Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2022 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Головчака М. М. ,

за участю секретаря судового засідання - Савіцької Д. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Антарес-2016» про визнання неправомірними дій та стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок порушення прав споживача, -

В С Т А Н О В И В :

До Подільського районного суду міста Києва звернувся позивач ОСОБА_1 з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Антарес-2016» про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок порушення прав споживача, в якій просив визнати неправомірними дії відповідача та стягнути моральну шкоду у розмірі 114000 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з конфіденційного джерела, як журналіст, позивач отримав інформацію, що у закусочній «Пузата хата», розташованій за адресою: м. Київ, вул. Білоруська, буд. 2-А (торгівельний комплекс «Квадрат» біля станції метро «Лук`янівська») систематично порушуються права людини та споживачів, гігієнічні норми та правила при приготуванні продуктів харчування і вказана інформація у подальшому підтвердилась в ході проведення перевірок контролюючими органами. Організацією яка є оператором закусочної «Смачна хата» і здійснює господарську діяльність є Товариство з обмеженою відповідальністю «Антарес-2016». З огляду на зазначену інформацію, позивач, керуючись ст. 34 Конституції України, 20 липня 2021 року приблизно о 15 годині 30 хвилин прибув до закусочної та намагався придбати їжу. Замовивши порцію борщу, позивач стягнув медичну маску з носу щоб відчути запах борщу і поставив його на тацю та прослідував далі. Замовивши курячий стейк, він почув відмову від працівника закусочної у обслуговуванні, оскільки маска на обличчі не прикривала ніс, в обґрунтування відмови працівник закладу посилався на вимоги діючого законодавства. У зв`язку з відмовою у обслуговуванні, позивач викликав адміністратора, якій він повідомив, що є журналістом, пред`явивши відповідне посвідчення, і повідомив, що його відмовляються обслуговувати у закладі, у зв`язку з чим адміністратор закладу підтвердила законність дій працівників закладу, посилаючись на вимоги діючого законодавства. Разом з тим, до позивача вийшов чоловік, який представився охоронцем, та виштовхуючи з закладу заважав проводити журналістську діяльність та вимагав від адміністратора викликати поліцію. З метою уникнення суперечки з огляду на загострення конфлікту з боку персоналу, він попросив адміністратора надати данні центрального офісу компанії з метою написання скарги, але остання відмовила та повідомила що це є конфіденційною інформацією. Згодом, адміністратор закладу та охоронець перешкоджали діяльності позивача, фізично завадивши пройти до куточка споживача та прямо вимагали вийти з закусочної. Вважає, що таким чином, було зухвало порушено його право як споживача. Приблизно через годину після відвідування закусочної, позивач звернувся за телефоном гарячої лінії до оператора «Пузата хата», який повідомив, що адміністратор закладу зобов`язана його ознайомити з усіма документами, які маються у куточку споживача і безпосередньо у закладі він може подати скаргу. 23 липня 2021 року, приблизно о 13 годині, позивач знов прибув до закусочної «Пузата хата» за вищевказаною адресою і попросив адміністратора ознайомити його з законодавчими актами на підставі яких було відмовлено в обслуговуванні та здійснювалось перешкоджання журналістській діяльності у куточку споживача, на що керуючою закладом ОСОБА_2 та адміністратором ОСОБА_3 позивачу було відмовлено, у зв`язку з чим, позивач залишив скаргу у книзі скарг та пропозицій. Після цього, позивач пішов до іншого закладу харчування «Свіжість» де замовив каву та їжу. Але під час очікування замовлення, до нього підійшла керуюча закусочної «Пузата хата» разом зі співробітниками поліції та в присутності відвідувачів закладу почала стверджувати, що позивач є правопорушником і 30 хвилин тому порушував громадський порядок в її закладі. Після проведення процесуальних дій, поліцейські пішли, не склавши жодних адміністративних матеріалів. Тому, вважає, що керуюча закусочної «Пузата хата» ОСОБА_2 23 липня 2021 року поширила відносно позивача серед невизначеного кола відвідувачів закладу «Свіжість» і правоохоронців негативну завідомо недостовірну інформацію про причетність позивача до вчинення правопорушення, чим принизила його честь і гідність та шляхом безпідставного виклику поліції переслідувала його за журналістську діяльність і намагалась завадити позивачу в отриманні послуг харчування в іншому закладі, яким порушила права позивача як споживача. Таким чином, вважає, що 20 липня 2021 року та 23 липня 2021 року персоналом закусочної «Пузата хата» за адресою: м. Київ, вул. Білоруська, 2-А було прямо і зухвало порушено права позивача як споживача, а саме: відмовлено у наданні послуг з харчування, порушено право на інформацію - відмовлено у ознайомленні з інформацією, що містилась у куточку споживача, чинились перешкоди з отримання послуги харчування в іншому закладі громадського харчування. Крім того, під час надання відповіді на скаргу персоналом закусочної було розголошено персональні дані позивача, про що свідчить лист № 18/08-1 від 18.08.2021. Отже, позивач вважає, що персоналом закусочної «Пузата хата» 20 липня 2021 року та 23 липня 2021 року шляхом прямої відмови позивачу в обслуговуванні та обмеженні права на інформацію, розголошення персональних даних позивача, безпідставної вимоги покинути приміщення закусочної та перешкоджання отриманню послуги харчування в іншому закладі громадського харчування відносно позивача здійснено дискримінаційні заходи та порушено права позивача як людини і споживача. Внаслідок відмови у надані послуг з харчування персоналом закусочної «Пузата хата» у позивача істотно погіршився стан здоров`я, оскільки він має хронічні захворювання шлунково-кишкового тракту та наслідки травм, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби, які зумовлюють необхідність дотримання, зокрема харчового режиму. Наслідки подій, що сталися, потягли за собою нераціональне витрачання життєвого часу (на відновлення порушених прав, консультації у психолога та лікаря, звернення до контролюючих органів та суду, проведення інших правових заходів) обумовили необхідність витрачання значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, які постійно вимагають залучення компенсаторних можливостей задля їх подолання. У зв`язку з порушенням прав позивачу завдано моральної шкоди, яку він оцінює в 114000 грн. Розмір моральної шкоди підтверджується Висновком спеціаліста в галузі психології ФОП « ОСОБА_4 » від 02 листопада 2021 року № 15.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 листопада 2021 року, головуючим суддею у справі визначено Головчака М.М.

02 грудня 2021 року ухвалою судді Подільського районного суду міста Києва прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Антарес-2016» про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок порушення прав споживача. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки в суд не повідомив. Відзив, відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України, до суду не подав.

У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Стаття 3 Конституції України встановлено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Аналіз положень статей 11 та 23 ЦК України дозволяє зробити висновок, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом (стаття 1167 ЦК України).

У постанові Верховного Суду від 01 березня 2021 року в справі № 466/8242/18 (провадження № 61-943св20) зазначено, що при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. При вирішенні спорів про відшкодування шкоди за статтями 1166, 1167 ЦК України доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками.

У постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року в справі № 197/1330/14-ц (провадження № 61-21956св19) вказано, що причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду. Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана іншими обставинами. При цьому причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди.

Нормами ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи.

Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч. 3 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі показань свідків, письмових доказів, речових та електронних доказів, висновків експертів.

В судовому засіданні встановлено, що спір у даній справі виник з приводу завдання працівниками закладу харчування « Пузата хата » позивачу моральної шкоди у зв`язку з неналежним обслуговуванням, приниженні честі та гідності останнього, що спричинило погіршення його стану здоров`я та як наслідок нераціонального витрачання життєвого часу задля поновлення порушених прав.

Відтак, позивач в обґрунтування позовних вимог послався на відеозапис, який міститься на його смартфоні, скопійований ним на диск та доданий до позовної заяви, а також Висновок спеціаліста в галузі психології.

В судовому засіданні судом оглянуто відеозапис на наданому позивачем диску. Згідно з інформацією, вказаною на диску, відеофайл змінений 26.08.2021 о 12:00. Отже, час відеофіксаціїї подій з наданих позивачем електронних доказів встановити неможливо.

На дослідженому відеозапису зафіксовано діалог декількох людей, проте хто саме на відеозапису та між ким відбувається розмова не зрозуміло, оскільки ні обличь, ні будь-яких коментарів та пояснень не відбувається.

А тому, вказаний відеозапис не доводить обставин, на які посилається позивач на обґрунтування своїх вимог, а саме того факту, що саме йому було відмовлено працівниками закусочної «Пузата хата» у обслуговуванні, з їх боку мало місце грубе поводження, приниження його честі та гідності.

Крім того, події, які мали місце після прибуття поліції до закладу «Свіжість», в якому перебував позивач, спілкування позивача з працівниками закусочної «Пузата хата» та співробітниками поліції під час якого ніби -то було принижено його честь та гідність, взагалі не зафіксовано на відеозапису.

Отже, позивачем не доведено, коли, ким саме йому було відмовлено у обслуговуванні, яким чином була принижена його честь і гідність, порушені його права.

Крім того, доводи позивача, що внаслідок відмови працівників закусочної «Пузата хата» його обслуговувати, істотно погіршився стан здоров`я не знайшли свого підтвердження, оскільки будь-яких доказів на підтвердження зазначеного позивачем суду надано не було, як і доказів протиправності будь-яких дій працівників щодо позивача.

А навпаки, в позовній заяві позивачем зазначено, що до зазначених подій він мав хронічні захворювання шлунково - кишкового тракту та наслідки травм, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби, тобто позивачем зауважено, що він мав незадовільний стан здоров`я до подій описаних у позові. Про те, що хронічні захворювання мали стан погіршення після подій позивачем не вказано та не надано відповідних доказів (медичних документів, доказів звернення до лікарів тощо.).

Тобто позивачем суду не надано доказів, що шкода яка йому була завдана є наслідком саме протиправного діяння відповідача, а не якихось інших обставин.

На підтвердження розміру моральної шкоди, позивачем додано Висновок спеціаліста у галузі психології щодо обґрунтування та розміру моральної шкоди № 15, складений 03 листопада 2021 року спеціалістом у галузі психології: соціальним психологом, організаційним психологом, кандидатом психологічних наук, доцентом ОСОБА_5 , та спеціалістом у галузі психології: соціальним психологом, психотерапевтом, психофізіологом кандидатом психологічних наук ОСОБА_4 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Мета дослідження: соціально-психологічне обґрунтування та розрахунок розміру моральної шкоди, яка завдано порушенням його прав як споживача персоналом мережі закусочних «Пузата хата». Відповідно до розглянутих методологічних підходів щодо розрахунку розміру відшкодування моральної шкоди та результатів здійсненого соціально - психологічного дослідження, яким встановлено, що порушення прав досліджуваного як споживача персоналом закладу «Пузата хата» та його наслідків визначаються як стресові події для досліджуваного, які психологічно травмують і викликають моральні страждання та душевний біль, конкретні прояви яких напряму залежать від індивідуально - психологічних якостей досліджуваного, підлягають застосуванню наступні коефіцієнти соціально- психологічних критеріїв, які впливають на розмір моральної шкоди, яка завдана досліджуваному, у загальному підсумку, з урахуванням суми показників за коефіцієнтами соціально - психологічних критеріїв, складає 114000 грн.

Частинами 1, 2, 3 ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Сили докази набувають тільки у рамках призначеної судової експертизи, порядок призначення якої та процедура проведення визначаються відповідно до ЦПК України та чинного законодавства України про проведення судових експертиз (ст. 106 ЦПК України), зокрема Законом України «Про судову експертизу» та Наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5.

Крім того, відповідно до роз`яснень, викладених у п. 17 постанови пленуму Верховного Суду України № 5 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду», висновок експертизи може бути доказом у справі лише в тому разі, коли експертиза була проведена на підставі ухвали суду відповідними судово-експертними установами. Як експерт може залучатися особа, яка відповідає вимогам, установленим Законом України «Про судову експертизу», і внесена до Державного реєстру атестованих судових експертів.

У разі, коли висновок експертизи наданий стороною як додаток до позовної заяви, тобто проведений відповідною експертною установою за її клопотанням чи клопотанням її представника, то такий висновок може розцінюватися лише як письмовий доказ, який підлягає дослідженню в судовому засіданні та відповідній оцінці.

Відповідно до ст. 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні (стаття 110 ЦПК України).

В даному випадку судом встановлено, що досліджений Висновок спеціаліста у галузі психології не відповідає вимогам Закону, оскільки спеціалісти, які проводили дослідження, не попереджалися про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, крім того, не входять до Реєстру судових експертів, не мають свідоцтва про присвоєння кваліфікації судового експерта, а отже зазначений документ не можна вважати належним та допустимим доказом в розумінні ст. 76 - 80 ЦПК України.

Зважаючи, що відповідно до ч. 2 ст.76 ЦПК України доказами є лише висновки експертів, суд критично оцінює Висновок спеціаліста у галузі психології № 15 від 03 листопада 2021 року, так як його проведення не відповідає вимогам ст. 102, 106 ЦПК України і тому є недопустимим.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24 серпня 2020 року № 752/23814/17, від 475/793/17 від 25 травня 2020 року.

Виходячи з недоведеності позивачем усіх складових делікту, тобто не надання належних доказів спричинення йому моральної шкоди, наявності умов для компенсації моральної шкоди, як то протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди, причинний зв`язок та вина відповідача, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «Антарес-2016» про стягнення моральної шкоди.

Що стосується позовних вимог про визнання неправомірними дій ТОВ «Антарес-2016» в частині порушення прав позивача, що полягало у прямій відмові в обслуговуванні і безпідставній вимозі покинути приміщення закусочної «Пузата хата», обмеженні прав споживача на інформацію, отриманні послуги харчування в іншому закладі громадського харчування та розголошення персональних даних, то суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів щодо обставин, викладених у позовній заяві, а саме відмови працівників закусочної «Пузата хата» обслуговувати позивача та вимоги покинути заклад харчування, обмеження права позивача на інформацію та перешкоджання отриманню послуги харчування в іншому закладі громадського харчування.

Щодо визнання дій відповідача неправомірними через розголошення персональних даних позивача, то суд зазначає, що згідно листа ТОВ «Антарес-2016», адресованого на ім`я позивача, керівництво ТОВ «Антарес-2016» принесло свої вибачення через необачність та в той же день директором закладу інформація була прихована у книзі скарг та пропозицій, що вказує на негайне усунення порушень.

У зв`язку з викладеним, суд вважає, що позовні вимоги про визнання дій відповідача неправомірними не підлягають задоволенню.

У зв`язку з тим, що у задоволенні позовних вимог судом відмовлено, судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1155 грн. не підлягають стягненню з відповідача на корить позивача.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 12, 76-81, 89, 141, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Антарес-2016» про визнання неправомірними дій та стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок порушення прав споживача - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М. М. Головчак