боку відповідача.

Третя особа приватний нотаріус Радомишльського районного нотаріального округу Житомирської області Мельниченко Н.М.в судове засідання не з`явилася подала на позовну заяву письмові пояснення, в яких просить суд відмовити в задоволенні позову, оскільки під час написання заяви про відмову від прийняття спадщини ОСОБА_1 діяла добровільно, без будь-якого примусу, права і наслідки написання такої заяви були належним чином роз`яснені. Також, позивачкою не надано доказів на підтвердження заявлених вимог. Просить суд проводити судовий розгляд за її відсутності.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши наявні матеріали в справі та давши їм належну оцінку, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії НОМЕР_1 та свідоцтвом про шлюб, згідно якого ОСОБА_4 змінила прізвище на ОСОБА_5 .

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 відповідач ОСОБА_2 являється дружиною ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 .

З матеріалів спадкової справи № 40/2021 до майна померлого ОСОБА_3 початої 24 березня 2021 року та закінченої 08 жовтня 2021 року встановлено, що 24 березня 2021 о 09 год. 57 хв. до приватного нотаріуса Радомишльського районного нотаріального округу Житомирської області Мельниченко Н.М. із заявою про прийняття спадщини звернулась ОСОБА_2 . Вказана заява зареєстрована в Книзі обліку спадкових справ за № 107.

Також, 24 березня 2021 о 10 год. 30 хв. до приватного нотаріуса Радомишльського районного нотаріального округу Житомирської області Мельниченко Н.М. із заявою про відмову від прийняття спадщини після померлого ОСОБА_3 звернулась ОСОБА_1 . Вказана заява зареєстрована в Книзі обліку спадкових справ за № 107.

09 вересня 2021 року приватним нотаріусом Радомишльського районного нотаріального округу Житомирської області Мельниченко Н.М. видано ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за законом, реєстровий номер 948, на 1/3 частину квартири за адресою АДРЕСА_3 на автомобіль Пежо реєстраційний номер НОМЕР_4 та № 950 на автомобіль Сітроен реєстраційний номер НОМЕР_5 .

08 жовтня 2021 року приватним нотаріусом Радомишльського районного нотаріального округу Житомирської області Мельниченко Н. М. видано ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за законом, реєстровий номер 1216 на земельну ділянку площею 0,1200 га з кадастровим номером :06:000:0540.

Інших доказів щодо предмету позову учасниками по справі не надано.

В судовому засіданні, на уточнюючі питання учасників по справі, ОСОБА_1 та її представник пояснили, що заява про відмову від прийняття спадщини була написана під впливом істотної помилки, оскільки ця подія відбулась на 17 день після смерті батька і вона перебувала у важкому психологічному стані і не усвідомлювала значення своїх дій. На істотну помилку також вплинуло те, що нотаріусом не було роз`яснено положення ст..1273 ЦК України, строків прийняття спадщини та не визначено спадкову масу. Також перед написанням заяви про відмову від прийняття спадщини мати обіцяла позивачу у разі її написання переоформити право власності на всю квартиру за адресою АДРЕСА_4 . Однак, після отримання свідоцтва про право на спадщину за законом відмовилась це робити, чим ввела позивача в оману, що свідчить про написання оскаржуваної заяви під впливом обману.

Крім того пояснила, що в липні-серпні 2021 року повідомила матері, що має намір забрати від нотаріуса свою заяву про відмову від прийняття спадщини. Однак, мати шляхом погроз та психічного тиску змусила позивача цього не робити.

Вказані обставини, на думку позивача, є підставою для визнання її заяви про відмову від прийняття спадщини недійсною.

Також пояснила, що за медичною допомогою з приводу важкого психологічного стану позивач не зверталась. Заяву про відмову від прийняття спадщини прочитала та власноручно підписала. З приводу погроз з боку матері до правоохоронних органів не зверталась.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що неодноразово чула, що за життя ОСОБА_3 обіцяв переоформити право власності на квартиру на дочку ОСОБА_1 . Також повідомила, що ОСОБА_1 влітку 2021 року неодноразово скаржилась на те, що мати чинить на неї психологічний тиск з приводу спадкового майна. Щодо обставин написання оскаржуваної заяви свідку нічого не відомо.

Згідно з ч. 1 ст. 12 ЦК України особа може на власний розсуд як здійснювати своє цивільне право, так і використовувати його частково або не використовувати взагалі.

Під здійсненням цивільного права слід розуміти реалізацію тих можливостей, які передбачені змістом суб`єктивного цивільного права. Здійснення цивільного права може відбуватися шляхом вчинення як фізичних, так і юридичних дій.

Відповідно до змісту статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Відповідно до частин першої, п`ятої та шостої статті 1273 ЦК Україниспадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття.

Відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, встановлених статтями 225, 229-231 і 233 цього Кодексу (частина п`ята статті 1274 ЦК України).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України упостанові від 06.11.2009 N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними`відповідно достатей 229 - 233 ЦК України правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним.

Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та у разі задоволення позовних вимог зазначати у судовому рішенні, у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Вказане узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 27 листопада 2018 року у справі № 905/1227/17 (провадження № 12-112гс18).

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звернувшись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 , посилаючись на вчинення 24 березня 2021 року відмови від прийняття спадщини після смерті батька під впливом помилки, визначила правовою підставою позову правила статті 229 ЦК України.

Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом (частина перша статті 229 ЦК України).

Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК України), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно була і має істотне значення.

За змістом статті 229 ЦК України, під помилкою розуміється неправильне, помилкове, таке, що не відповідає дійсності уявлення особи про природу чи елементи вчинюваного нею правочину. Законодавець надає істотне значення помилці щодо: природи правочину; прав та обов`язків сторін; властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність; властивостей і якостей речі, які значно знижують можливість використання за цільовим призначенням.

Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним на підставі статті 229 ЦК України повинна довести наявність обставин, які вказують на помилку, - неправильне сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, і що ця помилка дійсно була і має істотне значення.

Не має правового значення помилка щодо розрахунку одержання користі від вчиненого правочину.

Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Не є істотною помилка в мотивах правочину, тобто, в причинах, які спонукали до його укладення, крім випадків, встановлених законом.

Недійсність правочину є тією рисою, що притаманна правочину у момент його вчинення, а не у зв`язку з обставинами, що виникли пізніше.

При цьому, на виконання загальних засад цивільного судочинства щодо змагальності сторін, процесуального обов`язку щодо подання доказів та доведеності перед судом їх переконливості, позивачем не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження своїх вимог, що заява про відмову від прийняття спадщини була складена нею внаслідок помилки щодо природи вказаного правочину, її прав та обов`язків.

У заяві про відмову від прийняття спадщини зазначено, що ОСОБА_1 текст заяви особисто прочитаний, правові наслідки написання заяви їй зрозумілі, будь-яких нез`ясованих питань на момент підписання заяви у неї не має. Текст заяви містить роз`яснення вимог законодавства, в тому числі і посилання на ст. 1273 ЦК України.

Власноручність підписання цієї заяви позивачем не оспорюється та підтверджено нею особисто в судовому засіданні. Сам зміст заяви свідчить про те, що спадкоємець в повній мірі усвідомлювала правову природу та наслідки її написання.

Не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні і доводи позивача про те, що заява про відмову від прийняття спадщини була написана не свідомо, у важкому психологічному стані. Сукупність наданих сторонами доказів, вказують на те, що позивач у зв`язку із своїм психоемоційним станом не потребував медичного втручання і відповідно дані твердження позивача не доводять написання заяви про відмову від прийняття спадщини в стані, що не давав можливості усвідомлювати значення своїх дій.

Правом на відкликання заяви про відмову від прийняття спадщини позивач не скористалася.

Про те, що позивачу було відомо про можливість відкликати дану заяву вона неодноразово підтвердила в судовому засіданні, однак не зробила цього, за її твердженнями, у зв`язку із погрозами матері, що суперечить її твердженням про те, що вона не відкликала заяву у зв`язку із незнанням своїх прав.

Враховуючи презумпцію знання законодавства відповідно до ч.2 ст.68 Конституції України, нездійснення своїх прав щодо відкликання заяви про відмову від прийняття спадщини та можливе недостатнє роз`яснення нотаріусом прав та наслідків у разі не відкликання заяви, не свідчить про їх порушення з метою захисту в судовому порядку.

При цьому зміна думки щодо відмови від спадщини у зв`язку із невиконанням певних домовленостей у подальшому особою, на користь якої здійснена така відмова, не може бути достатньою та обґрунтованою підставою для визнання такої відмови недійсною.

Зазначене вище повною мірою стосується і доводів позивача, щодо введення її в оману відповідачем.

Також, за змістом статей 1273 та 1274ЦК України заява про відмову від прийняття спадщини, в тому числі заява про відмову від прийняття спадщини на користь іншої особи є одностороннім правочином.

Як роз`яснено у п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину.

Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Норми статті 230 ЦК не застосовуються щодо односторонніх правочинів.

За таких обставин, твердження позивача про написання заяви про відмову від прийняття спадщини під впливом обману також не зна йшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи.

Згідно зі статтею 231 ЦК України правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним. Винна сторона (інша особа), яка застосувала фізичний або психічний тиск до другої сторони, зобов`язана відшкодувати їй збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв`язку з вчиненням цього правочину.

Для визнання правочину недійсним позивач має довести наступні обставини: 1) факт застосування до нього (до потерпілої сторони правочину) фізичного чи психологічного тиску з боку іншої сторони чи з боку третьої особи; 2) вчинення правочину проти своєї справжньої волі; 3) наявність причинного зв`язку між фізичним або психологічним тиском і вчиненням правочину, який оспорюється.

При вирішенні спорів про визнання недійсним правочину, вчиненого особою під впливом насильства (стаття 231 ЦК), судам необхідно враховувати, що насильство має виражатися в незаконних, однак не обов`язково злочинних діях. Насильницькі дії можуть вчинятись як стороною правочину, так і іншою особою - як щодо іншої сторони правочину, так і щодо членів її сім`ї, родичів тощо або їх майна. Факт насильства не обов`язково має бути встановлений вироком суду, постановленим у кримінальній справі.

В ході розгляду справи позивачем не надано жодного належного і допустимого доказу, який би підтверджував фізичний або психологічний тиск з боку ОСОБА_2 на ОСОБА_1 , як в момент написання заяви про відмову від прийняття спадщини так і протягом 5 місяців після її написання (протягом законодавчо встановленого строку щодо можливості її відкликання).

Вказані висновки суду узгоджуються із правовими позиціями, викладеними у Постановах Верховного Суду у справах № 705/2897/16-ц від 23 січня 2020 року, № 442/158/18 від 16 травня 2019 року

Оцінивши всі докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем в ході судового розгляду справи не надано належних та допустимих доказів того, що відмова від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 до нотаріальної контори подана та підписана нею внаслідок помилки і обману на що вплинула відповідач ОСОБА_2 і будучи обізнаною про можливість відкликати заяву, не зробила цього під впливом погроз з боку матері. Із досліджених судом доказів, пояснень позивача, учасників встановлено, що позивач змінила свою думку щодо відмови від спадщини у зв`язку із невиконанням певних домовленостей у подальшому особою, на користь якої здійснена така відмова, що не є підставою для визнання правочину недійсним.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про визнання недійсною заяви про відмову від прийняття спадщини через їх недоведеність позивачем.

Враховуючи, що згідно поданої позовної заяви, вимоги про скасування виданих приватним нотаріусом Радомишльського районного нотаріального округу Житомирської області Мельниченко Н.М., на ім`я ОСОБА_2 , свідоцтв про право на спадщину за закономз реєстровими номерами 948, 949, 950 та 1216 є похідними від задоволення вимоги про визнання недійсною відмови ОСОБА_1 від прийняття спадщини після померлого ОСОБА_3 , підстави для задоволення позову в цій частині також відсутні.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 265, 268, 354 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Радомишльського районного нотаріального округу Житомирської області Мельниченко Наталія Михайлівна про визнання недійсною відмови від прийняття спадщини, визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 05 вересня 2022 року.

Суддя О. В. Мельник