ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 676/2589/20

Провадження № 22-ц/4820/1384/22

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії
суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

секретар судового засідання Чебан О.М.,
з участю прокурора ОСОБА_1 ,
представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом заступника керівника Кам`янець-Подільської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Китайгородської сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області до Кам`янець-Подільської районної державної адміністрації, ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування розпорядження, визнання недійсним державного акта на право власності на землю та повернення земельної ділянки, за апеляційною скаргою першого заступника керівника Хмельницької обласної прокуратури на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області в складі судді Вдовичинського А.В. від 03 червня 2022 року.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

У травні 2020 року заступника керівника Кам`янець-Подільської окружної прокуратури, звертаючись в суд з цим позовом в інтересах Хмельницької облдержадміністрації до відповідачів, вказував, що місцевою прокуратурою проводилося вивчення стану законності надання земельних ділянок водного фонду у приватну власність, в тому числі земель прибережних захисних смуг та виявлено ряд порушень. Розпорядженням Кам`янець-Подільської районної державної адміністрації №565/2007-р від 14.08.2007 передано ОСОБА_3 у власність земельну ділянку загальною площею 0,22 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована за межами намелених пунктів Колодіївської сільської ради.
На підставі цього розпорядження ОСОБА_3 отримав державний акт серії ЯГ № 960091 від 16.08.2007 року про право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :03:004:0026 площею 0,22 га, що розташована за межами с.Колодіївка, цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.
Зазначене розпорядження Кам`янець-Подільської районної державної адміністрації прийняте з порушенням норм чинного законодавства, у зв`язку з чим підлягає визнанню незаконним та скасуванню, а державний акт на право власності на земельну ділянку - визнанню недійним.
Згідно проведеної геодезичної зйомки ліцензійним інженером - геодезистом ОСОБА_4 та за результатами співставлення проектної документації водоохоронної зони Дністровського водосховища на території Колодіївської сільської ради Кам`янець-Подільського району з даними Публічної кадастрової карти України встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером :03:004:0026, загальною площею 0,22 га знаходиться в межах захисної прибережної смуги Дністровського водосховища, тому відноситься до земель водного фонду.
Відповідно до інформації відділу в Кам`янець-Подільському районі ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області від 27.01.2020 року № 0-22-0.171-29/119-20 проект землеустрою щодо встановлення меж прибережної захисної смуги річки Дністер на території Кам`янець - Подільського району Хмельницької області, в тому числі поблизу с. Колодіївка, не розроблявся, прибережна захисна смуга не встановлювалася.
Передана ОСОБА_3 земельна ділянка з кадастровим номером :03:004:0026 знаходиться в межах 100-метрової зони прибережної захисної смуги річки Дністер, чим порушено ст.ст. 59, 60 Земельного кодексу України та ст.ст. 85, 88 Водного кодексу.
При цьому з врахуванням крутизни схилу більше 3 градусів на цій ділянці мінімальна захисна смуга подвоюється і складає 200 м.
Отже, оспорюване розпорядження прийняте з порушенням норм ст.ст.85, 88 ВК України, 59,60 ЗК України, порушує інтереси держави, що згідно з ст.ст. 16, 21 ЦК України, ст. 152 ЗК України та ч. 1 ст. 43, ст. 50 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» є підставою для визнання його незаконним і скасуванню в частині спірної земельної ділянки в судовому порядку.
Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 960091, який виданий 16.08.2007 року про право власності на земельну ділянку за кадастровим номером :03:004:0026 площею 0,22 га, суперечить вимогам законодавства та визнання недійсним цього акта не є необхідним для вирішення питання про те, що земельна ділянка належить державі, та для її повернення в інтересах Хмельницької обласної державної адміністрації.
Земельна ділянка з кадастровими номерами :03:004:0026, яка розташована за межами с. Колодіївка Кам`янець-Подільського району Хмельницької області підлягає поверненню до власника - держави. Спірна земельна ділянка знаходиться за межами с. Колодіївка, та виділялася із земель запасу вказаної сільської ради.
Органом, уповноваженим державою розпоряджатись землями державної власності водного фонду від імені держави на території Хмельницької області була Хмельницька ОДА. Відповідно до листа Хмельницької ОДА від 06.02.2020 року № 04.2.1/577 встановлено, що Хмельницькою ОДА не вживалися та не плануються вживатися заходи щодо оскарження в судовому порядку розпорядження голови Кам`янець-Подільської РДА від 14.08.2007 року 565/2007 «Про передачу у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_3 » та повернення з незаконного володіння ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,22 га з кадастровим номером :03:004:0026, оскільки у Хмельницької ОДА відсутні кошти для сплати судового збору за подання відповідного позову. Отже, вказане свідчить про нездійснення захисту порушених інтересів держави уповноваженим органом - Хмельницькою ОДА, та наявність підстав представництва, передбачених ст. 23 Закону України «Про прокуратуру». Тому Кам`янець-Подільською місцевою прокуратурою направлено відповідне повідомлення щодо представництва інтересів держави в особі Хмельницької ОДА.
Встановлення факту знаходження спірної земельної ділянки у стометровій зоні від урізу води річки Дністер, що в силу ст. 60 ЗК України, ст. 88 ВК України відносить її до земель прибережної захисної смуги, стало можливим після витребування матеріалів землевпорядної документації в порядку ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру» з міськрайонного управління в Кам`янець-Подільському районі Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області 15.08.2019 та її аналізу прокуратурою.
Відповідно до інформації Хмельницької ОДА про існування розпорядження голови Кам`янець-Подільської РДА від 14.08.2007 № 565/2007 «Про передачу у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_3 » обласній державній адміністрації не було відомо, головою Хмельницької ОДА не видавалося розпорядження про визнання незаконним та скасування розпорядження голови Кам`янець-Подільської РДА від 14.08.2007 року № 565/2007 «Про передачу у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_3 ».
З цих підстав прокурор просив поновити строк позовної давності для звернення з позовною заявою;
визнати незаконним та скасувати розпорядження голови Кам`янець-Подільської районної державної адміністрації Хмельницької області від 14.08.2007 року №565/2007 «Про передачу у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_3 » в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, загальною площею 0,22 га, та передачі у власність ОСОБА_3 для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу Колодіївської сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області;
повернути з незаконного володіння ОСОБА_3 на користь держави в особі Хмельницької обласної державної адміністрації земельну ділянку площею 0,22 га кадастровий номер :03:004:0026, яка розташована за межами с. Колодіївка Кам`янець-Подільського Хмельницької області;
визнати недійсним державний акт серії ЯГ №960091 про право власності на земельну ділянку за кадастровим номером :03:004:0026, площею 0,22 га, який зареєстровано у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею за №063 від 16.08.2007 року.
Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 травня 2022 року в порядку процесуального правонаступництва залучено Китайгородську сільську раду Кам`янець-Подільського району Хмельницької області до участі у справі як представника держави у відносинах, щодо яких виник спір, замість Хмельницької обласної державної адміністрації.
Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 03 червня 2022 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі перший заступник керівника Хмельницької обласної прокуратури просить рішення суду скасувати як незаконне та ухвалити нове судове рішення по задоволення позовних вимог. Вказує, що при наданні ОСОБА_3 спірної земельної ділянки Кам`янець-Подільською РДА не враховано розміри та межі прибережної захисної смуги річки Дністер, внаслідок чого порушено вимоги ст.ст. 59, 60 Земельного кодексу України та ст.ст. 85, 88 Водного кодексу України.

Зазначені обставини підтверджуються актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області, схемою співставлення спірної земельної ділянки із копією фрагменту проектної документації водоохоронної зони Дністровського водосховища, інформацією Басейнового управління водних ресурсів річок Прут і Сірет, які не спростовані стороною відповідача. Судом не взято до уваги висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 28.11.2018 року у справі №504/2864/13-ц, що заволодіння громадянами та юридичними особами землями водного фонду всупереч вимогам Земельного кодексу України є неможливим.

Хибним вважає висновок суду про те, що спірна земельна ділянка була виділена не з земель водного фонду, оскільки станом на 2007 рік прибережні смуги не були встановлені. Не враховано, що прибережна захисна смуга може використовуватися лише відповідно до її цільового призначення з урахуванням законодавчих обмежень щодо ведення господарської діяльності, а землі, на яких розташована прибережна смуга, не підлягають відчуженню.

Помилковим є висновок суду, що прокурором не доведено підстави для задоволення вимоги про повернення земельної ділянки на користь держави в особі Хмельницької ОДА, а після заміни первинного позивача на правонаступника позовні вимоги не уточнювалися. Позов прокурором подавався в травні 2020 року в інтересах Хмельницької ОДА як розпорядника на той час землями водного фонду, а 18.05.2022 року ухвалою суду замінено процесуального правонаступника позивача на Китайгородську сільську раду.

В засіданні апеляційного суду прокурор підтримала апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів.
Представник відповідача просив відхилити апеляційну скаргу як безпідставну.
Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Так, згідно з ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував обставини, які мають значення у справі та допустив порушення норм процесуального права, у зв`язку з чим оскаржуване рішення слід частково скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Судом встановлено, що розпорядженням Кам`янець-Подільської районної державної адміністрації №565/2007-р від 14.08.2007 року «Про передачу у власність земельної ділянки ОСОБА_3 » передано відповідачу ОСОБА_3 у власність земельну ділянку площею 0,2261 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Колодіївської сільської ради за межами населених пунктів.
На підставі зазначеного розпорядження ОСОБА_3 видано державний акт серії ЯГ № 960091 від 16.08.2007 року про право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :03:004:0026 площею 0,2261 га.
Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що представлені прокурором докази не є достатніми та достовірними на підтвердження розташування спірної земельної ділянки відповідача в межах прибережної захисної смуги річки Дністер, тому позовні вимоги про визнання незаконним і скасування розпорядження, повернення земельної ділянки не підлягають задоволенню у зв`язку з їх недоведеністю. Вимога про визнання недійсним державного акта не підлягає задоволенню, оскільки не є ефективним способом захисту. При цьому після заміни первинного позивача на правонаступника прокурором позовні вимоги не уточнювалися.

Проте з цими висновками не можна погодитися в повному обсязі, зважаючи на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЗК України, ст. 4 Водного кодексу України в редакціях, чинних на час виникнення спірних правовідносин, до земель водного фонду належать землі, зайняті прибережними захисними смугами вздовж річок.
Чинним законодавством установлено особливий правовий режим використання земель водного фонду.
Статтею 59 Земельного кодексу України передбачено обмеження щодо набуття таких земель у приватну власність та встановлено можливість використання таких земель для визначених цілей на умовах оренди.
В силу ч. 4 ст. 84 Земельного кодексу України землі водного фонду не можуть передаватися у приватну власність, крім випадків, визначених цим Кодексом.
Випадки передачі земель водного фонду у приватну власність громадян передбачені положеннями ч. 2 ст. 59 Земельного кодексу України.
На підставі ч. 4 ст. 59 Земельного кодексу України громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, а також озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт тощо.
Згідно з ст. 60 ЗК України, ст. 88 ВК України уздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності у межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги.
Правовий режим прибережних смуг визначається ст. 60 ЗК України, ст. 89 ВК України.
Відповідно до ст. 61 ЗК України, ст. 89 ВК України прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності.
Зокрема, у прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється: розорювання земель (крім підготовки ґрунту для залуження і залісення), а також садівництво та городництво; зберігання та застосування пестицидів і добрив; влаштування літніх таборів; для худоби; будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних, гідрометричних та лінійних), у тому числі баз відпочинку, дач, гаражів та стоянок автомобілів тощо.
На підставі ст. 60 Земельного кодексу України, ст. 88 Водного кодексу України прибережні захисні смуги встановлюються по обидва береги річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною, зокрема, для великих річок, водосховищ на них та озер - 100 метрів.
Згідно з п. 2.9 Порядку погодження природоохоронними органами матеріалів щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 05.11.2004 року №434, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі відсутності належної землевпорядної документації та встановлених у натурі (на місцевості) меж щодо водоохоронних зон та прибережних захисних смуг водних об`єктів, природоохоронний орган забезпечує їх збереження, шляхом урахування при розгляді матеріалів щодо вилучення (викупу), надання цих земельних ділянок нормативних розмірів прибережних захисних смуг, встановлених статтею 88 Водного кодексу України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08.05.96 №486 «Про затвердження Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них», з урахуванням конкретної ситуації.
Отже, існування прибережних захисних смуг є законодавчо визначеним, а тому відсутність проекту землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги водоохоронної зони, зокрема, станом на час вирішення питання про передачу земельної ділянки у власність не свідчить про відсутність самої прибережної захисної смуги, оскільки її розміри встановлені законом.
За відсутності проекту землеустрою зі встановлення прибережної захисної смуги необхідно виходити з нормативних розмірів прибережних захисних смуг, установлених ст. 88 Водного кодексу України, орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до зазначеного Порядку.
За змістом наведених норм права землі у межах прибережних захисних смуг вздовж річок (у тому числі струмків та потічків), морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм не можуть передаватись у власність громадян, оскільки є землями водного фонду України. На неможливість перебування такого виду об`єктів майна у приватній власності, крім випадків, передбачених у ст. 59 ЗК України, вказує також і розташування земель водного фонду.
Наведене відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, сформульованим у постанові від 22 травня 2018 року в справі №469/1203/15-ц, у пункті 70 постанови від 28 листопада 2018 року в справі №504/2864/13-ц, у пункті 80 постанови від 12 червня 2019 року в справі №487/10128/14-ц, у пункті 96 постанови від 11 вересня 2019 року в справі №487/10132/14-ц, які апеляційний суд на підставі ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховує при застосуванні норм права до спірних правовідносин.
За змістом ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно акта перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 24.02.2020 року, плану-схеми земельних ділянок, складеної в результаті проведеної сертифікованим інженером-геодезистом ОСОБА_4 геодезичної зйомки спірна земельна ділянка (кадастровий номер :03:004:0026) знаходиться в межах прибережної захисної смуги річки Дністер.
Суд відхилив вказані докази, пославшись як на недоліки на відсутність позначення 100-метрової зони та даних щодо використаних технічних засобів при визначенні крутизни схилу.
Вказана план-схема дійсно містить дані щодо крутизни схилів, що перевищує 3 %, ці дані не спростовано жодними іншими доказами, а відтак ширина прибережної захисної смуги складає 200 метрів, що й позначено на план-схемі.
На план-схемі наявний відтиск печатки «Сертифікований геодезист ОСОБА_4 » та номер його сертифіката . В мережі Інтернет у вільному доступі наявна інформація, що за цим номером зареєстровано саме сертифікат геодезиста ОСОБА_4 , що спростовує висновок суду про відсутність доказів на підтвердження кваліфікації та сертифікації цього фахівця.
В свою чергу вказані докази цілком узгоджуються з повідомленням Басейнового управління водних ресурсів річок Прут та Сірет Державного агентства водних ресурсів України №33-2977-20 від 24.03.2020 року, схемою співставлення спірної земельної ділянки з фрагментом проектної документації водоохоронної зони Дністровського водосховища, згідно з яким за результатами співставлення з публічною кадастровою картою спірна земельна ділянка (кадастровий номер :03:004:0026) знаходиться в межах прибережної захисної смуги Дністровського водосховища.
Відтак вказані докази є належними, достатніми та допустимими, не спростовані відповідачами і в їх сукупності цілком підтверджують, що спірна земельна ділянка відведена ОСОБА_3 в порушення закону із земель водного фонду, а не з земель сільськогосподарського призначення, як вказано у виготовленому на його замовлення проекті землеустрою.
Згідно з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду (постанови від 12.06.2019 року у справі № 487/10128/14-ц (абзац п`ятий пункту 143), від 11.09.2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 99), від 07.04.2020 року у справі № 372/1684/14-ц (пункт 46), від 15.09.2020 року у справі № 469/1044/17) власник земельної ділянки водного фонду може вимагати усунення порушення його права власності на цю ділянку, зокрема, оспорюючи відповідні рішення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, договори або інші правочини, та вимагаючи повернути таку ділянку.
Отже, оспорюване розпорядження Кам`янець-Подільської районної державної адміністрації №565/2007-р від 14.08.2007 року про передачу у власність ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,2261 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Колодіївської сільської ради прийняте з порушенням норм ст.ст. 59, 60 Земельного кодексу України, ст.ст. 85, 88 Водного кодексу України, тому наявні підстави для визнання його незаконним та скасування.

При цьому відсутність проекту землеустрою про встановлення меж прибережної захисної смуги не змінює правовий статус земельних ділянок як земель водоохоронної зони.
За змістом ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

З тексту оспорюваного розпорядження не вбачалося, що спірна земельна ділянка розташована в межах прибережної захисної смуги, як і кадастрового номеру земельної ділянки, відтак Хмельницька ОДА, яка виконувала функцію держави у спірних правовідносинах, отримавши копію цього розпорядження, не могла довідатися про порушення свого права.

Встановлення факту знаходження спірної земельної ділянки у стометровій зоні від урізу води річки Дністер, що в силу ст. 60 ЗК України, ст. 88 ВК України відносить її до земель прибережної захисної смуги, дійсно стало можливим після витребування матеріалів землевпорядної документації в порядку ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру» з органу Держгеокадастру 15.08.2019 року та її аналізу прокуратурою.
Наведене цілком спростовує твердження відповідача про наявність підстав для застосування позовної давності, оскільки про порушення прав держави уповноважені органи держави знали та могли знати від моменту прийняття спірного розпорядження.
Заволодіння громадянами та юридичними особами землями водного фонду всупереч вимогам ЗК України (перехід до них права володіння цими землями) є неможливим. Розташування земель водного фонду вказує на неможливість виникнення приватного власника, а отже, і нового володільця, крім випадків, передбачених у статті 59 цього Кодексу (такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі №469/1203/15-ц).
Зайняття земельної ділянки водного фонду з порушенням ЗК України та ВК України треба розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади. У такому разі позовну вимогу зобов`язати повернути земельну ділянку слід розглядати як негаторний позов, який можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки водного фонду (пункт 71 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2018 року в справі № 504/2864/13-ц, пункт 96 постанови Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року в справі № 653/1096/16-ц (провадження № 14-181цс18), пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року в справі № 487/10128/14-ц (провадження № 14-473цс18), пункт 97 постанови від 11 вересня 2019 року в справі №487/10132/14-ц, пункт 46 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 квітня 2020 року в справі № 372/1684/14-ц).
Отже, позовна вимога прокурора про повернення земельної ділянки з незаконного володіння ОСОБА_3 на користь держави є належним способом захисту права власника на земельну ділянку водного фонду, до якої не застосовується позовна давність.
Позов подавався прокурором у травні 2020 року в інтересах Хмельницької ОДА як розпорядника на той час землями водного фонду.
З врахуванням норм Закону «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» № 1423-IX, з 27.05.2021 усі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах територіальних громад вважаються землями комунальної власності територіальних громад, тому належним представником держави у спірних правовідносинах є Китайгородська сільська рада (на території якої знаходиться спірна земельна ділянка), залучена до участі в справі судом першої інстанції.
Оскільки повноваження органів влади, зокрема, і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, апеляційний суд згідно з принципом jura novit curia констатує, що наявні підстави для повернення спірної земельної ділянки з незаконного володіння ОСОБА_3 на користь держави в особі Китайгородської сільської ради, що в свою чергу не є виходом за межі заявлених позовних вимог.

Державний акт ЯГ № 960091 від 16.08.2007 року на ім`я відповідача як виданий на підставі оспорюваного розпорядження, також суперечить нормам чинного законодавства, проте визнання недійсним цього акта не є необхідним для вирішення питання про те, що земельна ділянка належить державі, та для її повернення на користь держави в особі Китайгородської сільської ради (аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 07.11.2018 року у справі № 488/6211/14-ц), відтак підстави для задоволення позову в цій частині відсутні.

З огляду на характер спірних правовідносин, установлені судом обставини та застосовані правові норми, не вбачається невідповідності заходу втручання держави критеріям легітимного та виправданого втручання в право ОСОБА_3 на мирне володіння майном, так і порушення принципу пропорційності, декларованого судовою практикою ЄСПЛ.
Так, статтями 13, 14 Конституції України визначено, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Отже, земля як основне національне багатство, що перебуває під особливою охороною держави, є об`єктом права власності українського народу, а органи державної влади здійснюють права власника від імені народу, в тому числі й тоді, коли приймають рішення щодо розпорядження землями державної власності.
Прийняття рішення про передачу земель державної власності в приватну власність із земель державної власності позбавляє український народ загалом (стаття 13 Конституції України) правомочностей власника землі в тому обсязі, який дозволяє її статус як землі державної власності.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 незаконно отримав земельну ділянку з земель водного фонду, які не можуть передаватись у приватну власність з таким цільовим призначенням.
За таких обставин «суспільним», «публічним» інтересом звернення прокурора до суду з вимогою визнання недійсним наказу про передачу земельної ділянки у власність ОСОБА_3 є задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно важливого та соціально значущого питання - безоплатної передачі у власність громадянам земельних ділянок із земель державної власності, а також захист суспільних інтересів загалом. «Суспільний», «публічний» інтерес полягає у відновленні правового порядку в частині відновлення становища, яке існувало до порушення права власності українського народу на землю, захист такого права шляхом повернення в державну власність землі, що незаконно вибула з такої власності.
За врахуванням викладеного рішення суду першої інстанції слід в частині відмови у визнанні незаконним та скасуванні розпорядження, поверненні земельної ділянки скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити в цій частині. В решті рішення слід залишити без змін.

Відповідно до ч.ч. 1,13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідач ОСОБА_3 є інвалідом ІІ групи, а відтак відповідно до п.9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільняється від сплати судового збору.
Тому, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог з Кам`янець-Подільської районної державної адміністрації слід стягнути судові витрати у розмірі 5255 грн. на користь апелянта, решту - компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Хмельницької обласної прокуратури задовольнити частково.

Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 03 червня 2022 року в частині відмови у визнанні незаконним та скасуванні розпорядження, поверненні земельної ділянки скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати розпорядження Кам`янець-Подільської районної державної адміністрації Хмельницької області від 14.08.2007 року №565/2007 «Про передачу у власність земельної ділянки ОСОБА_3 » про передачу у власність ОСОБА_3 земельної ділянки загальною площею 0,2261 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Колодіївської сільської ради за межами населених пунктів.

Повернути з незаконного володіння ОСОБА_3 на користь держави в особі Китайгородської сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області земельну ділянку площею 0,22 га кадастровий номер :03:004:0026, яка розташована за межами с. Колодіївка Кам`янець-Подільського району Хмельницької області.

В решті рішення залишити без змін.

Стягнути з Кам`янець-Подільської районної державної адміністрації (місцезнаходження: вул. Троїцька, 4, м. Кам`янець-Подільський, 32301, ) на користь Хмельницької обласної прокуратури (місцезнаходження: пров. Військоматський, 3, м. Хмельницький, 29005, ) 5255 грн. понесених судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13 жовтня 2022 року.

Судді Л.М. Грох

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк