Справа № 750/8940/21
Провадження № 2/750/63/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2022 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

судді - Маринченко О.А.,

секретар судового засідання - Шилова Ж.О.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, визнання майна особистою приватною власністю та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,

в с т а н о в и в :

10 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , в якому просить:

- визнати автомобіль «Dacia Logan», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартістю 163315 грн., об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ;

- виділити у власність ОСОБА_3 автомобіль «Dacia Logan», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ;

- припинити право власності ОСОБА_1 на 1/2 частину автомобіля «Dacia Logan», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ;

- стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за 1/2 частку автомобіля «Dacia Logan», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 в сумі 81657 грн. 50 коп.;

- визнати особистою приватною власністю ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 .

Обґрунтовано позов тим, що з 19 липня 2003 року до 19 лютого 2020 року позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі. У період шлюбу сторонами було придбано автомобіль «Dacia Logan», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зареєстрований за відповідачем. Вказаним автомобілем відповідач фактично володіє і користується. Крім цього, за час шлюбу позивач за кошти, які були подаровані їй матір`ю - ОСОБА_5 після продажу квартири АДРЕСА_2 , набула право власності на квартиру АДРЕСА_1 . Продаж квартири матері позивача та купівля квартири АДРЕСА_1 відбувалися в один день та в одного нотаріуса. Під час укладення договору купівлі-продажу спірної квартири приватний нотаріус повідомила позивача про те, що оскільки позивач перебуває в шлюбі, то в договорі необхідно обов`язково вказувати, що квартира є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Однак, відповідач жодних коштів на придбання квартири не надавав та не надає і по сьогоднішній день, у зв`язку з чим позивач звернулася до суду з даним позовом.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 серпня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження; визначено відповідачу строк для подачі відзиву на позов.

В установлений судом строк відповідач подав відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу в його задоволенні. Зокрема, у відзиві на позов відповідач зазначає, що квартира АДРЕСА_1 не може бути визнана особистою приватною власністю ОСОБА_1 виходячи з такого. Факт продажу квартири матері позивача в день придбання спірної квартири не є безумовною підставою для того, аби вважати, що мати ОСОБА_1 подарувала їй грошові кошти з метою придбання останньою особистого житла. Та обставина, що в день придбання спірної квартири мати позивача продала свою однокімнатну квартиру і правочин посвідчила у того ж нотаріуса, зовсім не свідчить про передачу позивачу грошей від продажу квартири. Письмові чи інші докази, на підтвердження передачі коштів, відсутні. Крім того, частину коштів на придбання спірної квартири надали батьки відповідача - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Передані відповідачу кошти, його батьки, які мали стабільну заробітну плату і регулярний дохід, заощаджували протягом 6 років для того, щоб допомогти відповідачу в придбанні власного житла. Також, стан придбаної в 2012 році квартири суттєво покращився. За роки спільного сімейного життя після придбання квартири, в ній був проведений капітальний ремонт, внаслідок чого вартість квартири на даний час суттєво збільшилася. Спірна квартира є значно більшою за площею, має більше кімнат і придбана за більшу суму грошових коштів, ніж та, що відчужена матір`ю позивача. Позивач не надала належних доказів на підтвердження позовних вимог, зокрема, доказів нотаріального посвідчення договору дарування коштів, як того вимагає стаття 719 Цивільного кодексу України, а тому твердження позивача про придбання нею квартири за особисті кошти, отримані в дар, ґрунтуються виключно на припущеннях, що не може вважатися спростуванням презумпції спільності майна подружжя. Крім того, відсутні підстави для стягнення на користь позивача грошових коштів за автомобіль марки «Dacia Logan», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , оскільки його вартість визначена позивачем на підставі звіту про оцінку, вона є значно завищеною та не відповідає ринковій. Оцінка проведена без візуального огляду автомобіля виключно на підставі витратного та порівняльного підходів і оцінювачем не було взято до уваги фізичний стан автомобіля, враховуючи зношення його деталей та те, що він був у трьох ДТП.

Також, у строк для подання відзиву відповідач подав зустрічний позов до ОСОБА_1 , в якому просить:

- визнати квартиру АДРЕСА_1 спільним майном подружжя;

- визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 ;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 .

Обґрунтовано зустрічний позов тим, що квартира АДРЕСА_1 була придбана в період перебування сторін у шлюбі за спільні кошти та є спільною сумісною власністю подружжя. Оскільки ОСОБА_1 є матір`ю трьох дітей, а тому сторони вирішили квартиру зареєструвати за нею. Під час придбання квартири сторони розуміли, що це їх спільне майно і позивач від своїх прав на квартиру не відмовлявся. Факт придбання квартири саме як об`єкта спільної сумісної власності зафіксований у договорі купівлі-продажу квартири, що посвідчений нотаріально. Кошти на квартиру сторони відкладали спільно. На час купівлі квартири позивач мав стабільну роботу в ТОВ «Компанія «ВЕРЕС», де працював близько 10 років, постійний дохід, а тому сім`я мала можливість робити певні заощадження на регулярній основі. Крім того, частину коштів на придбання вказаної квартири надали батьки позивача - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які вони заощаджували протягом 6 років, щоб допомогти у придбанні власного житла. Після придбання квартири позивач самостійно утримував сім`ю, адже дружина на той час не працювала, оскільки перебувала у відпустці по догляду за дитиною. Також, після придбання квартири у ній був зроблений ремонт.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 вересня 2021 року зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання майна особистою приватною власністю, поділ майна подружжя. Вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя об`єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання майна особистою приватною власністю, поділ майна подружжя. Визначено відповідачу за зустрічним позовом строк для подачі відзиву на позов.

Відповідач за зустрічним позовом - ОСОБА_1 подала відзив на зустрічний позов, в якому просить відмовити позивачу в його задоволенні. При цьому, у відзиві на позов відповідач зазначає аргументи, аналогічні тим, що викладені в первісному позові.

Позивач за зустрічним позовом подав відповідь на відзив, в якій, зокрема, вказав, що категорично не погоджується з твердженням ОСОБА_1 про те, що він жодних коштів на придбання квартири не надавав і не надає. Спірна квартира була придбана за спільно накопичені подружжям кошти, а також кошти, які надали ОСОБА_3 його батьки для придбання ним житла. Сам лише факт того, що спірна квартира була придбана в день продажу матір`ю відповідача її квартири в одного і того ж нотаріуса не є безумовною підставою для того, аби вважати, що мати відповідача подарувала грошові кошти дочці з метою придбання останньою особистого житла. Якщо б це дійсно було так, то нотаріус мала би зазначити, що квартира придбана за особисті кошти ОСОБА_1 і є її особистою приватною власністю. А, оскільки на придбання спірної квартири подружжя витрачало кошти із сімейного бюджету та подаровані кошти батьками ОСОБА_3 , то нотаріус і зазначила, що нерухоме майно є об`єктом спільної сумісної власності як таке, що набувається покупцем, перебуваючи в шлюбі з ОСОБА_3 (пункт 1.8 договору купівлі-продажу квартири від 15.08.2012 № 4345). Можливо мати відповідача і давала якісь кошти своїй дочці (так само як і батьки позивача), але позивачу ця обставина не була відома, адже під час придбання спірної квартири у нотаріуса вони розраховувались в більшості заощадженими коштами сім`ї. Іншу частину складали ті кошти, що надані батьками ОСОБА_3 .

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 вересня 2021 року призначено у даній справі судову автотоварознавчу експертизу; провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 17 грудня 2021 року провадження у справі - поновлено.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 лютого 2022 року, яка занесена до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити, у задоволенні зустрічного позову просили відмовити. Зокрема, позивач зазначила, що спірна квартира була придбана нею за кошти, що подарувала їй мати ОСОБА_5 після продажу своєї квартири.

Відповідач та його представник у судовому засіданні первісний позов не визнали у повному обсязі та підтримали вимоги за зустрічним позовом. Зокрема, відповідач вказав, що спірна квартира була придбана сторонами за спільні кошти. Відповідач на той час працював у ТОВ «Компанія «Верес», у нього була хороша заробітна плата і сторони заощаджували кошти для придбання власної квартири. На придбання квартири сторони мали власних коштів близько 6000 доларів США і ще 24000 грн. відповідачу дали його батьки, які потім обміняли в долари США (на той час це було десь 3000 доларів США). Також, батьки відповідача давали кошти на ремонт квартири, оскільки вона була в дуже поганому стані. Після придбання квартири відповідача звільнили, але він працював водієм неофіційно. Крім того, коли відповідач працював в ТОВ «Компанія «Верес», директор йому сказав, що якщо він виконає план, то тоді відповідачу подарують машину. Відповідач плідно працював і за це йому на роботі подарували машину, однак оформили договір купівлі-продажу. Тобто, весь час відповідач працював, сторони спільно заощаджували кошти для придбання житла.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, допитавши свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 19 липня 2003 року, який рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 лютого 2020 року було розірвано (а.с. 8).

У період шлюбу, а саме 08 грудня 2011 року, за ОСОБА_3 було зареєстровано автомобіль марки «Dacia Logan», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2007 року випуску, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 (а.с. 118).

Відповідно до звіту про оцінку легкового автомобіля «Dacia Logan», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2007 року випуску, власником якого є ОСОБА_3 , здійсненого суб`єктом оціночної діяльності ФОП « ОСОБА_10 » 05 серпня 2021 року на замовлення ОСОБА_1 , ринкова вартість автомобіля (без ПДВ) отримана в результаті оцінки складає 163315 грн. 19 коп. При цьому, оцінювачу не була надана можливість оглянути автомобіль. Стан автомобіля визначався, виходячи з пояснень, наданих замовником і приймався такий як добрий (а.с. 6).

Згідно з висновком експерта № 278 судової автотоварознавчої експертизи у цивільній справі № 750/8940/21 від 16 грудня 2021 року, складеного судовим експертом-автотоварознавцем Громовим Андрієм Миколайовичем, ринкова вартість колісного транспортного засобу - автомобіля легкового «Dacia Logan», реєстраційний номер НОМЕР_1 , станом на час проведення експертизи - 19.11.2021 складає 71080 грн. 94 коп. (а.с. 101-125).

Квитанцією № від 04 листопада 2021 року підтверджується сплата ОСОБА_3 ФОП ОСОБА_11 2745 грн. 76 коп. за проведення судової автотоварознавчої експертизи № 278 (а.с. 210).

Також, відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 15 серпня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Беловою О.С., зареєстрованого в реєстрі за № 4345, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 продали, а ОСОБА_1 купила квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 12-14).

Згідно з умовами даного договору загальна і оціночна вартість нерухомого майна становить 141256 грн. Також, ціна продажу нерухомого майна - 141256 грн., яку покупець сплатив в рівних частинах продавцям, а продавці отримали в рівних частинах від покупця до підписання цього договору.

Право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_1 , про що свідчить копія Витягу про державну реєстрацію прав від 04 вересня 2012 року (а.с. 11 на звороті).

Водночас, у пункті 1.8 договору купівлі-продажу зазначено, що нерухоме майно буде об`єктом права спільної сумісної власності як таке, що набувається покупцем, перебуваючи в шлюбі з ОСОБА_3 , зареєстрованому 19 липня 2003 року Чернігівським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Чернігівського обласного управління юстиції. Оригінальний примірник заяви про згоду чоловіка на купівлю квартири, справжність підпису на якій засвідчено 15 серпня 2012 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Беловою О.С., за реєстровим № 4344, зберігається у справах нотаріуса, що посвідчив цей договір.

Так, із заяви ОСОБА_3 від 15 грудня 2021 року приватному нотаріусу Чернігівського міського нотаріального округу Беловій О.С. вбачається, що ОСОБА_3 дає свою згоду на укладення його дружиною ОСОБА_1 договору купівлі-продажу, за яким купити за ціну та на умовах на її власний розсуд квартиру АДРЕСА_1 , яка буде придбаватися нею в період перебування в зареєстрованому шлюбі, за спільні кошти (а.с. 180).

Крім того, 15 серпня 2012 року між ОСОБА_5 (матір`ю позивача ОСОБА_1 ) та ОСОБА_8 було укладено договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Беловою О.С., відповідно до якого ОСОБА_5 продала, а ОСОБА_8 купила квартиру АДРЕСА_2 . Ціна продажу нерухомого майна - 127658 грн. (а.с. 12-14).

У судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду, зокрема, показала, що вона придбала у ОСОБА_5 (матері позивача) квартиру АДРЕСА_2 . Розрахунок між ними був у доларах США.

Свідок ОСОБА_5 , яка доводиться матір`ю позивачу, суду, зокрема, показала, що вона мала однокімнатну квартиру, яку продала. Після продажу квартири свідка, її чоловік додав ще кошти і вони віддали їх дочці ОСОБА_1 для купівлі двокімнатної квартири. Оскільки дочка мала трьох дітей, їх сім`ї було потрібне житло. Позивач і відповідач мали свої кошти і свідок після продажу своєї квартири додала їм грошей. Так як більшу частину коштів на придбання спірної квартири надала свідок, то вирішили квартиру оформити на доньку - ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_9 , суду, зокрема, показав, що коли вчинявся договір-купівлі-продажу спірної квартири, сторони запросили свідка для того, щоб він вичитав договір, бо є адвокатом. Свідок сторонам неодноразово роз`яснював, що по договору квартира буде їх спільним майном і у випадку поділу майна - буде на двох. У сторін гостро стояло питання придбання квартири, вона купувалася для сім`ї. У нотаріуса були майже цілий день, перевіряли дані, вичитували. Нотаріус з`ясовувала у сторін щодо коштів (спільні чи ні), роз`яснила умови договору і звернула увагу на те, що це спільна власність. Перед підписанням договору, нотаріус у відповідача відбирала заяву. Батьки сторін брали участь у придбанні квартири.

Свідок ОСОБА_7 , який доводиться батьком відповідачу, суду показав, що йому відомо про купівлю сторонами спірної квартири, дружина свідка давала на її придбання 24000 грн.

Свідок ОСОБА_6 , яка доводиться матір`ю відповідачу, суду, зокрема, показала, що, коли сторони купували спірну квартиру, в цей день вона давала їм 24000 грн. У відповідача були заощадження біля 6000 доларів США. Свідок сторонам говорила, що якщо вони хочуть квартиру, то нехай збирають гроші. Свідок допомагала сторонам робити ремонт, давала кошти на це, купувала побутову техніку. Відповідач працював, сторони збиралися купувати квартиру. Відповідачу автомобіль подарували на роботі і свідок давала гроші на його оформлення.

У ході розгляду справи позивач ОСОБА_1 підтвердила, що для купівлі спірної квартири вони з відповідачем мали біля 6000 доларів США і 24000 грн. їм дала мати відповідача. Решту коштів для придбання житла додала її мати - ОСОБА_5 . Однак, враховуючи, що більшість коштів позивачу дала мати, тому позивач просила визнати спірну квартиру її особистою приватною власністю.

Згідно із частиною першою статті 57 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

Відповідно до частини другої статті 355 Цивільного кодексу України майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Згідно із частиною третьою статті 368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Також, статтею 60 Сімейного кодексу України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до частини першої статті 61 Сімейного кодексу України об`єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту.

Статтею 63 Сімейного кодексу України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно із частиною першою статті 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до статті 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.

Частинами першою, другою статті 71 Сімейного кодексу України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

У ході судового розгляду не знайшли свого підтвердження доводи позивача про те, що спірна квартира купувалася лише за її особисті кошти, що були надані матір`ю - ОСОБА_5 , а тому вимоги позивача про визнання спірної квартири особистою приватною власністю позивача задоволенню не підлягають.

Разом з тим, за встановлених судом обставин та з досліджених доказів вбачається, що спірний автомобіль та спірна квартира набуті сторонами в період шлюбу та є їх спільним майном.

Таким чином, враховуючи зазначені положення законодавства і те, що автомобіль перебуває у володінні та користуванні відповідача, який має водійське посвідчення, є неподільною річчю, суд дійшов висновку, що вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_3 грошової компенсації за 1/2 частки автомобіля є ефективним способом захисту порушеного права ОСОБА_1 .

При цьому, суд вважає належним доказом у справі щодо вартості спільного автомобіля саме ціну, визначену висновком експерта № 278 судової автотоварознавчої експертизи у цивільній справі № 750/8940/21 від 16 грудня 2021 року, складеного судовим експертом-автотоварознавцем Громовим Андрієм Миколайовичем, оскільки така експертиза призначалася судом, експерт був попереджений про відповідальність за завідомо неправдивий висновок і такий був складений після безпосереднього огляду спірного автомобіля.

А тому, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню грошова компенсація за 1/2 частку автомобіля марки «Dacia Logan», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2007 року випуску, в сумі 35540 грн. 47 коп.

Також, оскільки в ході розгляду справи було встановлено, що спірна квартира придбана сторонами під час перебування у шлюбі та за спільні кошти, а тому суд знаходить підстави для задоволення зустрічного позову.

Крім того, відповідно до статті 141 ЦПК України необхідно здійснити розподіл судових витрат.

Так, відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення є одним із основних засад (принципів) цивільного судочинства (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Право на правничу допомогу в Україні гарантовано статтею 59 Конституції України та статтею 15 ЦПК України.

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Позивачу правничу допомогу надавав адвокат Шаповалов М.С.

Відповідачу правничу допомогу надавали адвокати Яременко Ю.В. та Усова Ю.О. (договір про надання правової (правничої) допомоги від 17 серпня 2022 року) (а.с. 205-206).

Згідно із квитанцією № 0.0. від 18 серпня 2022 року ОСОБА_3 сплатив адвокату Усовій Юлії Олексіївні 8000 грн. витрат на правничу допомогу (а.с. 209).

Згідно із частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини третьої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно із частиною четвертою статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно із частинами першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною третьою статті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц зазначила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише ті витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою.

А тому, керуючись одним з основних засад (принципів) цивільного судочинства - відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, проаналізувавши детальний опис наданих адвокатом позивачу за зустрічним позовом послуг, час, витрачений, на їх надання, та перевіривши відповідність заявленої до стягнення суми наданому обсягу адвокатських послуг, враховуючи складність справи, заявлене клопотання про зменшення таких витрат, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати на правничу допомогу в даній справі, однак в сумі 6000 грн.

Також, оскільки судом в якості належного доказу в справі взято до уваги саме висновок експерта № 278 від 16 грудня 2021 року, а тому з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 належить стягнути 2745 грн. 76 коп. у відшкодування витрат на проведення судової автотоварознавчої експертизи.

Крім того, з сторін необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених їх позовних вимог.

Разом з тим, враховуючи, що ОСОБА_1 при подачі позову невірно було визначено ціну позову та недоплачено судовий збір, а тому з неї необхідно стягнути 1303 грн. 39 коп. судового збору на користь держави.

Керуючись статтями 2, 4, 10-13, 81, 133, 141, 258, 259, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, визнання майна особистою приватною власністю - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за 1/2 частки автомобіля марки «Dacia Logan», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 в сумі 35540 грн. 47 коп. (тридцять п`ять тисяч п`ятсот сорок грн. 47 коп.).

У задоволенні решти вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 355 грн. 34 коп. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя - задовольнити повністю.

Визнати квартиру АДРЕСА_1 об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 1303 грн. 40 коп. у відшкодування витрат по сплаті судового збору, 2745 грн. 76 коп. у відшкодування витрат на проведення судової автотоварознавчої експертизи та 6000 грн. витрат на правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 1303 грн. 39 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 .

Відповідач - ОСОБА_3 , АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 .

Повний текст рішення складено 12.09.2022.

Суддя