Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2022 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Ларіонової Н.М.,

при секретарі судового засідання Волошиній А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду районного суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_1 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» про відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2018 року позивач ПАТ «Страхова компанія «АРКС» звернувся до суду з позовною заявою, в якому просить стягнути з відповідача суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 42 124,89 грн.

Позов мотивований тим, що 10 січня 2018 року близько 10 год. 05 хв. в м. Києві по бул. Лесі Українки, 17 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Nissan Qashqal», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу «Geely МК», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . Факт скоєння дорожньо-транспортної пригоди підтверджується довідкою про ДНІ №5187324. В результаті ДТП було пошкоджено транспортний засіб «Nissan Qashqal», д.н.з. НОМЕР_1 , який на той момент був застрахований у Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" відповідно до Договору добровільного страхування №28-5000-17-00146 від 05 жовтня 2017 року. 10 січня 2018 року Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група" отримало заяву про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. Відповідно до ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов Договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта. Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група" на вимогу виконання умов договору добровільного страхування №28-5000-17-00146 від 05 жовтня 2017 року, на підставі акту огляду транспортного засобу від 10.01.2018 р. страхового акту №ДККА-59581 від 07 лютого року та розрахунку до нього здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 42 124,89 грн, що підтверджується платіжним дорученням №2501 від 07 лютого 2018 року. Постановою Печерського районного суду м. Києва №757/3731/18-п від 01 березня 2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що призвело до ДТП. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 як водія транспортного засобу «Geely МК», д.н.з, НОМЕР_2 була застрахована в ТДВ "СТ" Домінанта" згідно з полісом №АМ/0155289. ПрАТ "СК "Українська страхова група" звернулася із претензією №ДККА-59581 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП до ТДВ "СТ "Домінанта". Відповідно до вказаної вище претензії ТДВ "СТ "Домінанта" не здійснила виплату страхового відшкодування. Попри це, на разі ТДВ "СТ "Домінанта" вилучено зі списку СК - членів МТСБУ через заборгованість до фондів МТСБУ. Позивач звернувсЯ до суду з вимогою стягнути суму страхового відшкодування.

Провадження у справі відкрито ухвалою 12.12.2018 р. з призначенням розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

В березні 2019 р. відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому сторона відповідача просила відмовити в задоволенні позову. Мотивуючи тим, що ніким з учасників процесу не заперечується, що цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована в страховій компанії Товариство з додатковою відповідальністю "СТРАХОВЕ ТОВАРИСТВО "ДОМІНАНТА", згідно поліса цивільно-правової відповідальності АМ/0155289. Даний факт був відомий позивачу на момент подання позовної заяви, що в ній прямо зазначено. Ст. 6 страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Таким чином, оскільки позовні вимоги (виходячи з позовної заяви) пов`язані з відшкодуванням шкоди, заподіяної в результаті ДТП з вини відповідача, а його відповідальність застрахована - саме страхова компанія відповідача по ОСЦПВ є належним відповідачем по справі.

Ухвалою від 06.03.2019 р. призначено розгляд справи з викликом сторін.

В судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до вимог закону, через канцелярію суду подав письмову заяву, в якій вимоги позову підтримав в повному обсязі, просив розглянути справу за його відсутності.

Відповідач та його представник, будучи повідомленими про день, час та місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явилися, відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, через канцелярію суду подав письмову заяву, просив розглядати справу у його відсутність.

Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частиною 1 статті 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що 10 січня 2018 року близько 10 год. 05 хв. в м. Києві по бул. Лесі Українки, 17 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Nissan Qashqal», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу «Geely МК», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

Факт скоєння дорожньо-транспортної пригоди підтверджується довідкою про ДНІ №5187324.

В результаті ДТП було пошкоджено транспортний засіб «Nissan Qashqal», д.н.з. НОМЕР_1 , який на той момент був застрахований у Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" відповідно до Договору добровільного страхування №28-5000-17-00146 від 05 жовтня 2017 року.

10 січня 2018 року Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група" отримало заяву про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.

Відповідно до ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов Договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта.

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група" на вимогу виконання умов договору добровільного страхування №28-5000-17-00146 від 05 жовтня 2017 року, на підставі акту огляду транспортного засобу від 10.01.2018 р. страхового акту №ДККА-59581 від 07 лютого року та розрахунку до нього здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 42 124,89 грн, що підтверджується платіжним дорученням №2501 від 07 лютого 2018 року.

Постановою Печерського районного суду м. Києва №757/3731/18-п від 01 березня 2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що призвело до ДТП.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 як водія транспортного засобу «Geely МК», д.н.з, НОМЕР_2 була застрахована в ТДВ "СТ" Домінанта" згідно з полісом №АМ/0155289.

ПрАТ "СК "Українська страхова група" звернулася із претензією №ДККА-59581 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП до ТДВ "СТ "Домінанта".

Згідно ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Як вбачається, позовні вимоги пов`язані з відшкодуванням шкоди, заподіяної в результаті ДТП з вини відповідача, а його відповідальність застрахована - саме страхова компанія відповідача по ОСЦПВ (обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів) є належним відповідачем по справі.

Згідно ст. 33 ГПК суд за клопотанням Позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Згідно п.16 Постанови Пленума ВСУ от 01.03.2013 № 4 Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки: «... при пред`явленні позовних вимог про відшкодування шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд-має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред`явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавано шкоди у відповідному розмірі.»

Як вбачається з матеріалів справи, клопотання про заміну відповідача від позивача не надходило, так само як і не було "пред`явлено ніяких позовних вимог до страхової компанії. При таких обставинах, відповідно до вищевказаного п.16 Постанови Пленуму ВСУ, позивачу слід відмовити в задоволенні його вимог.

Крім того, при обґрунтуванні позовних вимог позивачем не було враховано Постанову Великої Палати Верховного Суду №755/18006/15-ц від 04.07.2018 року, у якій вказано, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладення обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 755/18006/15-ц, вбачається, що Верховний Суд відступив від правового висновку зазначеного у постанові Верховного суду України від 23.12.2015 року у справі № 6-2587цс15, де було зазначено, що страховик при подачі суброгаційного позову має право на власний розсуд визначити до кого заявити свої вимоги - до винуватця або до страховика його цивільно-правової відповідальності. Через те, що дана справа фактично стосується вимоги потерпілої особи, яка була набута страховою після виплати відшкодування, то справа буде актуальною і для спорів самих потерпілих з винуватцями. У своїй постанові від 04.07.2018 року суд прийшов до наступних висновків: Стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування...» та стаття 1191 ЦК України регулюють регресні зобов`язання (зобов`язання, які виникають у страховика цивільно-правової відповідальності та його страхувальника (винуватця)), а стаття 27 Закону України «Про страхування» та 993 ЦК України регулюють суброгаційні зобов`язання, які виникають у страховика за договором добровільного страхування майна (КАСКО) та винною особою у настанні дорожньо-транспортної пригоди (п. 31-35 Постанови); Відповідно до статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування...» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (п. 36 Постанови) а тому покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (п. 37 Постанови). У результаті суд вирішив відступити від висновку, сформульованого Верховним Судом України у постанові від 23 грудня 2015 року у справі № 6-2587цс15, відповідно до якого страховик, який виплатив страхове відшкодування, має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема, право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування (п. 62 Постанови).

Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Нормами ст.1188 ЦК України визначені загальні підстави відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки. Зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

На підставі ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного процесу надані сторонами докази мають бути належними та допустимими, достовірними та достатніми (ст.ст.77-80 ЦПК України).

Відповідно до ст.81 ч.6 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Згідно з ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.

Позивачем було заявлено позовні вимоги про стягнення сплаченого страхового відшкодування в розмірі 42 124,89 грн. з ОСОБА_1 , але як вбачається транспортний засіб ТДВ "СТ" Домінанта" згідно з полісом №АМ/0155289.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 вересня 2021 року в справі № 335/5136/19 (провадження № 61-18942св20) зазначено, що: «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 лютого 2023 року по справі № 431/7386/19 (провадження № 61-8694св21) зазначено, що: «Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 41), від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (пункт 49), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.4), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (пункти 37, 54), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 38), від 13 березня 2019 року у справі № 757/39920/15-ц (пункт 31), від 27 березня 2019 року у справі № 520/17304/15-ц (пункт 63)).

Встановивши, що позов заявлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 40), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (пункти 37, 54), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.10), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 39)).

Вказані обставини дають суду підстави дійти висновку, що позовні вимоги в частині стягнення страхового відшкодування не підлягають задоволенню, оскільки не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, а тому є безпідставними.

За таких обставин, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінюючи їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо та достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, оскільки позов є безпідставним та не знайшов свого підтвердження в ході судового розгляду.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, то відповідно до ст.141 ЦПК України не підлягає стягненню сплачений позивачами при подачі позову судовий збір.

На підставі викладеного, ст.ст. 1191 ЦК України, ст. 27 Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», керуючись ст.ст.4, 10, 12, 13, 76-82, 141, 258-259, 263, 264-265, 268, 272, 273, 280-282, 354 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В позові Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_1 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» про відшкодування шкоди - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому копія повного судового рішення не була вручена в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому копії повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування учасників справи:

Позивач - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Івана Федорова, буд. 32-а, );

Відповідач - ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 );

Третя особа - Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» (місцезнаходження: м.Дніпро, Дніпровська обл., вул. Василя Макухи, буд. 1, ).

Суддя Н. М. Ларіонова