ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2022 року м.Суми

Справа №576/2447/21

Номер провадження 22-ц/816/382/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Криворотенка В. І.

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 07 грудня 2021 року, у складі судді Сапона О.В., ухваленого в м. Глухів Сумської області,

в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального оптово-роздрібного підприємства «Глухівський міжрайонний аптечний склад» про визнання дій протиправними та поновлення на роботі,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивовано тим, що з 21 серпня 2017 року працював в Комунальному оптово-роздрібному підприємстві «Глухівський міжрайонний аптечний склад» (далі по тексту - КОРП «Глухівський міжрайонний аптечний склад») на посаді провізора. Наказом від 11 жовтня 2021 року за №30 його було звільнено у зв`язку із скороченням, п.1 ст.40 КЗпП України. Вважає, що при його звільненні відповідач недотримався норм трудового законодавства, а саме звільнення є помстою з боку виконуючої обов`язків директора КОРП «Глухівський міжрайонний аптечний склад» Никифорової Л.О. за його звернення до державних та правоохоронних органів, у зв`язку з численнями порушеннями з боку відповідача законодавства про працю.

Зазначає, що відповідачем при звільненні не було враховано переважного права залишення на роботі, зокрема, наявність лише у нього вищої фармацевтичної освіти, відсутність іншого заробітку. На наявність вакантних посад вказує та обставина, що в липні-серпні 2021 року на посаду провізорів були прийняті два нові працівника. Як на порушення його прав, вказує також на те, що за його зверненням відповідачем не було надано наказ, на підставі якого внесені зміни до штатного розпису, штатний розпис та копії інших розпорядчих документів.

Посилаючись на викладене, позивач просив визнати протиправним та незаконним його звільнення з посади провізора КОРП «Глухівський міжрайонний аптечний склад» та поновити його на посаді провізора.

Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 07 грудня 2021 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено в зв`язку з необґрунтованістю позовних вимог.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що із тексту судового рішення не зрозуміло чи досліджувався судом першої інстанції штатний розпис та не з`ясовано чи дійсно були внесені зміни до нього. Звертає увагу на те що в тексті наказу від 09 липня 2021 року «Про скорочення штату працівників» не зазначено прізвищ працівників, які підлягали звільненню, що на його думку, може свідчити, що скорочувалися саме вакантні посади. Як на порушення вимог трудового законодавства вказує і на те, що попередження про його скорочення було вручено йому лише 09 серпня 2021 року, а не безпосередньо після видачі цього наказу. Зазначає, що відповідачем не було надано доказів на підтвердження погіршення фінансової стану підприємства, що стало причиною скорочення працівників.

На переконання позивача, судом першої інстанції безпідставно не була взята до уваги та обставина, що після прийняття рішення про скорочення посад, відповідачем на посаду провізорів приймаються двоє нових співробітників.

Наголошує на тому, що причиною його звільнення стало саме неодноразове його звернення до правоохоронних та контролюючих органів, на підставі яких порушені кримінальні провадження.

Крім того, вважає, що відзив на позовну заяву не відповідає вимогам ст. 178 ЦПК України, а тому суд першої інстанції безпідставно врахував його при ухваленні судового рішення.

У відзиві на апеляційну скаргу КОРП «Глухівський міжрайонний аптечний склад», просить рішення суду залишити без зміни, а доводи апеляційної скарги без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У справі, що переглядається, суд першої інстанції встановив, що з 21 серпня 2017 року ОСОБА_1 працював на посаді провізора в КОРП «Глухівський міжрайонний аптечний склад» (а.с. 13).

Наказом в.о. директора КОРП «Глухівський міжрайонний аптечний склад» Никифорової Л.О. від 09 липня 2021 року за №11 «Про скорочення штату працівників», у зв`язку з зменшенням обсягу роботи та погіршення фінансових показників підприємства,а саме: протягом І та ІІ кварталів 2021 року підприємство отримало збитки в сумі 178,4 тис. грн., зменшився загальний товарообіг, що пов`язано з перепрофілюванням Глухівської міської лікарні під ковідних хворих, зменшився прийом хворих вузькопрофільними лікарями, обсягу робіт з обігу наркотичних, психотропних лікарських засобів та прекурсорів зменшився за рахунок зменшення території обслуговування, на підприємстві зникла необхідність окремого структурного підрозділу, як відділу 04, вирішено внести зміни до штатного розпису КОРП «Глухівський міжрайонний аптечний склад» з 09 жовтня 2021 року, виключивши із штатного розпису: одну штатну одиницю провізора, одну штатну одиницю завідуючого відділом 04, одну штатну одиницю фармацевта, одну штату одиницю фасувальника (а.с. 62-63).

Того ж дня інформація про зміну штатного розпису підприємства КОРП «Глухівський міжрайонний аптечний склад» була подана голові Глухівської районної профспілкової організації працівників агропромислового комплексу (а.с. 64) та 06 серпня 2021 року профспілковою організацією повідомлено відповідача про прийняте рішення про надання згоди на проведення скорочення (а.с. 65).

09 серпня 2021 року ОСОБА_1 вручено попередження про те, що 09 жовтня 2021 року на підприємстві планується звільнення працівників, до цього часу йому буде запропоновано інше місце роботи на підприємстві, при наявності вакансій (а.с. 66).

20 вересня 2021 року в.о. директора КОРП «Глухівський міжрайонний аптечний склад» направлено подання голові Глухівської районної профспілкової організації працівників агропромислового комплексу про надання дозволу на розірвання трудового договору 09 жовтня 2021 року із ОСОБА_1 , провізором КОРП «Глухівський міжрайонний аптечний склад» за п. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 69). У відповідь на це подання голова профспілкової організації повідомила, що ОСОБА_1 не є членом профспілкової організації, а тому відповідно до ст. 43-1 КЗпП України згода на його звільнення не надається (а.с. 70).

11 жовтня 2021 року в.о. директора КОРП «Глухівський міжрайонний аптечний склад» Никифоровою Л.О. видано наказ «Про звільнення ОСОБА_1 » №30, яким звільнено ОСОБА_1 , провізора КОРП «Глухівський міжрайонний аптечний склад» у зв`язку з скороченням штату за ч. 1 п. 1ст. 40 КЗпП України (а.с. 71).

Ухвалюючи оскаржуване рішення та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що звільнення позивача з ініціативи власника з підстав скорочення чисельності штату працівників відбулося з дотриманням процедури, визначеної для цього КЗпП України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, так як вони відповідають вимогам закону та обставинам справи.

У частині 1 статті 21 КЗпП України передбачено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Аналіз даної норми дає підстави дійти висновку про те, що вона передбачає декілька самостійних підстав для розірвання з ініціативи власника трудового договору з працівником, а саме: ліквідацію; реорганізацію; банкрутство; перепрофілювання підприємства, установи, організації; скорочення чисельності працівників; скорочення штату працівників.

Звільнення з підстав, зазначених в цьому пункті цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу (частина 2 статті 40 КЗпП України).

Частиною 3 статті 49-2 КЗпП України передбачено, що одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом 1 статті 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Встановлено, що наказом КОРП «Глухівський міжрайонний аптечний склад» від 09 липня 2021 року було внесено зміни до штатного розпису з 09 жовтня 2021 року на даному підприємстві, в тому числі, виключено одну штатну одиницю провізора.

Статтею 64 ГК України передбачено, що підприємству, установі, організації надано право самостійно визначати чисельність працівників і штатний розпис.

Тобто підприємство може змінювати чисельність або штат працівників шляхом скорочення.

На переконання колегії суддів, відповідачем видано економічно обґрунтований наказ про скорочення штату працівників, в якому вказано перелік посад, які підлягають виключенню зі штатного розпису підприємства. При цьому зазначення прізвищ вивільнюваних працівників законом не вимагається.

Апеляційним судом були досліджені штатний розпис КОРП «Глухівський міжрайонний аптечний склад», затверджений 01 січня 2021 року та штатний розпис цього підприємства затверджений 09 жовтня 2021 року, з яких вбачається наступне. Станом на 01 січня 2021 року на підприємстві існувала одна одиниця посади провізора, яку обіймав позивач, після внесення змін до штатного розпису, затвердженого 09 жовтня 2021 року посади провізора в КОРП «Глухівський міжрайонний аптечний склад» були відсутні.

За таких обставин, оскільки на КОРП «Глухівський міжрайонний аптечний склад» існувала лише одна посада провізора, що і була виключена із штатного розпису, тому твердження позивача про наявність у нього переважного права на залишення на роботі є непереконливим. Крім того, вказана обставина спростовує твердження позивача про прийняття на посаду провізорів двох осіб в липні - серпні 2021 року.

Усупереч доводів апеляційної скарги, відповідачем був дотриманий визначений наказом про скорочення штату працівників двомісячний строк попередження позивача про його звільнення.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, наказ про звільнення ОСОБА_1 з підстав скорочення посади, яку він обіймав, видано відповідачем з дотриманням норм чинного трудового законодавства та підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Відзив на позовну заяву був поданий відповідачем у визначений судом першої інстанції строк, до нього було долучено докази надсилання цього відзиву та долучених до нього доказів позивачу (а.с. 59, 60-61). Не зазначення у відзиві відомостей щодо сторін справи не свідчить про істотне порушення вимог ст. 178 ЦПК України та не є підставою для неврахування доводів відповідача, викладених в цьому відзиві, та долучених до нього доказів.

Інші доводи апеляційної скарги також не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційнийсуд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 07 грудня 2021 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: О. Ю. Кононенко

В. І. Криворотенко