Справа №:755/6001/22
Провадження №: 2-о/755/223/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" липня 2022 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Слободянюк А.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Центральний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Державна податкова служба України про встановлення факту, що має юридичне значення,-

В С Т А Н О В И В:

До провадження Дніпровського районного суду м. Києва надійшла зазначена заява представника ОСОБА_1 - адвоката Берковської Олени Миколаївни, заінтересовані особи: Центральний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Державна податкова служба України про встановлення факту, що має юридичне значення.

У заяві представник заявника просить: встановити факт, що має юридичне значення, зокрема, що заявник - ОСОБА_1 (прізвище до шлюбу - ОСОБА_1 ) є живим.

Статтею 293 ч. 2 ЦПК України встановлено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частина 1 статті 318 ЦПК України визначає вимоги до заяви щодо встановлення фактів, що мають юридичне значення, а саме, у заяві повинно бути зазначено:

1) який факт заявник просить встановити та з якою метою;

2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт;

3) докази, що підтверджують факт.

До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів (ч. 2 ст. 318 ЦПК України).

Так, з матеріалів наведеної заяви, вбачається, що остання подана з порушенням вимог ст. 318 ЦПК України.

Зокрема, всупереч норм статті 318 ЦПК України, у заяві не вказано причин неможливості одержання заявником документів, що підтверджують факт, який він просить встановити.

Так, варто зауважити, що у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" звертається увага судів на наступне: в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

В п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31.03.95 р. "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" зазначено, що вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, так і вимогам щодо її змісту, передбаченим конкретною статтею про зміст заяви. Якщо в заяві не зазначено з яких причин неможливо одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт, до заяви не приєднано довідки про неможливість одержання чи відновлення необхідних документів, суддя постановляє ухвалу про залишення заяви без руху і надає заявникові строк для виправлення недоліків. У разі невиконання цих вказівок заява вважається неподаною і повертається заявникові, про що суддя постановляє мотивовану ухвалу.

Тобто за змістом наведеної вище статті та постанови, суди встановлюють юридичні факти тільки у разі, коли особою вчинено всі можливі заходи по отриманню необхідних документів. І тільки у разі наявності об`єктивних причин, які не залежать від волі особи, що обумовлюють неможливість отримання документу на підтвердження юридичного факту, такий факт може встановити суд у порядку окремого провадження.

Так, в даному випадку в порушення наведених норм закону, в матеріалах справи відсутні докази звернення заявника в досудовому порядку до відповідних компетентних органів, для можливості встановлення юридичного факту, що він є живим. Крім того, заява не містить і відмову таких компетентних органів щодо встановлення даного факту або отримання документів, які підтверджують цей факт, за зверненням заявника.

При цьому, зазначення заявником про те, що внесення даних до Державного реєстру актів цивільного стану щодо того, що особа є живою - неможлива, інакше як в порядку виконання судового рішення, ґрунтуються на його припущеннях, оскільки заява не містить жодного посилання на нормативно-правовий акт, який би свідчив про те, що такий факт неможливо встановити без рішення суду та вжиття всіх можливих заходів заявником особисто.

Крім того, заявником не вказано, які саме документи, має видати заінтересована особа у справі - Управління державної реєстрації Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) заявнику, на підставі рішення суду, у разі задоволення даної заяви про визнання факту його живим.

Таким чином, оскільки представником заявника не дотримані вищенаведені положення ЦПК України, на підставі ст. 185 ЦПК України, заява має бути залишена без руху відповідно з наданням заявникові строку для усунення недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 185, 293, 294, 315, 318 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Центральний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Державна податкова служба України про встановлення факту, що має юридичне значення - залишити без руху, надавши заявнику строк в сім днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків, роз`яснивши, що в разі невиконання ухвали заява буде вважатися неподаною та повернута йому.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: А.В. Слободянюк