РІШЕННЯ

іменем України

23 серпня 2022 рокуСправа №451/1911/20
Провадження № 2/451/70/22

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого-судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Табен Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Радехові в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Лопатинської селищної ради Червоноградського району Львівської області, співвідповідачів ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про встановлення юридичного факту та визнання права власності на спадкове майно (земельні ділянки) в порядку спадкування,-

в с т а н о в и в:

30 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Лопатинської селищної ради Радехівського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно (земельні ділянки) в порядку спадкування.

В позовній заяві, з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог, зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його дід - ОСОБА_4 . Після смерті діда відкрилася спадщина, яка серед іншого складається з земельної ділянки 1, площею 0,3649 га, земельної ділянки 2, площею 0,2730 га, загальною площею 0,6379 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Нивицької сільської ради (яка на даний час ввійшла до Лопатинської ОТГ) та належали померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІV-ЛВ № 058175, виданого 10.10.2001 р. на підставі рішення Нивицької сільської ради від 13.08.2001 р., зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 16273. За свого життя дід залишив заповіт, в якому на випадок своєї смерті все своє майно заповів позивачу - ОСОБА_1 . Бабця позивача (дідова дружина) - ОСОБА_3 , від своєї обов`язкової частки в спадщині відмовилася. Інших спадкоємців за заповітом, в тому числі і тих, які мали б право на обов`язкову частку в спадщині діда, немає. У встановленому законом порядку, він звертався до нотаріуса з наміром переоформити спадщину, проте нотаріусом було роз`яснено, що оскільки в позивача відсутній оригінал правовстановлюючого документа, то переоформити спадщину він не матиме змоги. В відділі у Радехівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області в видачі дубліката державного акта відмовили та пояснили, що видача дублікатів на померлих громадян чинним законодавством не передбачена. За таких обставин, єдиним способом захисту права власності на спадкове майно, є його визнання в судовому порядку. Просить встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 з спадкодавцем ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме: починаючи з 2008 року. Визнати за ОСОБА_1 , право власності на земельну ділянку площею 0,3650 га, кадастровий номер :06:000:0175, земельну ділянку площею 0,2730 га, кадастровий номер :06:000:1057, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Лопатинської селищної ради Червоноградського району Львівської області (раніше Нивицької сільської ради Радехівського району Львівської області), в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також судові витрати просить віднести на сторону позивача (а.с.4-9, 55).

05 липня 2022 року ухвалою Радехівського районного суду Львівської області клопотання позивача задоволено та залучено співвідповідачів у справі - ОСОБА_2 і ОСОБА_3 (а.с.60).

У судове засідання позивач не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій позов підтримує повністю та просить задоволити (а.с.59).

Представник відповідача Лопатинської селищної ради Червоноградського району Львівської області, скерував суду заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, просив розгляд справи проводити без участі їх представника (а.с.67-68).

Співвідповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, однак подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнають у повному обсязі та не заперечують проти задоволення позову (а.с.69-70).

За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За змістом ч.ч.1-2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти родинних відносин між фізичними особами, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті, а також і інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дід позивача - ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_1 , виданим повторно 14.08.2019 р. Радехівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис №20 (а.с.8).

Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 0,3649 га, земельної ділянки площею 0,2730 га, загальною площею 0,6379 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Нивицької сільської ради (яка на даний час ввійшла до Лопатинської ОТГ) та належали померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІV-ЛВ № 058175, виданого 10.10.2001 р. на підставі рішення ХІІ сесії ІІІ демократичного скликання Нивицької сільської ради від 13.08.2001 р., зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 16273 (а.с.9,12-17).

ОСОБА_4 на випадок своєї смерті, склав заповіт, згідно якого, все своє майно заповів ОСОБА_1 (а.с.10).

ОСОБА_3 дружина спадкодавця ОСОБА_4 , відмовилася від обов`язкової частки у спадщині, після померлого чоловіка в користь внука ОСОБА_1 , що підтверджується заявою ОСОБА_3 , посвідченої 06.08.2019 року секретарем Лопатинської селищної ради Антонюк Н.Ю., за реєстровим №266 (а.с.11).

Згідно довідки Лопатинської селищної ради Червоноградського району Львівської області №253 від 29.06.2022, на день смерті гр. ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з померлим проживав без реєстрації та здійснював догляд на протязі 5 ти років, проводив його поховання гр. ОСОБА_1 (а.с.52).

Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №69378387 від 05.07.2022, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , у Спадковому реєстрі інформація відсутня (а.с.56).

Приватним нотаріусом Червоноградського районного нотаріального округу Львівської області Юрченко О.В., 05 липня 2022 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , оскільки останній пропустив строк для прийняття спадщини (а.с.57-58).

Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними.

Відповідно до ч. 1. ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом).

Відповідно до положень ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Статтею 1264 ЦК України визначено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини.

Частина 3 статті 1296 ЦК України регламентує, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно з ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування.

Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст.12,13,81,141,206, 258-259,263-265 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 з спадкодавцем ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме: починаючи з 2008 року.

Визнати за ОСОБА_1 , право власності на земельну ділянку площею 0,3650 га, кадастровий номер :06:000:0175, земельну ділянку площею 0,2730 га, кадастровий номер :06:000:1057, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Лопатинської селищної ради Червоноградського району Львівської області (раніше Нивицької сільської ради Радехівського району Львівської області), в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддяСеменишин О. З.

Рішення суду виготовлене в нарадчій кімнаті 23 серпня 2022 року.