ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4721/22 Справа № 205/7626/21 Суддя у 1-й інстанції - Басова Н. В. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі Заворотному К.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Дніпровської міської ради, треті особи: Друга Дніпровська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до територіальної громади в особі Дніпровської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати, ОСОБА_3 , 1937 року народження., яка 16 січня 2002 року склала заповіт, у якому заповіла все своє майно позивачу. Постановою нотаріуса від 24 березня 2021 року позивачу було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті спадкодавця через пропуск строку для прийняття спадщини.

Позивач вважає, що строк для прийняття спадщини було ним пропущено з поважних причин, оскільки позивач фактично проживав зі спадкодавцем на час її смерті, доглядав за нею, сплачував комунальні послуги, а тому просив суд визнати поважною причину пропуску строку для прийняття спадщини та надати йому додатковий строк для подання ним заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері, ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено та ухвалено визнати поважною причину пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини та визначити ОСОБА_2 додатковий строк у два місяці з дня набрання рішенням суду законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду мотивовано тим, що враховуючи фактичні обставини справи та проаналізувавши факт надання законодавцем переваги здійсненню спадкуванню за заповітом як особистому розпорядженню особи на випадок смерті, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність врахування такої волі спадкодавця як прояву свободи заповіту, з урахуванням наявності поважних причин пропуску позивачем строку, передбаченого на звернення із заявою про прийняття спадщини.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , 1937 року народження (а.с. 3).

За життя, 16 січня 2002 року ОСОБА_3 склала заповіт, у якому заповіла все своє майно ОСОБА_2 (а.с. 57).

23 березня 2021 року позивач звернувся до Другої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.54).

Постановою державного нотаріуса Другої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області від 24 березня 2021 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з пропуском ним шестимісячного строку, встановленого для прийняття спадщини (а.с. 58-59).

Позивач в обґрунтування пропуску строку для прийняття спадщини вказує на фактичне проживання зі спадкодавцем на час її смерті та прийняття спадщини після її смерті, також зазначає про свою необізнаність про необхідність звернення до нотаріальної контори саме в шестимісячний строк.

Задовольняючи позов, районний суд обґрунтовано виходив з того, що враховуючи фактичні обставини справи та проаналізувавши факт надання законодавцем переваги здійсненню спадкуванню за заповітом як особистому розпорядженню особи на випадок смерті, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність врахування такої волі спадкодавця як прояву свободи заповіту, з урахуванням наявності поважних причин пропуску позивачем строку, передбаченого на звернення із заявою про прийняття спадщини.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Доводи апеляційної скарги про те, що перед смертю ОСОБА_3 висловила волю, що спірна квартира по АДРЕСА_1 вона заповідає своєму онуку ОСОБА_4 , як сину свого померлого сина ОСОБА_5 , колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки в матеріалах справи наявний лише один заповіт, відповідно до якого померла заповідала своє майно позивачу ОСОБА_2 ..

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції необґрунтовано задовольнив позов, оскільки позивачем не надано суду доказів поважності пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, колегія суддів відхиляє, у зв`язку з тим, що матеріали справи містять докази поважності пропуску такого строку.

З врахуванням волі померлої, яка склала заповіт на користь позивача ОСОБА_2 , а також того, що позивач доглядав за померлою матір`ю та місце смерті останньої зазначено місце проживання позивача, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги, з висновком якого погоджується й апеляційний суд.

Доводи апеляційної скарги не знайшли своє підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

З`ясувавши в достатньо повному обсязі права та обов`язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд першої інстанції ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Враховуючи зазначене, відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2022 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко