Дата документу 01.07.2022 Справа № 554/2733/22
Провадження № 2/554/2240/2022

РІШЕННЯ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 липня 2022 року м. Полтава
Октябрський районний суд м. Полтави у складі:
головуючого судді Чуванової А.М.
за участю секретаря Указної Н.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням; третя особа: Департамент з питань реєстрації,-
В С Т А Н О В И В :
У квітні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якому просила визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
В обгрунтування своїх вимог позивач вказала, що вона є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Дана квартира належить їй на праві власності.
З 2012 року по даний час у вказаній квартирі зареєстрована її племінниця - ОСОБА_2 , яка, ставши у 2012 році студенткою очної форми навчання одного з Полтавських вищих навчальних закладів, потребувала реєстрації місця проживання у м. Полтаві.
У 2017 році, закінчивши навчання, ОСОБА_2 виїхала з м. Полтави на постійне проживання в Росію, м. Ростов-на-Дону.
Позивач зверталася до відповідача з усним проханням добровільно провести зняття з реєстрації з належної їй квартири, але отримала відмову, мотивовану неможливістю приїхати з м.Ростова-на-Дону до м. Полтави з фінансових та інших, не залежних від неї обставин.
Відповідач не проживає в даній квартирі, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей відповідача в квартирі не має.
Факт реєстрації відповідача порушує право позивача на вільне розпорядження і користування майном, вона позбавлена можливості оформити субсидію.
Ухвалою суду від 17.05.2022 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.
Представник позивача ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, згідно якої просила розглядати справу без її участі та участі позивача.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечувала.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, на підставі наявних у справі даних і доказів.
Зважаючи на те, що всі учасники справи в засідання не з`явилися, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 належить 2/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8-9 інформаційна довідка №300696236 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно).
Відповідач ОСОБА_2 зареєстрована у квартирі АДРЕСА_2 (а.с. 14- довідка).
Конституція України у ст.47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.
Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР), членів сім`ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили право користування ним (ст. 72 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України).
Житло - одна з основних матеріальних умов життя людини. Відповідно ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інші приміщення, які призначені та придатні для постійного проживання в них.
Право власності на житло охоплює правомочності із володіння, користування та розпорядження ним як об`єктом права власності. Ці правомочності можуть належати тільки власнику житла та іншим особам, зокрема, які проживають разом із ним, у тому числі на праві спільної власності.
Глава 23 Цивільного кодексу України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд.
Згідно зі ст.319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно, вселення членів сім`ї у житлове приміщення, яке належить громадянину на праві власності, є результатом реалізації права власника, й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право.
Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України, з урахуванням положень ч.ч.1,2 ст.405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Як свідчать матеріали справи, відповідач фактично не проживає у вказаній квартирі більше п`яти років; ніяких заходів по збереженню житла за собою не вживає; заходів по вселенню у квартиру не приймає.
Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним користування та розпорядження своїм майном.
Згідно постанови Верховного Суду України від 16.01.2012 року у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши водночас одну із таких вимог.
Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Дослідивши наявні в справі докази, суд дійшов висновку, що діями відповідача ОСОБА_2 порушуються права власника, тому вони підлягають захисту, шляхом визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12,13,81,133,263-265 ЦПК України, ст.ст.391,405 ЦК України, ст.155 ЖК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням; третя особа: Департамент з питань реєстрації - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішення може бути оскаржене на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у тридцяти денний строк з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ;

третя особа: Департамент з питань реєстрації, місцезнаходження: м. Полтава, вул. Соборності, 36, .

Суддя: А.М. Чуванова