Справа № 362/205/22
Провадження № 2/362/1363/22
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

26 серпня 2022 року

суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області Марчук О.Л., розглянувши в порядку спрощеного провадження у місті Василькові Обухівського району Київської області цивільну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, в обґрунтування вимог якого зазначила, що вона є правонаступником кредитора ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.», який на виконання вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в рахунок шкоди завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, сплатив на корись ОСОБА_2 страхове відшкодування в розмірі 22 372 гривні 00 копійок.

Посилаючись на те, що відповідача постановою уповноваженого органу визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, на підставі статті 38 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивачка просить стягнути з останнього на свою користь суму завданої ним матеріальної шкоди.

Дану справу розглянуто в порядку спрощеного провадження.

Враховуючи, що судову повістку надіслану відповідачу за останньою відомою адресою реєстрації місця його проживання повернуто до суду з відміткою листоноші «адресат відсутній за вказаною адресою», керуючись ч. 4 ст. 130 ЦПК України суд вважає, що відповідач повідомлений належним чином про місце та час розгляду справи.

Оскільки відповідач у встановлений цивільним процесуальним законом строк не подав відзив на позов і не заперечив проти вирішення справи в порядку спрощеного провадження, суд ухвалив рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши письмові докази по справі в повному обсязі, суд приходить до наступних висновків.

За умовами Полісу № АМ № 004738912 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного між ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» і ОСОБА_2 було застраховано належний страхувальнику транспортний засіб марки «Renault Kangoo» державний номер НОМЕР_1 (а.с. 31).

Постановою судді Васильківського міськрайонного суду Київської області Лебідь-Гавенко Г.М. від 10 грудня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення № 362/7094/18 встановлено, що 02.12.2018 року о 16 год. 45 хв. в м. Василькові, Київської області по вул. Декабристів, 232, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Renault Kangoo», державний номерний знак НОМЕР_2 , не обрав безпечну швидкість та не слідкував за технічним станом транспортного засобу допустив виїзд на зустрічну смугу, що призвело до зіткнення з автомобілем «Toyota» державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 , чим завдав механічних пошкоджень обом транспортним засобом, чим порушив п.п. 2.3-б, 12.1 Правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Також, 02.12.2018 року о 16 год. 45 хв. в м. Василькові Київської області по вул. Декабристів, 232, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Renault Kangoo», державний номерний знак НОМЕР_2 , водій ОСОБА_2 будучи причетним до ДТП залишив місце пригоди, чим порушив п. 2.10 Правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП.

Вказаною постановою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 122-2 і 124 КУпАП (а.с. 7).

Нормою частини 6 статті 82 ЦПК України передбачено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Власник пошкодженого у вказаному ДТП автомобіля ОСОБА_4 в порядку і на умовах передбачених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» повідомила ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» про дану ДТП та звернувся із заявою від 25 лютого 2019 року про виплату страхового відшкодування, надавши відповідні письмові документи, які знаходяться в матеріалах справи (а.с. 8, 9).

З копії страхового акту № 18.59.4 від 24.05.2019 року вбачається, що вищевказана ДТП кваліфікована страховиком як страховий випадок у зв`язку з чим розраховано страхове відшкодування в сумі 22 372 гривні 00 копійок (а.с. 10, 11).

На виконання вимог статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» на користь ОСОБА_4 сплачено страхове відшкодування в сумі 22 327 гривень 00 копійок, що підтверджується відповідним платіжним дорученням № 6029 від 22 липня 2019 (а.с. 12).

Відповідно до частини другої статті 999 ЦК України, до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Згідно із підпунктом «в» пункту 38.1.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди.

Оскільки відповідач будучи водієм забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди, слід зробити висновок, що на підставі підпункту «в» пункту 38.1.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» виникло право подати регресний позов до відповідача.

Нормою частини 1 статті 1166 ЦК України, передбачено, що шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її заподіяла.

Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Норма пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України передбачає, що шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (ч. 1 ст. 1191 ЦК України).

Отже, слід зробити висновок, що на підставі пункту 1 частини першої статті 512, частини першої статті 1191 ЦК України та статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у позивача виникло право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Як вбачається із Договору № 1/АК про відступлення права вимоги від 14.05.2021 року, укладеного між ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» і ФОП ОСОБА_5 , до останньої перейшло право вимоги грошових зобов`язань за страхуванням ОСОБА_2 по страховому акту № 18.59.4 від 24.05.2019 року на суму 22 327 гривень 00 копійок боржник ОСОБА_2 (а.с. 36 43).

Як вбачається із Договору № 1/1/АК про відступлення права вимоги від 01.12.2021 року, укладеного між ФОП ОСОБА_5 і ФОП ОСОБА_1 , до останньої перейшло право вимоги грошових зобов`язань за страхуванням ОСОБА_2 по страховому акту № 18.59.4 від 24.05.2019 року на суму 22 327 гривень 00 копійок боржник ОСОБА_2 (а.с. 44 51).

Норма пункту 1 частини першої статті 512 ЦПК України передбачає, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Тобто, за положеннями Глави 47 Розділу І Книги п`ятої ЦК України, позивач у даній справі у встановленому законом порядку набула прав кредитора за договором страхування між ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» і ОСОБА_2 за умовами Полісу № АМ № 004738912 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Таким чином, з відповідача в порядку регресу на користь позивача підлягає стягненню сума в розмірі 22 327 гривень 00 копійок.

За таких обставин, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України).

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Зокрема, суду надано копію Договору № 2 про надання правової допомоги від 01.12.2021 року разом із актом приймання-передачі наданих послуг від 23.12.2021 року, з яких вбачається, що адвокат здійснила для позивача послуги на суму 3 000 гривень 00 копійок (а.с. 52 53, 54).

Натомість, позивачем не додано до позову та під час розгляду справи суду не надано будь-яких належних, прямих, достовірних і беззаперечних доказів того, що вона дійсно сплатила на користь адвоката суму грошових коштів за вказаним актом виконаних робіт (наприклад, не надано відповідного платіжного документа).

Як наслідок, на підставі пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, судові витрати пов`язані із розглядом справи у вигляді оплаченої позивачем суми судового збору слід покласти на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись, статтею 38 Закону України «Про Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статтями 11, 23, 1166, 1167, 1187 ЦК України, статтями 1 13, 19, 23, 27, 34, 76 83, 89, 95, 133, 141, 258, 259, 263 265, 273 279 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 у відшкодування матеріальної шкоди грошові кошти в сумі 22 327 (двадцять дві тисячі триста сімдесят дві) гривні 00 копійка та 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок у відшкодування судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя

Дата складення повного рішення суду 26 серпня 2022 року.