печерський районний суд міста києва
Справа № 757/3536/21-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2022 року Печерський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Бусик О.Л.

при секретарі судових засідань - Трубінській І.С.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу, ОСОБА_4 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Оцінка України», про витребування майна, припинення права власності та скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 10 грудня 2020 року квартири АДРЕСА_1 , із застосуванням наслідків недійсності правочину; скасувати рішення державного реєстратора Черняка А.Л. та запис про державну реєстрацію № 39633679 права власності за ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний № 000, з одночасним визнанням права власності на вказане житлове приміщення за нею.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 15 серпня 2000 року їй належала квартира АДРЕСА_1 . Право власності зареєстроване у КП Київської міської ради «Київське МБТІ» 16 серпня 2000 року (реєстровий № 1817).

Зауважила, що 06 січня 2021 року їй стало відомо із відомостей з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що спірне нерухоме майно відчужене на користь ОСОБА_2 .

Вказує, що на продаж спірної квартири не було її волевиявлення, як власника майна та особистої участі, з цього приводу вона до нотаріуса не зверталася, оспорюваний договір не підписувала, а має місце підробка невідомими особами її підпису та складення від її імені договору від 10 грудня 2020 року, у зв`язку з чим 13 січня 2021 року вона звернулася до правоохоронних органів із заявою про вчинення злочину та на підставі цієї заяви розпочато досудове розслідування.

Посилаючись на викладене, а також те, що оспорюваний договір також містить недостовірні відомості в частині її паспортних даних, реєстраційних відомостей на нерухоме майно, технічної характеристики спірної квартири, її ринкової вартості, а також порушує права її малолітньої доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки вчинений без дозволу органу опіки та піклування, просить позов задовольнити.

Ухвалою судді від 28 січня 2021 року відкрито провадження в указаній цивільній справі для розгляду за правилами загального позовного провадження з повідомленням учасників судового розгляду.

Ухвалою суду від 24 лютого 2021 року заяву ОСОБА_6 , подану в інтересах позивача, про забезпечення доказів у справі - задоволено.

У травні 2021 року до Печерського районного суду м. Києва від третьої особи приватного нотаріуса КМНО Черняка А.Л. надійшли пояснення на позов, з яких вбачається, що нотаріус погоджується з тим, що позивач не вчиняла особисто продаж спірної нерухомості та на підписувала оспорюваний договір і визнає, що використані під час посвідчення вказаного правочину паспорт і правовстановлюючий документ на ім`я ОСОБА_1 є підробленими, однак зауважив, що під час посвідчення цього договору усі його дії були належними.

Ухвалою суду від 19 травня 2021 року клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено.

12 жовтня 2021 року до Печерського районного суду м. Києва від представника позивача надійшла заява про зміну предмета позову, в якій остання просить: відновити становище законного власника майна ОСОБА_1 , яке існувало до порушення на підставі договору купівлі-продажу квартири від 15 серпня 2000 року (нотаріально посвідченого 15 серпня 2000 року приватним нотаріусом Каплун Ю.В., зареєстрованого в нотаріальному реєстрі за № 9960, зареєстрованого в КП Київської міської ради «Київське МБТІ» у реєстровій книзі № д.682-118 за реєстровим № 1817 від 16 серпня 2000 року), шляхом витребування на її користь об`єкта житлової нерухомості - квартири АДРЕСА_2 (реєстраційний номер у Державному реєстрі нерухомого майна 00), із чужого незаконного володіння ОСОБА_2 , набутого ним незаконно на підставі неукладеного договору купівлі-продажу від 10 грудня 2020 року (нотаріально посвідченого 10 грудня 2020 року приватним нотаріусом КМНО Черняком А.Л., зареєстрованого в нотаріальному реєстрі за № 702, рішення запису державного реєстратора від 10 грудня 2020 року про державну реєстрацію цього права власності у Державному реєстрі нерухомого майна № 39633679); припинити за ОСОБА_2 право власності на об`єкт житлової нерухомості - квартиру АДРЕСА_2 (реєстраційний номер у Державному реєстрі нерухомого майна 00), набутого ним на підставі неукладеного договору купівлі-продажу від 10 грудня 2020 року (нотаріально посвідченого 10 грудня 2020 року приватним нотаріусом КМНО Черняком А.Л., зареєстрованого в нотаріальному реєстрі за № 702), шляхом скасування рішення приватного нотаріуса КМНО Черняка А.Л., який діяв на виконання делегованих повноважень державного реєстратора від 10 грудня 2020 року про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 у Державному реєстрінерухомого майна № 39633679, державної реєстрації прав на нерухоме майно.

Ухвалою суду від 03 серпня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися. Про час, дату, місце судового розгляду повідомлялися належним чином, причини неявки суду невідомі.

Від відповідача відзиву та від третіх осіб ОСОБА_4 , ТОВ «Оцінка України» пояснень на позов чи інших заяв з процесуальних питань до суду не надходили.

Позивачка подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги просила задовольнити.

Суд, у порядку загального позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин,встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що за договором купівлі-продажу квартири, ОСОБА_1 продала належну їй на підставі договору-купівлі продажу від 15 серпня 2000 року квартиру АДРЕСА_3 .

Згідно з вказаним договором продаж відчужуваної квартири за домовленістю сторін вчиняється за 1 144 800,00 грн, які повністю отримані продавцем від покупця (п. 2.1.).

Зазначений договір від 10 грудня 2020 року оформлено та посвідчено приватним нотаріусом КМНО Черняком А.Л. та скріплено підписом, зокрема й продавця із рукописним зазначенням прізвища, ім`я та по батькові ОСОБА_1 .

На підставі вказаного договору, приватним нотаріусом КМНО Черняком А.Л. прийнято 10 грудня 2020 року рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний № 55624328, згідно з яким квартиру АДРЕСА_3 , зареєстровано на праві власності за відповідачем (рішення запису державного реєстратора від 10 грудня 2020 року про державну реєстрацію цього права власності у Державному реєстрі нерухомого майна № 39633679).

Згідно із витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000143 від 21 січня 2021 року, за заявою позивача розпочато досудове розслідування за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, за фактом того, що 10 грудня 2020 року невстановлена особа, використовуючи завідомо підроблений документ на право власності, а саме: на квартиру АДРЕСА_1 , заволоділа правом власності на вказану квартиру, в результаті чого, ОСОБА_1 завдано шкоди в особливо великих розмірах.

Крім того, судом з`ясовано, що правоохоронними органами здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001683 від 05 березня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, досудовим слідством у якому встановлено, що невстановлені особи шляхом підроблення правовстановлюючих документів незаконно, шахрайським шляхом заволоділи об`єктами нерухомості на території м. Києва.

У матеріалах справи міститься копія висновку судового експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру № СЕ-19/111-21/34474-ПЧ від 18 серпня 2021 року, про проведену судово-почеркознавчу експертизу на підставі постанови слідчого від 13 липня 2021 року про проведення судово-почеркознавчої експертизи у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001683 від 05 березня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Згідно з вказаним висновком, підпис у графі «Продавець» у договорі купівлі-продажу квартири від 10 грудня 2020 року, виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою. Рукописний запис « ОСОБА_1 » у графі продавець у договорі-купівлі продажу квартири від 10 грудня 2020 року, виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою.

Звернувшись до суду з вказаним позовом, позивач ставить питання про витребування майна з підстав відсутності волевиявлення у неї на укладення вказаного договору, оскільки такий договір вона не укладала, а підпис від її імені вчинено іншою невідомою особою.

Тобто, ОСОБА_1 не вчинялось дій, спрямованих на виникнення відповідних правовідносин.

Поряд із цим, судом встановлено, що позивачу на підставі договору купівлі-продажу квартири від 15 серпня 2000 року, нотаріально посвідченого 15 серпня 2000 року приватним нотаріусом Каплун Ю.В., зареєстрованого в нотаріальному реєстрі за № 9960, зареєстрованого в КП Київської міської ради «Київське МБТІ» у реєстровій книзі № д.682-118 за реєстровим № 1817 від 16 серпня 2000 року належала квартира АДРЕСА_1 .

За змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Згідно із ч.1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (ч. 4 цієї ж статті).

Відповідно до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі їх суб`єктів).

У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права.

Відповідно до ч.3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно зі ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Зазначена норма кореспондує ч. ч. 2, 3 ст. 215 ЦК України, визначає різницю між нікчемним і оспорюваним правочином і не застосовується до правочинів, які не відбулися, оскільки є невчиненими.

Так, згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини.

Як у ч. 1 ст.215 ЦК України, так і у ст. ст. 229-233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину.

У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли.

За змістом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Частиною 2 ст. 207 визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

Згідно із ч.1 ст. 627 ЦК України і відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

У разі ж, якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини.

Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено.

Такий спосіб захисту, як визнання правочину неукладеним, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом.

У випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірного договору у мотивувальній частині судового рішення.

Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного суду від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19).

Отже, на підставі належної оцінки зібраних доказів, в тому числі висновку судово-почеркознавчої експертизи, установлено факт непідписання договору купівлі-продажу квартири належною особою - її власником ОСОБА_1 та відсутність у позивача волевиявлення на утворення правочину, тобто договір купівлі-продажу квартири від 10 грудня 2020 року є неукладеним.

При цьому, правочини, які не вчинено, не тягнуть ніяких правових наслідків для сторін, а особа, яка вважає, що її права порушено у зв`язку із встановленням неукладеності договору має можливість захистити свої права шляхом подання позову про повернення виконаного за неукладеним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи; повернення в натурі безпідставно набутого майна; відшкодування доходів від безпідставно набутого майна і витрат на його утримання.

За викладених обставин, суд вважає, що позивачем обрано правильний спосіб відновлення порушеного права, у зв`язку із чим, з урахуванням встановлених судом обставин, позов підлягає задоволенню, а становище законного власника майна ОСОБА_1 підлягає відновленню шляхом витребування на її користь спірного об`єкта житлової нерухомості із чужого незаконного володіння ОСОБА_2 та припинення права власності останнього на вказану квартиру шляхом скасування рішення нотаріуса про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 у Державному реєстрі нерухомого майна.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 1-23, 76-81, 89, 95, 141, 258-259, 263-265, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу, ОСОБА_4 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Оцінка України», про витребування майна, припинення права власності та скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно - задовольнити.

Витребувати на користь ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_2 , із чужого незаконного володіння ОСОБА_2 .

Припинити право власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_2 , шляхом скасування рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Черняка Андрія Леонідовича від 10 грудня 2020 року про державну реєстрацію права власності у Державному реєстрі нерухомого майна № 39633679.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати з оплати судового збору в розмірі 13 116,00 грн (тринадцять тисяч сто шістнадцять гривень 00 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_5 .

Повний текст судового рішення складено 25 серпня 2022 року.

Суддя: О.Л. Бусик