ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 669/323/22

Провадження № 22-ц/4820/1453/22

Хмельницький апеляційний суд

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Костенка А.М. ( суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.,

розглянув у порядку ч.1 ст. 369 ЦПК України цивільну справу № 669/323/22 за апеляційною скаргою Хмельницького обласного центру зайнятості на рішення Білогірського районного суду Хмельницької області від 28 червня 2022 року в складі судді Дем`янюка Н.М у цивільній справі за позовом Хмельницького обласного центру зайнятості в особі Білогірської районної філії до ОСОБА_1 про стягнення незаконно отриманої допомоги по безробіттю.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

У травні 2022 року Хмельницький обласний центр зайнятості в особі Білогірської районної філії звернувся в суд з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 16666 грн 52 коп незаконно отриманої допомоги по безробіттю та 2481 грн сплаченого судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що в періоди з 20 грудня 2016 року по 22 березня 2017 року, з 03 квітня 2017 року по 06 червня 2017 року та з 19 вересня 2017 року по 15 березня 2018 року ОСОБА_1 перебував на обліку в Білогірському районному центрі зайнятості та мав статус безробітного, тому згідно наказів Білогірського районного центру зайнятості відповідачу було призначено допомогу по безробіттю. За періоди перебування на обліку в Білогірському районному центрі зайнятості з 20 грудня 2016 року по 22 березня 2017 року ОСОБА_1 нарахована та виплачена допомога по безробіттю за такі періоди: з 27 грудня 2016 року по 21 березня 2017 року, загальний розмір якої становить 7489,87 грн, з 03 квітня 2017 року по 06 червня 2017 року - 1216,00 грн; з 19 вересня 2017 року по 15 березня 2018 року - 7960,65 грн, а всього за ці три періоди перебування на обліку та отримання матеріального забезпечення відповідачем отримано допомоги по безробіттю на загальну суму 16666,52 грн.

Однак, в ході проведення перевірки інформації щодо пенсіонерів, було встановлено, що ОСОБА_1 приховав факт призначення та отримання ним пенсії за вислугу років за період з 04 листопада 2016 року по 11 грудня 2016 року, надавши лише інформацію про отримання пенсії по інвалідності. Тому, з метою забезпечення цільового та ефективного використання коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття проведено звірку достовірності даних, поданих безробітним, про що 09 лютого 2022 року складено акт № 10 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» щодо приховування інформації про факт призначення та отримання пенсії за вислугу років.

В ході проведення розслідування встановлено, що ОСОБА_1 отримував пенсію за вислугу років з 04 листопада 2016 року по 11 грудня 2016 року, а з 12 грудня 2016 року по 31 грудня 2019 року змінив даний вид пенсії «за вислугу років» на пенсію «по інвалідності», з 01 січня 2020 року по 21 січня 2020 року знову змінив вид пенсії «по інвалідності» на пенсію «за вислугу років», з 22 січня 2020 року повторно змінив вид пенсії «за вислугу років» на пенсію «по інвалідності», і в цей же час на протязі 2016-2018 років відповідач тричі користувався послугами служби зайнятості, що є порушенням чинного законодавства, тому одержана допомога по безробіттю в сумі 16666,52 грн має бути повернута в повному обсязі як незаконно отримана, про що наказами від 11 лютого 2022 року № 10, № 11 та № 12 було прийнято відповідне рішення.

Таким чином, оскільки відповідачу з 04 листопада 2016 року була призначена пенсія за вислугу років, то в силу положень ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» він не мав права на отримання статусу безробітного, а відтак на отримання допомоги по безробіттю, в зв`язку з чим отримані ним кошти у вигляді допомоги по безробіттю мають бути повернуті.

Рішенням Білогірського районного суду Хмельницької області від 28 червня 2022 року в задоволенні позову відмовлено.

Хмельницький обласний центр зайнятості подав апеляційну скаргу, при цьому вказує на незаконність рішення суду, оскільки судом неповно з`ясовано всі обставини справи. На думку апелянта, позивачем не пропущено строк позовної давності, оскільки ОСОБА_1 всупереч ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» не повідомив центр зайнятості при отриманні соціальної допомоги про факт отримання ним пенсії за вислугу років, власноручно вказавши що будь яких виплат він не отримує. Даний факт був підтверджений в ході перевірки, а саме 02 лютого 2022 року після отримання інформації від Головного управління пенсійного фонду України в Хмельницькій області, таким чином застосувавши строк позовної давності суд на ці обставини уваги не звернув та безпідставно вважав, що строк звернення до суду розпочався з дня надання ОСОБА_1 статусу безробітного.

Тому Хмельницький обласний центр зайнятості просив скасувати рішення Білогірського районного суду Хмельницької області від 28 червня 2022 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник ОСОБА_1 адвокат Орендарчук В.О. подала відзив на апеляційну скаргу, в якому посилається що рішення суду є законним, оскільки висновки суду відповідають дійсним обставинам справи. Так позивачем пропущено строк позовної давності, який розпочався з моменту надання ОСОБА_1 статусу безробітного, а не з моменту виявлення факту невідповідності інформації зазначеної в заяві про надання статусу безробітного, крім того, статус безробітного призначався відповідачу тричі і кожного разу Центр зайнятості повинен був перевіряти надану йому інформацію про надання допомоги по безробіттю.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 20 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Білогірського РЦЗ з заявою про надання статусі безробітного.

Наказом Білогірського районного центру зайнятості від 20 грудня 2016 року № НТ161220 ОСОБА_1 надано статус безробітного, а наказом Білогірського районного центру зайнятості від 27 грудня 2016 року № НТ161227 призначено йому допомогу по безробіттю та розпочато виплату допомоги по безробіттю з 27 грудня 2016 року по 21 грудня 2017 року в розмірі 70 % середньої заробітної плати у відсотках до визначеного розміру: 100 % - 90 календарних днів; 80 % - 90 календарних днів; 70 % - 180 календарних днів.

Відповідач ознайомився з правами та обов`язками зареєстрованих безробітних, про що свідчить його підпис в заяві від 20 грудня 2016 року.

22 березня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Білогірського районного центру зайнятості з заявою про зняття його з обліку з 22 березня 2017 року у зв`язку з його відмовою від послуг служби зайнятості.

03 квітня 2017 року відповідач повторно подав заяву про надання статусу безробітного та просив призначити виплату допомоги по безробіттю, при цьому був ознайомлений з правами та обов`язками зареєстрованих безробітних, про що свідчить його підпис в заяві від 03 квітня 2017 року.

Наказом Білогірського районного центру зайнятості від 03 квітня 2017 року № НТ170403 ОСОБА_1 поновлено статус безробітного, а наказом Білогірського районного центру зайнятості від 03 квітня 2017 року № НТ170403 призначено йому допомогу по безробіттю та розпочато виплату допомоги по безробіттю з 03 квітня 2017 року по 02 січня 2018 року в розмірі 70 % середньої заробітної плати у відсотках до визначеного розміру: 100 % - 90 календарних днів; 80 % - 90 календарних днів; 70 % - 180 календарних днів.

З обліку відповідач повторно знятий з 06 червня 2017 року через невідвідування без поважних причин центр зайнятості протягом 30 робочих днів.

19 вересня 2017 року відповідач знову подав заяву про надання статусу безробітного, в якій вказав, що пенсію на пільгових умовах та за вислугу років не отримує та просив призначити виплату допомоги по безробіттю, при цьому був ознайомлений з правами та обов`язками зареєстрованих безробітних, про що свідчить його підпис в заяві від 19 вересня 2017 року.

Наказом Білогірського районного центру зайнятості від 19 вересня 2017 року № НТ170919 ОСОБА_1 повторно поновлено статус безробітного, а наказом Білогірського районного центру зайнятості від 19 вересня 2017 року № НТ170919 призначено йому допомогу по безробіттю та розпочато виплату допомоги по безробіттю з 19 вересня 2017 року по 04 червня 2018 року в розмірі 70 % середньої заробітної плати у відсотках до визначеного розміру: 100 % - 90 календарних днів; 80 % - 90 календарних днів; 70 % - 180 календарних днів.

Актом № 10 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 09 лютого 2022 року встановлено, що в періоди перебування на обліку в центрі зайнятості з 20 грудня 2016 року по 22 березня 2017 року, з 03 квітня 2017 року по 06 червня 2017 року та з 19 вересня 2017 року по 15 березня 2018 року виявлено факт неправомірного отримання ОСОБА_1 пенсійних виплат у вказаний період.

Таким чином, відповідач під час перебування на обліку неправомірно отримав допомогу по безробіттю на загальну суму 16666,52 грн.

Вказані обставини, які були встановлені судом першої інстанції, не оспорюються відповідачем.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення», до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.

До зайнятого населення також належать непрацюючі працездатні особи, які фактично здійснюють догляд за дитиною з інвалідністю, особою з інвалідністю I групи або за особою похилого віку, яка за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду або досягла 80-річного віку, та отримують допомогу, компенсацію та/або надбавку відповідно до законодавства.

Відповідно до частини другої статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг (частина третя статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»).

В той же час згідно із частиною першою статті 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» Фонд має право користуватися в установленому порядку відомостями Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, необхідними для забезпечення виконання покладених на нього функцій; перевіряти достовірність відомостей, поданих роботодавцем для отримання коштів Фонду, дотримання порядку використання роботодавцем виділених йому коштів Фонду та зупиняти виплати з Фонду в разі відмови або перешкоджання з боку роботодавця у проведенні перевірки, виявлення фактів подання ним Фонду недостовірних відомостей або порушення порядку використання роботодавцем коштів Фонду; отримувати необхідні пояснення (у тому числі в письмовій формі) з питань, що виникають під час перевірки; стягувати відповідно до закону кошти Фонду, виплачені особам, зареєстрованим як безробітні, у вигляді матеріального забезпечення на випадок безробіття та витрачені на надання соціальних послуг безробітним у разі встановлення факту їх отримання на підставі недостовірних відомостей, поданих особою.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

Таким чином колегія суддів вважає, що Хмельницький обласний центр зайнятості при взятті на облік відповідача з наданням статусу безробітного і призначення йому допомоги по безробіттю, мав право та був зобов`язаний перевірити зокрема, чи отримує відповідач пенсію за вислугу років, оскільки ці відомості впливали на його статус безробітного та одержання допомоги по безробіттю.

При цьому позивач мав для цього всі можливості шляхом відповідної звірки первинних документів особи з інформацією за даними ПФУ та ЄДРС, як це було зроблено в 2022 році перед зверненням до суду, крім того за нормами ч. 1 ст. 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та п. 6.4 Порядку надання допомоги по безробіттю, затвердженого наказом № 307 від 20.11.2000 року Міністерством праці та соціальної політики України позивач з метою отримання відповідної інформації мав право користуватися в установленому порядку відомостями Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та відомостями персоніфікованого обліку застрахованих осіб, що накопичуються в пенсійному фонді України.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Зазначений трирічний строк діє після порушення суб`єктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто після виникнення права на захист (охоронного).

Ст. 253 ЦК України встановлено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

У відповідності до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Отже початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що початок перебігу строку позовної давності починається від дня надання ОСОБА_1 позивачем статусу безробітного, зокрема за періоди, вказані в позовній заяві, а саме з 27 грудня 2016 року, з 03 квітня 2017 року, з 19 вересня 2017 року.

Такий правовий висновок також, викладений в постановах Верховного Суду від 12 грудня 2018 року в справі № 727/4084/16, від 13 лютого 2020 року в справі № 302/66/17 в подібних правовідносинах, який відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України має бути врахований судом при розгляду справи.

Сплив позовної давності, про застосування наслідків якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст. 267 ЦК України).

Строк позовної давності застосовується лише до обґрунтованих позовних вимог. Відповідно до роз`яснень, які містяться в пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», суд, встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, зазначає у рішенні про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

28 червня 2022 року відповідач подав до суду заяву про застосування наслідків спливу строку позовної давності.

Як вбачається з матеріалів справи позивач просить стягнути з відповідача незаконно отриману допомогу по безробіттю в сумі 16666,52 грн. за період з 20 грудня 2016 року по 22 березня 2017 року, з 03 квітня 2017 року по 06 червня 2017 року та з 19 вересня 2017 року по 15 березня 2018 року.

За таких обставин справи колегія суддів вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, відповідач неправомірно в період з з 20 грудня 2016 року по 22 березня 2017 року, з 03 квітня 2017 року по 06 червня 2017 року та з 19 вересня 2017 року по 15 березня 2018 року отримав допомогу по безробіттю в сумі 16666,52 грн., однак оскільки позивач міг дізнатись про порушення свого права 20 грудня 2016 року, 03 квітня 2017 року. 06 червня 2017 року, а з позовом звернувся лише 17 травня 2022 року в задоволенні позові слід відмовити за пропуском строку позовної давності.

В зв`язку з цим висновки суду першої інстанції про відмову в позові за пропуском позивачем строку позовної давності є законними та обґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги, що позивачем не пропущено строк позовної давності, оскільки позивачу лише 02 лютого 2022 року після отримання інформації від Головного управління пенсійного фонду України в Хмельницькій області стало відомо про неправомірне отримання відповідачем допомоги по безробіттю слід відхилити, з підстав наведених в мотивувальній частині постанови, крім того такі доводи суперечать нормам матеріального права та правовим позиціям Верховного Суду.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Хмельницького обласного центру зайнятості залишити без задоволення.

Рішення Білогірського районного суду Хмельницької області від 28 червня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 03 жовтня 2022 року.

Судді А.М.Костенко

Р.С. Гринчук

Т.В. Спірідонова