Справа № 351/2112/21
Провадження № 22-ц/4808/855/22
Головуючий у 1 інстанції СЕГІН І.Р .
Суддя-доповідач Бойчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Бойчука І.В.,

суддів: Девляшевського В.А., Пнівчук О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості кредитором спадкодавця за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Снятинського районного суду від 17 травня 2022 року під головуванням судді Сегіна І.Р. у м. Снятин,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості кредитором спадкодавця.

Позовні вимоги обґрунтувало тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 17.06.2013 ОСОБА_2 було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у Довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Для користування кредитним картковим рахунком Позичальник отримав кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту було збільшено до 10 000 грн. Проте, грошові зобов`язання відповідно до умов кредитного договору ОСОБА_2 належним чином не виконувались, що стало підставою для виникнення заборгованості по кредиту.

Позичальник ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 13.06.2019.

Позивачем 12.02.2020 була направлена претензія кредитора до першої Снятинської держдавної нотарільної контори, та 24.03.2020 отримана відповідь, в якій зазначалось, що спадкоємцем померлого позичальника є - ОСОБА_1 ..

До спадкоємців позичальника 22.05.2021 було направлено лист-претензію, згідно яких позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано.

Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед Банком за кредитним договором № б/н від 17.06.2013 становить - 5136,68 грн та складається з: 5136,68 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 00,00 грн. - заборгованість за простроченими процентами за користування кредитом; 00,00 грн. заборгованість за пенею та 00,00 грн заборгованість за комісією. Тому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № б/н від 17.06.2013.

Рішення Снятинського районного суду від 17 травня 2022 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , як зі спадкоємця ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за договором б/н від 17.06.2013 у розмірі 5136,68 грн, яка складається із 5136,68 грн заборгованості за простроченим тілом кредиту, в межах вартості успадкованого майна та 2270 грн витрат по сплаті судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що рішення є незаконним та підлягає скасуванню.

Про прийняття спадщини, як кредитор спадкодавця, ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивач дізнався 23.01.2020, доказом цього є лист-відповідь Першої Снятинської державної нотаріальної контори.

Свої вимоги до спадкоємця позивачем пред`явлено 22.05.2021, тобто через шістнадцять місяців, що підтверджується листом-претензією від 22.05.2021.

Тому вищенаведеним та наведеним в мотивувальній частині судового рішення, підтверджується те, що банк не пред`явив до неї вимоги у строк не пізніше 6 місяців, встановлений ч. 3 ст. 1281 ЦК України.

Апелянтка вважає, що позивач ввів суд в оману і не надав суду копії претензії, направленої Першій Снятинській державній нотаріальній конторі, з листа-відповіді якої вбачається, що це була не претензія, а письмовий запит про наявність спадкоємців померлого спадкодавця.

На цьому листі-відповіді б/н і дати Першої Снятинської державної нотаріальної контори представлені два штампи AT КП «Приватбанк», один з них як претензія від 19.02.2019, за № SANDN236, а другий від 23.01.2020, за вх. №289/02-14. При зіставленні цих дат вони не узгоджуються між собою.

Також, викликає сумнів поштовий штамп відправки позивачу листа-відповіді Першої Снятинської державної нотаріальної контори, оскільки він нечитабельний.

Однак суд першої інстанції залишив цей факт поза увагою, оскільки не дослідив дотримання позивачем вимог ст. 1281 ЦК України, щодо строків пред`явлення ним вимоги.

Просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Представник АТ КБ «ПриватБанк» подав відзив на апеляційну скаргу в якому зазначає, що позивачем 12.02.2020 року була направлена претензія кредитора до Першої Снятинської державної нотаріальної контори, та 24.03.2020 року отримана відповідь № 289/02-14, про що свідчить штамп на даній відповіді з датою вхідного документу - 24.03.2020 року, в якій зазначалось, що спадкоємцем(ями) померлого Позичальника є ОСОБА_1 .

До спадкоємців 22.05.2021 року позичальника було направлено лист-претензію, згідно яких позивач пред`явив свої вимоги, але ніякий дій не було виконано.

Щодо строку пред`явлення кредитором спадкодавця вимоги до спадкоємців то, у додатках до позовної заяви Банку міститься копія листа №289/02-14 Першої Снятинської державної нотаріальної контори на претензію кредитора Вих № SAMDN2360 від 23.01.2020 року, у тексті цієї відповіді нотаріусом Першої Снятинської державної нотаріальної контори повідомлено, що спадкоємцем померлого позичальника є ОСОБА_1 .

З огляду на вищевикладене у встановлений ч. 3 ст. 1281 ЦК України строк Банк заявив претензійні вимоги до спадкоємців боржника шляхом направлення:

- 12.02.2020 року претензії кредитора від Вих № SAMDN2360 від 23.01.2020 року на адресу Першої Снятинської державної нотаріальної контори;

- 22.05.2021 року претензії кредитора Вих. № SAMDN2360 від 17.05.2021 року на адресу спадкоємця.

Також, позивач зазначає, що спадкоємець ще не отримав спадкове свідоцтво, про що зазначає відповідач у відзиві на позовну заяву, тому можна вважати, що правовідносини тривають, продовжуються, оскільки спадкоємець ще не отримав свідоцтва про спадкування, а Банком заявлені претензії кредитора до моменту отримання свідоцтва про спадкування. Отже, відповідно до ст. 1281 ЦК України строк пред`явлення претензії позивачем пропущено не було.

Просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити. Судові витрати покласти на апелянта.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 звернувся до АТ КБ "ПриватБанк" із метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 17.06.2013 року, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. В подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 10 000,00 грн.

Позичальник ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 13.06.2019 виконкомом Горішньозалучанської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області.

Станом на дату смерті позичальника заборгованість перед банком за кредитним договором №б/н від 17.06.2013 року становить 5 136,68 грн, яка складається саме із заборгованості за тілом кредиту в цьому розмірі ( 5136,68 грн). Інші види заборгованості відсутні.

Позивач 23.01.2020 направив претензію кредитора до Першої Снятинської державної нотаріальної контори.

Першою Снятинською державною нотаріальною конторою 19.02.2020 направлено позивачу відповідь, в якій зазначається, що після смерті ОСОБА_2 заведена спадкова справа №392/2019 на підставі заяви про прийняття спадщини за законом доньки померлого ОСОБА_1 та заяви про відмову від прийняття спадщини доньки померлого ОСОБА_3 .

Кредитором 17.05.2021 направлено відповідачці ОСОБА_1 лист-претензію з проханням сплатити заборгованість за вищевказаним кредитним договором.

На виконання ухвали суду від 15.03.2022 року Першою Снятинською державною нотаріальною конторою 11.04.2022 направлено копію спадкової справи після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка відкрита на підставі заяви про прийняття спадщини доньки ОСОБА_1 ..

Згідно зі ст. 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

За приписами ст.ст.1216,1218 ЦК України спадкуванням - є перехід прав та обов`язків (спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.1219ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 нього Кодексу.

За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов`язанням.

Порядок пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців і порядок їх задоволення регулюються нормами ст.ст.1281,1282 ЦК України.

У зв`язку зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статей 1281,1282 ЦК України щодо строків пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців і порядку задоволення цих вимог кредитора.

Вимога може бути пред`явлена кредитором безпосередньо спадкоємцю, а також через нотаріуса за місцем відкриття спадщини, який у строк, встановлений ст.1281 ЦК України, приймає претензії кредиторів від спадкодавця. Цей строк не є строком, у який кредитор має звернутися до суду з позовом про стягнення боргу зі спадкоємця.

Заявлення кредитором своїх вимог до спадкоємців не безпосередньо, а через нотаріуса не суперечить приписам ч.2 ст.1281 ЦК України. На відміну від безпосереднього повідомлення спадкоємців, кредитор, повідомляючи останніх про свої вимоги через нотаріуса, не зобов`язаний зважати на факт прийняття спадщини, оскільки нотаріус повинен прийняти відповідну заяву кредитора незалежно від того, чи прийняв спадщину хоча б один зі спадкоємців і чи встановлені спадкоємці взагалі.

Такі самі висновки містяться і у Постанові Верховного Суду від 11.07.2018р. у справі №495/1933/15-ц.

Задовольняючи позов суд першої інстанції прийшов до висновку, що ПАТ КБ «ПриватБанк», як кредитор, заявив вимоги до спадкоємців померлого боржника шляхом направлення претензії кредитора на адресу нотаріуса 23.01.2020, тобто, позивачем було дотримано строки, встановлені ст.1281 ЦК України.

Станом на час смерті позичальника існувала заборгованість. Заборгованість за договором від 17.06.2013 у розмірі 5 136,68 грн позивачем визначена відповідно до розрахунку, який долучений до позовної заяви і досліджений судом як доказ у цій справі і цей розрахунок не був спростований відповідачем.

Згідно вимог ст.1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Враховуючи, що відповідачка ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги, яка прийняла спадщину, отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на майно спадкодавця, тому з неї на користь позивача підлягає стягненню боргові зобов`язання спадкодавця ОСОБА_2 в межах вартості успадкованого майна.

Доводи апелянтки про те, що суд першої інстанції не дослідив дотримання позивачем вимог ст. 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимоги, є необґрунтованими і цим доводам суд першої інстанції дав належну правову оцінку в оскарженому рішенні.

Щодо пред`явлення кредитором спадкодавця вимоги до спадкоємців, то в матеріалах справи міститься копія листа №289/02-14 Першої Снятинської державної нотаріальної контори на претензію кредитора вих № SAMDN2360 від 23.01.2020 року, у відповіді нотаріусом Першої Снятинської державної нотаріальної контори повідомлено, що спадкоємцем померлого позичальника є ОСОБА_1 .

У встановлений ч. 3 ст. 1281 ЦК України строк банком заявлено претензійні вимоги до спадкоємців боржника шляхом передачі на пошту і направлення:

- 10.02.2020 року претензії кредитора вих. № SAMDN2360 від 23.01.2020 року на адресу Першої Снятинської державної нотаріальної контори;

- 21.05.2021 року претензії кредитора вих. № SAMDN2360 від 17.05.2021 року на адресу спадкоємця.

Також на момент звернення банку з позовом до суду спадкоємець ще не отримав спадкове свідоцтво, а банком заявлені претензії кредитора до моменту отримання свідоцтва про спадкування.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про задоволення позовних вимог АТ КБ "ПриватБанк" і стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "ПриватБанк" заборгованості за договором б/н від 17.06.2013 у розмірі 5 136,68 грн, в межах вартості успадкованого майна. З цим висновком погоджується колегія суддів апеляційного суду і вважає його правильним.

Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу і спростовані зібраними у справі доказами та не впливають на правильність і обґрунтованість судового рішення. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд дійшов переконання, що судом першої інстанції постановлено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують його законності та обґрунтованості. Підстав для його скасування чи зміни з мотивів, наведених у апеляційній скарзі, не встановлено.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 26 липня 2022 року ОСОБА_1 відстрочено сплату судового збору за подачу апеляційної скарги у розмірі 3 405 грн до закінчення її розгляду.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України такі судові витрати слід покласти на відповідачку, оскільки її апеляційну скаргу судом залишено без задоволення.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Керуючись ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Снятинського районного суду від 17 травня 2022 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь держави 3 405 (три тисячі чотириста п`ять) гривень судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 07 вересня 2022 року.

Суддя-доповідач: І.В. Бойчук

Судді: В.А.Девляшевський

О.В. Пнівчук