Справа № 6-97/11
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2022 року. Овідіопольський районний суд Одеської області у складі :

судді Гандзій Д.М.

при секретарі Задеряка Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Овідіополь, заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заінтересована особа: Овідіопольський відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, -

ВСТАНОВИВ:

30 травня 2022 року до Овідіопольського районного суду Одеської області надійшла зазначена заява в якій заявниця просить скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановленого ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області № 6-97/11 від 22 вересня 2011 року.

Заявниця ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явилась, про дату час та місце розгляду подання була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, однак надіслала на адресу клопотання про розгляд заяви за її відсутності (а.с. 13).

Представник заінтересованої особи Овідіопольського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду заяви повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, однак надіслав на адресу суду клопотання в якому просив суд слухати заяву без їх участі, додатково повідомивши, що у відділі станом на 10.06.2022 року ОСОБА_1 , не є боржником, та будь які виконавчі провадження відносно неї відсутні (а.с. 12).

Дослідивши надані до заяви письмові докази, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосовану судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Таким чином ст. 441 ЦПК України передбачає як обов`язкову підставу для встановлення тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України, ухилення від виконання зобов`язань, покладених відповідним рішенням.

Згідно до ч.ч. 5, 6 ст. 441 ЦПК України - суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Відповідно до інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» зазначено, що задовольняючи подання державного виконавця про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України, суди мають правильно визначати факт ухилення боржника від виконання рішення суду. Під поняттям «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які не залежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Згідно ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права та свободи - кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно і свою власну. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав та свобод інших осіб. Статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Ці права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших та є сумісними з іншими правами, визначеними цим пактом.

Законодавством зазначені правовідносини регулюються ст. 313 ЦК України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена в здійсненні права на пересування лише у випадках, установлених законом. Це право віднесено в ЦК України до особистих немайнових прав фізичної особи, а саме: до особистих немайнових прав, що забезпечують природне існування фізичної особи. Відповідно до ч. 3 ст. 269 ЦК України особисті немайнові права тісно пов`язані з фізичною особою. Остання не може відмовитися від особистих немайнових прав, а також не може бути їх позбавлена. Порядок здійснення права громадян на виїзд з України та в`їзд в Україну, оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ.

Відповідно до ст. 33 Конституції України - кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Судом встановлено, що відповідно до ухвали Овідіопольського районного суду № 6-97/11 від 22 вересня 2011 року тимчасово обмежено у праві виїзду за кордон громадянці України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 - до повного погашення заборгованості за судовим рішенням Малиновським райсудом м. Одеси від 05.08.2010 року по справі за № 2-1818/2010 (а.с. 7).

Також судом встановлено, що відповідно до відповіді начальника Овідіопольського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), яка надійшла до суду 13.06.2022 року вбачається, що відносно боржниці ОСОБА_1 , відсутні виконавчі провадження з виконання рішення Малиновського районного суду м. Одеси № 2-1818/10 від 05.08.2010 року (а.с. 12).

Відповідно до витягу ВП спецпідрозділ складеного 16.05.2022 року виконавче провадження № 29888404 - завершено на підставі п. 3 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» у зв`язку з відмовою стягувача від майна боржника (а.с. 14-15).

Суд розглядає заяву про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням сторін та інших заінтересованих осіб за обов`язкової участі державного (приватного) виконавця.

За результатами розгляду заяви про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України постановляється ухвала, яка може бути оскаржена.

Враховуюче викладене суд вважає, заяву обґрунтованою та такою, що підлягає виконанню.

Керуючись ст.ст.260-261,441 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України - задовольнити.

Тимчасове обмеження громадянці України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , у праві виїзду за межі України на підставі ухвали Овідіопольського районного суду Одеської області 22 вересня 2011 року по справі № 6-97/11 - скасувати.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі в 15-денний строк апеляційної скарги з дня її проголошення. У випадку, якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення в поряду ч. 6 ст. 259 ЦПК України.

Повний текст ухвали складено 15.06.2022 року.

Суддя Гандзій Д.М.