Справа № 283/1463/22
провадження №2/283/432/2022
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

(з а о ч н е)

01 вересня 2022 року Малинський районний суд Житомирської області в складі: під головуванням судді Ярмоленка В.В., з секретарем судових засідань Селіною А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Малині в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу

за позовною заявою акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»

до ОСОБА_1

про стягнення боргу кредитором спадкодавця,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позицій сторін.

09.08.2022 представник АТ КБ «ПриватБанк» Балагурак В.В., яка діє на підставі довіреності №5579-К-Н-О звернулася до суду з позовною заявою, в обґрунтування якої зазначила, що 17.01.2007 між банком та ОСОБА_2 було укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання заяви та приєднання до умов та правил надання банківських послуг, що за своєю правовою природою є змішаним договором і містить умови договору банківського рахунку та кредитного договору.

Банком на підставі Договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування карткового рахунку, а Позичальнику надано у користування кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 10000 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла. 28.10.2021 позивачем надіслано претензію кредитора до Малинської державної нотаріальної контори, на яку 06.12.2021 отримано відповідь про те, що спадкоємці померлої із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не зверталися.

В даному випадку спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є ОСОБА_1 , що підтверджується копіями їх паспортів, де зазначено спільну адресу реєстрації: Житомирська область, Коростенський район, с. Різня.

16.12.2021 до спадкоємців позичальника було направлено лист-претензію, згідно якого позивач пред`явив свої вимоги, однак борг не погашено.

Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 17.01.2007 становить 7102,05 грн.

Вимогами позову представник позивача просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь AT КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 7102,05 грн. за кредитним договором № б/н від 17.01.2007 , а також вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Явка сторін по справі:

Представник позивача ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належно. В матеріалах справи наявне письмове клопотання про розгляд справи без виклику сторін.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належно, про причини неявки суд не повідомив, жодних заяв, клопотань від відповідача до суду не надходило, відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, на яких він ґрунтується, до суду не подав.

У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням про поважність причин такої неявки, в порядку, визначеному статтею 280 ЦПК України, суд постановив провести розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України.

Суд, відповідно до ст. 247 ЦПК України, розглядає справу у судовому засіданні за відсутності позивача і відповідача без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі наявні докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» слід відмовити за безпідставністю з наступних підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Встановлено, що 17.01.2007 між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання заяви та приєднання до умов та правил надання банківських послуг, що за своєю правовою природою є змішаним договором і містить умови договору банківського рахунку та кредитного договору (а.с.31).

Банком на підставі Договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування карткового рахунку, а Позичальнику надано у користування кредитну картку № НОМЕР_1 терміном дії до січня 2013 року , тип картки «Універсальна» (а.с.43).

По вказаній картці станом на 14.02.2017 кредитний ліміт станови 1545 грн., станом на 03.07.2008 3000 грн., станом на 18.12.2009 5200 грн., станом на 19.12.2009 5200 грн., станом на 18.04.2011 - 6200 грн., станом на 27.10.2016 - 8000 грн., станом на 22.09.20177 10000 грн., що підтверджується довідкою за підписом керівника напрямку операційного обслуговування (а.с.30).

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №б/н від 17.01.2007, станом на 31 травня 2015 року заборгованість ОСОБА_2 перед позивачем становить 7102,05 грн. (а.с.8-19).

ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Різня Коростенського району Житомирської області померла ОСОБА_2 , про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 (а.с.48).

Відповідно до паспорта серії НОМЕР_3 , ОСОБА_2 зареєстрована в с. Різня Коростенського району Житомирської області (а.с. 44-46).

Відповідно до паспорта серії НОМЕР_4 , ОСОБА_1 зареєстрований в с. Різня Коростенського району Житомирської області (а.с. 47).

19 жовтня 2021 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до Малинської державної нотаріальної контори з претензією кредитора №SAMDN33897 щодо включення кредиторських вимог в спадкову масу померлої ОСОБА_2 та повідомлення спадкоємців померлої про наявність заборгованості перед Банком в розмірі 7102,05 грн.(а.с.50).

Згідно відповіді завідувача Малинської державної нотаріальної контори Іваненко О.М. №01-16/1024 від 26.11.2021, спадкова справа до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 не заведена (а.с.51).

08.12.2021 року позивач звернувся до ОСОБА_1 з листом-претензією № SAMDN33897 як до спадкоємця позичальника з вимогою щодо погашення боргу. Претензія обґрунтована, тим, що ОСОБА_1 постійно проживав з спадкодавцем на час відкриття спадщини, а тому вважається таким, що прийняв спадщину, так як не заявив нотаріусу про відмову від неї (а.с.52).

За клопотанням представника позивача від 03.06.2022, ухвалами Малинського районного суду Житомирської області від 12 серпня 2022 року витребувано у Секторі реєстрації виконавчого комітету Малинської міської ради інформацію про склад сім`ї та реєстрацію осіб за адресою: Житомирська область, Коростенський район, с. Різня станом на дату смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ; у Малинській державній нотаріальній конторі належним чином завірену копію спадкової справи (за її наявності), відкритої до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 ).

На виконання вказаних ухвал до суду надійшла відповідь завідувача Малинської державної нотаріальної контори Іваненко О.М. №01-16/505 від 15.08.2022 про те, що спадкова справа до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 не заведена (а.с.68), а також відповідь завідувача сектору ведення реєстру Малинської міської територіальної громади Грищенко К. №374 від 18.08.2022 про те, що в реєстрі громади та картках реєстрації осіб відсутні відомості щодо вищезгаданої особи, а тому надати відомості про зареєстрованих осіб неможливо (а.с.69).

Мотиви та застосовані норми права.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Позивач, звертаючись до суду з позовом, повинен довести факт порушення невизнання чи оспорення його прав свобод чи інтересів саме вказаним ним відповідачем.

Відповідно до змісту статті 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з п. 3 та 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків.

Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За змістом ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Частиною 3 ст.1281 ЦК України передбачено, що якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

Як вбачається з матеріалів справи, Малинською державною нотаріальною конторою надано відповідь, що спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилася, тобто із заявами про прийняття спадщини та/або про відмову від спадкового майна ніхто не звертався.

Звертаючись до суду із позовом про стягнення боргу кредитором спадкодавця, банк визначив як відповідача ОСОБА_1 , який, на думку позивача, прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 .

Згідно з частиною 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частиною 1 ст. 1282 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину і не відмовились від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця.

Згідно з копіями паспортів на час смерті спадкодавця відповідач був зареєстрований в с. Різня Коростенського району Житомирської області.

Разом із цим, звертаючись з позовом до ОСОБА_1 , як до спадкоємця ОСОБА_2 , позивач мав довести, що саме відповідач є спадкоємцем майна померлого.

Реєстрація місця проживання зазначених осіб в одному населеному пункті не є підставою вважати відповідача ОСОБА_1 спадкоємцем ОСОБА_2 , оскільки лише сам факт реєстрації місця проживання відповідача разом зі спадкодавцем, без наведення конкретних аргументів та надання доказів, не свідчить про прийняття останнім спадщини у встановленому Законом порядку.

Окрім цього, завідувачем сектору ведення реєстру Малинської міської територіальної громади Грищенко К. згідно листа №374 від 18.08.2022 зазначено, що в реєстрі громади та картках реєстрації осіб відсутні відомості щодо ОСОБА_2 , а тому надати відомості про зареєстрованих осіб неможливо.

Позивачем не надано доказів наявності/відсутності спадкоємців першої черги, наявності після смерті ОСОБА_2 спадкового майна, так як встановлення факту відсутності за життя у померлого будь-якого майна виключає саму можливість набуття права спадкування.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом переконливості своїх вимог є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

За положеннями ч.1, ч.3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Суд вважає, що позивачем не доведено наявність спадкового майна після смерті спадкодавця ОСОБА_2 , не доведено, що відповідач є спадкоємцем померлого позичальника, а також не з`ясовано дійсне коло спадкоємців ОСОБА_2 .

Представник АТ КБ «Приватбанк» скористався своїми процесуальними правами на власний розсуд, з будь-якими клопотаннями до суду не звертався, доказів на підтвердження своїх позовних вимог не подав.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд вважає вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

За правилами ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Оскільки в задоволенні позову відмовлено, підстави для стягнення судового збору з відповідача відсутні.

Керуючись ст. 12, 23,51, 76, 81, 258, 259, 265, 273, 280, 284,289 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця - відмовити повністю за безпідставністю.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», , м. Київ, вул. Грушевського, 1Д (адреса для листування: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50).

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканець с. Різня Коростенського району Житомирської області.

Суддя