Справа № 183/4918/22
№ 2-з/183/99/22
У Х В А Л А

05 вересня 2022 року м. Новомосковськ Дніпропетровська область

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Городецького Д.І., розглянувши в письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Новомосковської міської ради про визначення місця проживання дітей, -

в с т а н о в и в :

07 серпня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Новомосковської міської ради про визначення місця проживання дітей, в якому просить суд, визначити місце проживання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з ним за місцем їх реєстрації АДРЕСА_1 .

02 вересня 2022 року ОСОБА_1 подано до суду заяву про забезпечення позову шляхом заборони виїзду дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за межі України без спільної згоди батьків до вирішення спору у даній справі.

Заяву обгрнутовує тим, що наразі між ним та дружиною наявних спір стосовно місця проживання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Відповідач у справі має намір виїзду разом з дітьми до Південної Кореї без його згоди, як батька дитини. Таким чином, заходи забезпечення позову спрямовані на забезпечення збалансованості інтересів сторін та запобігання імовірності невиконання рішення суду в разі можливого задоволення позовних вимог.

Заява розглядається в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 153 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.1 ч.2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Зміст і форма заяви про забезпечення позову відповідає вимогам статті 151 ЦПК України.

Відповідно до ч.1, ч.2, ч.3 ст.150 ЦПК України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч.2, ч.3 ст.150 ЦПК України, суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Встановлено судом та підтверджується матеріалами справи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16.06.2006 року. Шлюб зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом №177. Від даного шлюбу сторони мають трьох неповнолітній дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Як зазначає заявник, на тлі релігійних уподобань дружини між сторонами з`явилися непорозуміння та постійні сварки, що негативно вплинуло на психологічний стан дітей. Після чергової сварки на релігійному підґрунті, сторони домовились, що відповідач буде жити в іншому місці, можливо у ОСОБА_6 та займатися соєю «діяльністю», однак діти залишаться жити з ним у своєму будинку та дозвіл на виїзд дітей до іншої країни позивач не надасть.

У даний час йому стало відомо про намір дружини вивезти дітей за кордон без його згоди, попри наявність цивільного спору у суді з приводу визначення місця проживання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 разом з батьком за місцем реєстрації АДРЕСА_1 .

Положеннями ст.7 Сімейного Кодексу України, визначенні загальні засади регулювання сімейних відносин, згідно яких жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї; дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно зі статтями 141, 150, 153, 155 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ч.1 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті.

Водночас спір щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї, може бути вирішений органом опіки та піклування чи судом (ст.158, 159 СК України).

Зазначеними нормами СК України, Конвенції про права дитини, усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справа «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року) закріплено основоположний принцип забезпечення найкращих інтересів дитини, якого необхідно дотримуватися, зокрема, при вирішенні питань про місце проживання дитини у випадку, коли її батьки проживають окремо; про тимчасове розлучення з одним із батьків у зв`язку з необхідністю виїхати за межі країни, у якій визначено місце проживання дитини, з іншим із батьків з метою отримання освіти, лікування, оздоровлення та з інших причин, обумовлених необхідністю забезпечити дитині повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також необхідний для такого розвитку рівень життя.

Приписи ч.1 ст.33 Конституції України гарантують кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ч.2 ст.29 Цивільного Кодексу України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

У відповідності до ч.3 ст.160 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Аналізуючи доводи заявника та надані документи, суд приходить до висновку, що між сторонами дійсно існує спір з приводу місця проживання спільних дітей, заявником надано належні та допустимі докази на підтвердження своїх вимог.

З`ясувавши обсяг та суть позовних вимог, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати заявник, позовним вимогам, суд вважає за можливе заяву ОСОБА_1 задовольнити частково, оскільки судом встановлена наявність ризиків можливого невиконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, заборони виїзд дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за межі України без спільної згоди батьків до вирішення спору у даній справі.

В той же час, з огляду на те, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 виповниться 14 років, та місце проживання остання має право визначати самостійно, суд дійшов висновку заборони виїзд ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України без спільної згоди батьків до 17.09.2022 року.

Крім того, застосування заходів забезпечення позову в даному випадку буде спрямовано на забезпечення збалансованості інтересів сторін та запобігання імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів та зможе гарантувати можливе реальне відновлення порушених прав позивача.

Підстав для застосування зустрічного забезпечення суд не вбачає.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 149-153, 260 ЦПК України, ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII в редакції від 17.06.2018 року, -

п о с т а н о в и в :

заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Новомосковської міської ради про визначення місця проживання дітей - задовольнити частково.

Заборони виїзд дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за межі України без спільної згоди батьків ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до вирішення спору у даній справі.

Заборони виїзд ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України без спільної згоди батьків ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до 17.09.2022 року.

Зустрічне забезпечення не застосовується.

В іншій частині відмовити.

Учасники справи:

- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_2 , контактний телефон: НОМЕР_2 ;

-відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , контактний телефон: НОМЕР_4 .

Учасник справи може звернутися до суду з мотивованим клопотанням про скасування заходів забезпечення позову у відповідності до ст.158 ЦПК України.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом та виконується негайно з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження, в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Примірник ухвали про забезпечення позову негайного направити заявнику та для виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову, яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Судом роз`яснюється, що відповідно до п.4 ч.1 ст.148 ЦПК України, за невиконання ухвали про забезпечення позову у встановлений судом строк, суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання - протягом трьох років з наступного дня після постановлення ухвали.

Ухвалу складено та підписано 05 вересня 2022 року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути поданою до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Д.І. Городецький