ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

18 липня 2022 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 741/827/19

Головуючий у першій інстанції Киреєв О. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/238/22

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Скрипки А.А.

суддів: Онищенко О.І., Шарапової О.Л.

секретар: Поклад Д.В.

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Носівська об`єднана територіальна громада в особі

Носівської міської ради Чернігівської області

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Носівського районного суду Чернігівської області у складі судді Киреєва О.В. від 20 серпня 2021 року, місце ухвалення рішення м.Носівка, у справі за позовом ОСОБА_1 до Носівської об`єднаної територіальної громади в особі Носівської міської ради Чернігівської області про встановлення фактів, що мають юридичне значення, визнання права власності на житловий будинок, визнання права на земельну частку (пай) у порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом до Носівської об`єднаної територіальної громади в особі Носівської міської ради Чернігівської області про встановлення фактів прийняття спадщини, про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час прийняття спадщини, визнання права власності на 1/4 частину житлового будинку, визнання права власності на відповідні частини спадкового житлового будинку, визнання права на відповідні частини спадкового права на земельну частку (пай). А саме, у вимогах заявленого позову ОСОБА_1 просив суд встановити факти, що мають юридичне значення, зокрема:

- встановити факт, що має юридичне значення, а саме те, що станом на 15.04.1991 року в житловому будинку АДРЕСА_1 проживали позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

- встановити факт, що має юридичне значення, а саме, те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 фактично прийняли спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 ;

- встановити факт, що має юридичне значення, а саме, те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 фактично прийняли спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 ;

- встановити факт, що має юридичне значення, а саме, те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживав разом із спадкодавцем - ОСОБА_4 на час відкриття спадщини, тобто, ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_1 .

У заявленому позові ОСОБА_1 також просив визнати за ним право власності на:

- 1/4 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 42 122 грн. 50 коп., який включає в себе житловий будинок, сарай, літню кухню, веранду до літньої кухні, порід, вбиральню, колодязь, у зв`язку з ліквідацією колгоспних дворів;

- 1/12 частину спадкового житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 14 040 грн. 83 коп., який включає в себе житловий будинок, сарай, літню кухню, веранду до літньої кухні, порід, вбиральню, колодязь, у зв`язку із ліквідацією колгоспних дворів, що належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 ;

- 1/6 частину спадкового житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 28 081 грн. 66 коп., який включає в себе житловий будинок, сарай, літню кухню, веранду до літньої кухні, порід, вбиральню, колодязь, у зв`язку із ліквідацією колгоспних дворів, що належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 ;

- 1/2 частину спадкового житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 84 245 грн., який включає в себе житловий будинок, сарай, літню кухню, веранду до літньої кухні, порід, вбиральню, колодязь, у зв`язку із ліквідацією колгоспних дворів, що належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 ;

- 1/3 частину спадкового права на земельну частку (пай), вартістю 46 491 грн. 15 коп., площею 1,5 умовних кадастрових гектарів із земель колишнього КСП імені Енгельса на території Носівської міської ради, що на підставі сертифікату на право на земельну ділянку (пай) належала ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- 1/6 частину спадкового права на земельну частку (пай), вартістю 46 491 грн. 15 коп., площею 0,78 умовних кадастрових гектарів із земель колишнього КСП імені Енгельса на території Носівської міської ради, що на підставі сертифікату на право на земельну ділянку (пай) належала ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- 1/2 частину спадкового права на земельну частку (пай), вартістю 69 736 грн. 73 коп., площею 2,35 умовних кадастрових гектарів із земель колишнього КСП імені Енгельса на території Носівської міської ради, що на підставі сертифікату на право на земельну ділянку (пай) належала ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В обґрунтування вимог заявленого позову ОСОБА_1 вказував, що 05.01.1979 року на ім`я його матері ОСОБА_2 було видано свідоцтво про право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , який належав до типу колгоспного двору. Станом на 15.04.1991 року у зазначеному житловому будинку проживали та були зареєстровані позивач ОСОБА_1 , його мати ОСОБА_2 , батько ОСОБА_3 та рідний брат ОСОБА_4 . Посилаючись на ч.1 статті 120, ч.2 статті 123 ЦК УРСР, п.п.а п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 року Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності, позивач зазначав, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. Позивач зазначав, що кожен із проживаючих у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , був співвласником колгоспного двору, а на день ліквідації колгоспних дворів став власником 1/4 його частини. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача - ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилась спадщина на належну їй частину житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , та право на земельну частку (пай), що належало матері позивача на підставі сертифікату серії ЧН № 0313826. Позивач стверджував, що спадщину після смерті матері фактично прийняли він, його батько - ОСОБА_3 та рідний брат ОСОБА_4 , які проживали з ОСОБА_2 на день її смерті. Позивач вказував, що кожен з них набув право власності на відповідну частку спадкового майна. ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько позивача - ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилась спадщина, яка складалась із 1/3 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , та 1/3 частки права на земельну частку (пай). На день смерті батька позивача разом із ним проживав позивач та його рідний брат ОСОБА_4 , які фактично прийняли спадщину, вступивши в управління та користування майном померлого. ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_4 , після смерті якого відкрилась спадщина на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , та на 1/2 частку права на земельну частку (пай). ОСОБА_1 зазначав, що за життя його брат ОСОБА_4 заповіту не складав, позивач є його спадкоємцем другої черги за законом, постійно проживав разом із рідним братом на день його смерті, про відмову від спадщини не заявляв, а тому ОСОБА_1 вважається таким, що прийняв спадщину. Позивач також вказував, що оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН №0313826 було втрачено, у зв`язку з чим у газеті Носівські вісті було розміщено оголошення про те, що вищевказаний сертифікат на ім`я ОСОБА_2 вважати недійсним. 14.05.2018 року ОСОБА_1 отримав постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 та на право на земельну частку (пай), які належали померлим ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 , і вказані обставини стали підставою для звернення ОСОБА_1 з даним позовом до суду.

Рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 20.08.2021 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Носівської об`єднаної територіальної громади в особі Носівської міської ради Чернігівської області про встановлення фактів, що мають юридичне значення, визнання права власності на житловий будинок, визнання права на земельну частку (пай) у порядку спадкування.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 20.08.2021 року, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до Носівської об`єднаної територіальної громади в особі Носівської міської ради Чернігівської області про встановлення фактів, що мають юридичне значення, визнання права власності на житловий будинок, визнання права на земельну частку (пай). Доводи апеляційної скарги вказують, що висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному рішенні від 20.08.2021 року, не відповідають обставинам справи, судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи. Доводи апеляційної скарги зазначають, що у позивача відсутні документи, які б підтверджували, що після смерті ОСОБА_2 прийняли спадщину позивач, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . Апелянт стверджує, що дані документи не збереглись, відновити їх неможливо. При цьому, як вказує апелянт, обставини прийняття спадщини позивачем, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтвердили свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , і їх показання узгоджуються із матеріалами справи. Посилаючись на ч.1 статті 82 ЦПК України, апелянт стверджує, що ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції не прийняв до уваги ту обставину, що відповідач визнав позовні вимоги, і не заперечує проти їх задоволення.

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача - адвокат Гунько О.Ю. підтримав вимоги та доводи поданої апеляційної скарги.

В судове засідання апеляційного суду позивач, представник відповідача, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи (а.с.128,129), не з`явились. Відповідно до приписів ч.2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасника судового розгляду даної справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що ОСОБА_2 (прізвище до реєстрації шлюбу - ОСОБА_7 ) перебувала у шлюбі із ОСОБА_3 (а.с.10).

ОСОБА_3 та ОСОБА_2 - батьки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.11,12).

Згідно копії свідоцтва про смерть (а.с.9), ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , при цьому, за життя вона заповіту не складала, спадкова справа після її смерті не заводилась, що підтверджується матеріалами справи (а.с.39-53).

Згідно копій свідоцтв про смерть (а.с.7,8), ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Позивач ОСОБА_1 є особою з інвалідністю другої групи (а.с.22). Згідно копії довідки №372 від 23.05.2017 року, ОСОБА_1 проживає та зареєстрований в Козелецькому геріатричному пансіонаті з 26.09.2008 року (а.с.23).

Як вбачається із копії свідоцтва на право власності на жилий будинок від 05.01.1979 року, виданого на підставі рішення виконкому Носівської міської Ради депутатів трудящих №156 від 15.12.1978 року взамін свідоцтва на право власності на жилий будинок від 07.02.1962 року (а.с.14), жилий будинок АДРЕСА_1 належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_2 .

З копії відповіді відділу у Носівському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області №29-25-0.32-553/112-17 від 06.10.2017 року на адвокатський запит №35 від 02.10.2017 року (а.с.19) вбачається, що ОСОБА_2 було виписано та видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН №0313826, площею 4,7 умовних кадастрових гектарів із земель колишнього КСП ім.Енгельса на території Носівської міської ради, який зареєстровано в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) серія за №362 28.06.1997 року.

З копії сторінки №9 газети Носівські вісті (а.с.20) вбачається, що у випуску вказаної газети від 21.10.2017 року було розміщено оголошення про те, що загублений сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН №0313826, площею 4,7 умовних кадастрових гектарів із земель колишнього КСП ім.Енгельса, зареєстрований у книзі реєстрації сертифікатів за №362 від 28.06.1997 року і виданий на ім`я ОСОБА_2 , вважати недійсним.

Листом Центру надання адміністративних послуг Носівської РДА № 21/13-18 від 28.03.2018 (а.с.15) на адвокатський запит повідомлено, що майно колгоспного двору належить його учасникам на праві спільної сумісної власності, тому зареєструвати за ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , як членами колгоспного двору, право власності на будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 - неможливо.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14.05.2018 року (а.с.21) ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, з підстав відсутності документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що доводи апеляційної скарги відносно того, що висновок оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 20.08.2021 року про відмову у задоволенні вимог заявленого позову не узгоджується із фактичними обставинами справи, а також судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, не можуть бути підставами для скасування рішення суду від 20.08.2021 року, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

Доводи апеляційної скарги зазначають, що у позивача відсутні документи, які б підтверджували, що після смерті ОСОБА_2 прийняли спадщину позивач, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . Апелянт стверджує, що дані документи не збереглись, відновити їх неможливо. При цьому, як вказує апелянт, обставини прийняття спадщини позивачем, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтвердили свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , і їх показання узгоджуються із матеріалами справи.

З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до роз`яснень п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 Про судову практику у справах про спадкування, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Згідно п.п.а, п.п.б п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 року Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається, виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с.14), жилий будинок, розташований у АДРЕСА_1 , належав колгоспному двору, головою якого була ОСОБА_2 .

При цьому, даних щодо кількісного складу та осіб, які станом на 15.04.1991 року були членами колгоспного двору за адресою: АДРЕСА_1 , головою якого була ОСОБА_2 , матеріали справи не містять.

Судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються матеріалами справи, що за життя ОСОБА_2 заповіту не складала, спадкова справа після її смерті не заводилась (а.с.39-53). Спадкова справа після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 також не заводилась (а.с.54-63).

В ході судового розгляду даної справи також встановлено, що у позивача відсутні документи, які б підтверджували, що після смерті ОСОБА_2 прийняли спадщину позивач ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , як спадкоємці. При цьому, позивачем не надано суду належних та достатніх доказів, у розумінні статей 77,80 ЦПК України, та не доведено, що після смерті ОСОБА_2 прийняли спадщину ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , і за даних обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку відносно того, що вимоги заявленого позову у вказаній частині є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Надавши оцінку кожному доказу окремо, а також доказам по справі у їх сукупності, з врахуванням норм права, які регламентують спірні правовідносини, а також приймаючи до уваги, що решта вимог заявленого ОСОБА_1 позову є похідними від вищезазначених позовних вимог, які задоволенню не підлягають, оскільки не є доведеними позивачем, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність відмови у задоволенні вимог заявленого ОСОБА_1 позову у повному обсязі.

Відповідно до приписів ч.1, ч.6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи апеляційної скарги не містять в собі належних та достатніх доказів на спростування висновку оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 20.08.2021 року про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до Носівської об`єднаної територіальної громади в особі Носівської міської ради Чернігівської області про встановлення фактів, що мають юридичне значення, визнання права власності на житловий будинок, визнання права на земельну частку (пай) у порядку спадкування.

В доводах апеляційної скарги апелянт вказує, що обставини прийняття спадщини позивачем, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтвердили свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , і їх показання узгоджуються із матеріалами справи.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставами для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 20.08.2021 року, виходячи із наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, точної дати, з якої родина ОСОБА_10 стала проживати у домоволодінні АДРЕСА_1 , вказані свідки зазначити не змогли. Крім того, виходячи із положень статті 90 ЦПК України, показання свідків є одним із видів доказів по справі. При цьому, відповідно до ч.2,ч.3 статті 89 ЦПК України, яка регламентує оцінку доказів, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У оскаржуваному рішенні від 20.08.2021 року суд першої інстанції вказав, що показання допитаних у судовому засіданні свідків не можуть визнаватися достатніми доказами на підтвердження фактів, про встановлення яких просив позивач, оскільки лише на їх підставі відсутня можливість дійти висновку про наявність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Із посиланням на ч.1 статті 82 ЦПК України, апелянт стверджує, що ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції не прийняв до уваги ту обставину, що відповідач визнав позовні вимоги, і не заперечує проти їх задоволення.

Апеляційний суд вважає, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 20.08.2021 року, виходячи із наступного.

Відповідно до приписів ч.4 статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

За даних обставин, встановивши на підставі фактичних обставин справи та норм права, які регулюють спірні правовідносини, відсутність правових підстав для задоволення вимог заявленого ОСОБА_1 позову, судом першої інстанції обґрунтовано не прийнято визнання відповідачем позову.

Враховуючи вищезазначене, доводи апеляційної скарги не містять в собі підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 20.08.2021 року, ухваленого на підставі норм права, які регламентують спірні правовідносини, та на основі з`ясованих фактичних обставин справи, підтверджених тими доказами, які були досліджені судом.

За даних обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, а рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 20.08.2021 року - необхідно залишити без змін.

Керуючись статтями: 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 20 серпня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Дата складення повної постанови - 21.07.2022 року.

Головуючий: Судді: