Справа № 450/5160/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2022 року Залізничний районний суд міста Львові в складі головуючого судді Румілової Н.М., при секретарі Шостак К.Р., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні без виклику сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Позивач АТ «Кредобанк» звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 12.06.2018 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № CL-114657. Згідно із п.1 Кредитного договору банк зобов`язується надати у власність відповідачу, позичальникові, грошові кошти на умовах повторності та цільового характеру використання, а відповідач зобов`язується використовувати кредит на цілі, вказані в цьому договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених Кредитним договором. Відповідно до п. 2.1. Кредитного договору, банк видає позичальнику кредит у сумі 233 850,00 грн. на строк до 09.06.2023 року. Відповідно до п.4.1. Кредитного договору, за користування кредитом Позичальник сплачує Банку відсотки, за процентною ставкою 33,99% річних. Відповідно до п.4.3. Кредитного договору, за надання послуг сплачує Банку комісії в порядку, строки та розмірі, передбачені п.2.10 Кредитного договору. Згідно із п.6.1 Кредитного договору, Позичальник зобов`язаний повернути Банку кредит у повному обсязі в порядку і строки (терміни), передбачені Кредитним договором та/або додатками до нього. Повернення кредиту здійснюється у порядку, передбаченого Кредитним договором. Сторони не мають права змінювати черговість погашення заборгованості за цим Кредитним договором. Згідно із п.6.9 Кредитного договору Банк у випадку, передбачених п.3.3. Кредитного договору, вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісії та інших належних до сплати платежів. Відповідно до п.7.1. Кредитного договору, за несвоєчасне виконання (повернення) грошових зобов`язань за цим Кредитним договором Позичальник відшкодовує Банку заподіяні збитки в повному обсязі та сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період прострочення. Розмір пені, нарахованої Позичальнику на підставі цього пункту Кредитного договору, не може перевищувати 15 % (відсотків) від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання. Відповідно до п.7.2. Кредитного договору, у випадку невиконання обов`язку, передбаченого п.10.2. Кредитного договору, Банк має право нарахувати Позичальнику штраф в розмірі 5 % від суми Кредиту (п.2.1. Кредитного договору), що становить 11692,50 грн. Банк свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю. Позичальник свої зобов`язання за кредитним договором не виконує. Згідно розрахунку заборгованості за Кредитним договором № CL-114657 від 12.06.2018 р. станом на 22.09.2021 р. заборгованість відповідача ОСОБА_1 перед АТ «Кредобанк» становить 151743,29 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту - 135 743,29 грн; заборгованості за відсотками - 15 643,71 грн. Просить суд стягнути з відвідача на свою користь зазначену суму.

Ухвалою суду визначено здійснювати судовий розгляд справи за данним позовом в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Встановлено відповідачу строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідач на позовну заяву не надав відзиву, в зв`язку з чим суд розглядає справу на підставі наявних у ній доказів .

Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч.2ст.247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть у ній участь.

Суд, дослідивши докази по справі в їх сукупності, приходить до наступного.

Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до вимог cm. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.

Судом встановлено, що 12.06.2018 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 укладений кредитний договір № CL-114657.

Згідно із п.1 зазначеного договору банк зобов`язується надати у власність відповідачу, позичальникові, грошові кошти на умовах повторності та цільового характеру використання, а відповідач зобов`язується використовувати кредит на цілі, вказані в цьому договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених Кредитним договором. Відповідно до п. 2.1. Кредитного договору, банк видає позичальнику кредит у сумі 233 850,00 грн. на строк до 09.06.2023 року. Відповідно до п.4.1. Кредитного договору, за користування кредитом Позичальник сплачує Банку відсотки за процентною ставкою 33,99% річних. Відповідно до п.4.3. Кредитного договору за надання послуг сплачує Банку комісії в порядку, строки та розмірі, передбачені п.2.10 Кредитного договору. Згідно із п.6.1 Кредитного договору, Позичальник зобов`язаний повернути Банку кредит у повному обсязі в порядку і строки (терміни), передбачені Кредитним договором та/або додатками до нього. Згідно із п.6.3. Кредитного договору відповідач щомісячно здійснює повернення суми заборгованості за кредитом, сплачує проценти за користування кредитом, у вигляді рівних сум - ануїтетного платежу (розмір якого визначається п.6.2. Кредитного договору). Повернення кредиту здійснюється у порядку, передбаченого Кредитним договором. Відповідно до п.6.6. Кредитного договору, погашення заборгованості за Кредитним договором здійснюється у певній черговості. Сторони не мають права змінювати черговість погашення заборгованості за цим Кредитним договором. Згідно із п.6.9 Кредитного договору Банк у випадках, передбачених п.3.3. Кредитного договору вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісії та інших належних до сплати платежів за Кредитним договором, про що письмово повідомляє Позичальника.

Відповідно до п.7.1. Кредитного договору, за несвоєчасне виконання (повернення) грошових зобов`язань за цим Кредитним договором Позичальник відшкодовує Банку заподіяні збитки в повному обсязі та сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період прострочення. Розмір пені, нарахованої Позичальнику на підставі цього пункту Кредитного договору, не може перевищувати 15 % від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання.Відповідно до п.7.2. Кредитного договору у випадку невиконання обов`язку, передбаченого п.10.2. Кредитного договору, Банк має право нарахувати Позичальнику штраф в розмірі 5 % від суми Кредиту (п.2.1. Кредитного договору), що становить 11692,50 грн.

На виконання умов вищевказаного договору Банк свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю, що підтверджується копіями меморіального ордеру за №32073129 від 12.06.2018 року на суму 233850,00 грн.

Позичальник свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує.Відповідно до розрахунку, наданого позивачем на підтвердження своїх вимог, станом на 22.09.2021 р. заборгованість відповідача ОСОБА_1 перед АТ «Кредобанк» становить 151 387,00 грн., яка складається ззаборгованості за тілом кредиту - 135 743,29 грн;заборгованості по процентах - 15 643,71 грн.Зазначене підтверджується наданим розрахунком заборгованості, рухом коштів по рахунку.

Таким чином, суд вважає, що відповідач, який не виконав умови укладеного з банком договору, має нести відповідальність, вимоги позивача обгрунтовані та такі, що підлягають задоволенню.

Понесені судові витрати відповідно до вимог ст.141 ЦПК України слід покласти на відповідача.

Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст.137 ЦПК).

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст.6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (ст.ст.12,46,56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» від 5 липня 2012 року №5076-VIпередбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 01.09.2021 року між АТ «Кредобанк» та адвокатським обєднанням «Аксіліум», укладено договір про надання правової допомоги. Відповідно до умов розділу №4. "Гонорар" даного договору клієнт сплачує адвокатові гонорар. /а.с. 24-26/.

Крім того, позивач не надав до суду детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Неподання стороною на користь якої ухвалено судове рішення, розрахунку - детального опису робіт (надання послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат часу по кожному з видів робіт, необхідних для надання правової допомоги позбавляє іншу сторону можливості спростувати ймовірну не співмірність витрат на професійну правничу допомогу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».

Враховуючи те, що позивачемне надано документів на підтвердження оплати (зарахування) послуг адвоката відповідно до умов вказаного договору, що підтверджено відповідними платіжними документами, а тому суд не вбачає підстав для стягнення із відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.2, 10, 12, 13, 81,89,141, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 ; місце реєстрації: 81134, Львівська обл., Пустомитівський район, с.Липники (при частині) на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» (79026, м.Львів, вул. Сахарова, буд. 78; ) суму заборгованості за Кредитним договором № CL-114657 від 12.06.2018 р. у розмірі 151 387,00 грн. (сто п`ятдесят одну тисячу триста вісімдесят сім гривень 00 копійок) та суму сплаченого судового збору в розмірі 2 270 грн (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 копійок).

У задоволенні вимоги Акціонерного товариства «Кредобанк» про стягнення з ОСОБА_1 витрат на професійну правову допомогу - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя: Н.М.Румілова