ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 615/569/21 Номер провадження 22-ц/814/1844/22Головуючий у 1-й інстанції Токмакова А.П. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів Одринської Т.В., Панченка О.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Мусаєв Тарлан Сейюб огли на рішення Валківського районного суду Харківської області від 29 вересня 2021 року по справі за позовом керівника Київської окружної прокуратури м. Харкова в інтересах Державної служби України з безпеки на транспорті до ОСОБА_1 про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування,

В С Т А Н О В И В:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2021 року керівник Київської окружної прокуратури м. Харкова в інтересах Державної служби України з безпеки на транспорті звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 18 жовтня 2019 року співробітниками Управління Укртрансбезпеки у Сумській області під час здійснення габаритно-вагового контролю згідно Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, відносно ТОВ «Фьюел Хайн» складено: акт №0008927 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування на суму 2909,70 євро, що еквівалентно 79987,65 грн та довідку №0020581 про результати здійснення габаритно-вагового контролю.

Посилаючись на пункт 3,4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №30 від 18 січня 2011 року, пункт 22.5 Правил дорожнього руху України, статтю 33 Закону України «Про автомобільні дороги», статтю 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», пункт 16 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №198 від 30 березня 1994 року, пункт 26, 28, 31.1 Порядку №879 вважає, що плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу є обов`язковим платежем, який справляється у випадку здійснення перевезення великогабаритним транспортним засобом з перевищенням загальної маси, визначеної законодавцем.

Повідомив, що Управлінням Укртрансбезпеки у Сумській області на адресу ТОВ «Фьюел лайн» надсилалося відповідне повідомлення з додатками №4806/35/23-19 від 26 листопада 2019 року для подальшої оплати плати за проїзд згідно розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, на що товариство відповіло, що 18 вересня 2019 року уклало договір №18-09-2019-1 про надання послуг по перевезенню вантажів з фактичним перевізником ОСОБА_1 , який виступає виконавцем та зобов`язується доставити автомобільним транспортом довірений йому вантаж. Для перевезення ОСОБА_1 використано МАЗ 64229, д.н.з. НОМЕР_1 , що належить йому на праві власності. Водій ОСОБА_2 також не має трудових відносин із ТОВ «Фьюел лайн».

За результатами розгляду листа Управлінням Укртрансбезпеки у Сумській області на адресу ОСОБА_1 23 грудня 2019 року надіслано повідомлення з додатками №83487/35/24-19 для подальшої оплати плати за проїзд згідно розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування. Проте, відповідач жодним чином не відреагував, плату за проїзд не здійснив.

Як зазначає прокурор, зважаючи, що визначена контролюючим органом плата за проїзд відповідачем в добровільному порядку і у встановлені чинним законодавством строки не сплачена, така набуває статусу заборгованості перед Державним бюджетом України, а відтак підлягає стягненню в судовому порядку.

У зв`язку з вищевказаним, позивач прохав стягнути з ОСОБА_1 в дохід державного бюджету України плату за проїзд великовагового транспортного засобу автомобільними дорогами загального користування в сумі 79987,65 грн та судовий збір.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Валківського районного суду Харківської області від 29 вересня 2021 року позов керівника Київської окружної прокуратури м. Харкова в інтересах Державної служби України з безпеки на транспорті задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід Державного бюджету України плату за проїзд великовагового транспортного засобу автомобільними дорогами загального користування в сумі 79987,65 грн, а також судовий збір у сумі 2270,00 грн.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні зазначив, що оскільки відповідачем не надано жодних доказів щодо укладення будь-яких договорів із водієм ОСОБА_2 , не спростовано факт перевищення нормативно-вагових параметрів транспортним засобом, який перебуває в його володінні, не надано доказів оскарження в установленому порядку дій працівників Управління Укртрансбезпеки щодо фіксування правопорушення та нарахування стягуваної суми збитків, то позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Із рішенням Валківського районного суду Харківської області від 29 вересня 2021 року не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку

В апеляційній скарзі прохає скасувати повністю рішення Валківського районного суду Харківської області від 29 вересня 2021 року та постановити нове рішення, яким відмовити Київській окружній прокуратурі м. Харкова у задоволенні позову в повному обсязі.

Узагальнені позиції учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

На думку відповідача, суд першої інстанції не в повному обсязі з`ясував обставини справи, які мають значення для правильного вирішення справи; неповно дослідив докази; не правильно застосував норми процесуального та матеріального права, що призвело до неправильного обґрунтування підстав прийнятого рішення по справі.

В апеляційній скарзі зазначено, що згідно ТТН 2939-000758 від 15 жовтня 2019 року перевізником зазначено ТОВ «Фьюел лайн», а водієм транспортного засобу, який належить ОСОБА_1 , зазначено громадянина ОСОБА_2 , відносно якого відсутні будь-які відомості щодо трудових відносин з відповідачем.

Крім цього, ТТН 2939-000758 від 15 жовтня 2019 року не містить відомостей про відповідача.

Тільки належність саме транспортного засобу відповідачу не може бути підставою для настання цивільної відповідальності та стягнення з нього плати за проїзд автомобільними дорогами. Також зазначено, що причіп належить сторонній особі.

Відповідач вказує, що матеріали справи не містять відомостей про притягнення винної особи за статтею 132-1 КУпАП.

Пославшись на пункт 2.2 Правил дорожнього руху України зауважив, що якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником, то саме ця особа є володільцем транспортного засобу і буде нести відповідальність за завдання шкоди.

Щодо відзиву на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу позивачем зазначено, що саме відповідач, як власник великогабаритного транспортного засобу, має сплатити визначену Управлінням суму плати за проїзд автомобільними дорогами транспортного засобу, вагові параметри якого перевищують нормативні дані, оскільки саме його транспортний засіб завдає шкоди автомобільним дорогам внаслідок такого перевищення.

Враховуючи наведене, прохав апеляційну скаргу відповідача відхилити, а рішення Валківського районного суду Харківської області від 29 вересня 2021 року залишити без змін.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Щодо розгляду справи без виклику сторін

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи, що ціна позову становить 79987,65 грн та беручи до уваги положення частини тринадцятої статті 7, та статті 369 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без виклику сторін в порядку письмового провадження.

Встановлені обставини справи

Судом першої інстанції встановлено та не заперечується сторонами, що 18 вересня 2019 року між ОСОБА_1 (виконавець) та ТОВ «Фьюел лайн» (замовник) укладено договір №18-09-2019-1 про надання послуг по перевезенню вантажів, пункт 1.1. якого встановлює, що в порядку та на умовах, визначених цим договором, виконавець бере на себе зобов`язання доставити автомобільним транспортом довірений йому замовником вантаж (згідно із ТТН форма №1-ТН або іншої форми, яка містить всі обов`язкові реквізити, визначені законодавством для ТТН) з місця відправлення до пункту призначення по маршруту, вказаному замовником, видати вантаж уповноваженій на одержання вантажу особі, а замовник бере на себе зобов`язання сплатити плату за перевезення вантажу.

Пункт 1.2. передбачає, що для здійснення перевезення вантажу виконавець подає під завантаження у визначене замовником місце вантажні автомобілі, кількість та вантажопідйомність яких відповідає наданій заявці замовника, яка надається факсом, електронною поштою або у письмовій формі по кількості, специфікації і вазі вантажів і підтверджується виконавцем шляхом направлення відповіді засобами факсимільного зв`язку та/або електронною поштою.

За 5 календарних днів до початку надання послуг виконавець зобов`язаний письмово повідомити замовника про кількість, моделі, вантажопідйомність та державні номери автомобілів, які будуть надавати послуги. Даний перелік автомобілів фіксується в Додатку №1 до даного договору та є його невід`ємною частиною (пункт 1.3. договору).

Згідно пункту 1.4. договору, виконавець має право залучати до надання послуг третіх осіб, з якими він уклав відповідні договори перевезень, при цьому залишаючись відповідальним перед замовником за будь-які дії та/або бездіяльність (включаючи, але не обмежуючись, порушення вимог чинного законодавства), залучених до виконання перевезень третіх осіб, як за власні. Витрати виконавця на оплату послуг третіх осіб не включаються у вартість наданих замовнику виконавцем послуг (а.с. 27-28).

Як вбачається із ТТН №2939-000758 від 15 жовтня 2019 року, перевезення кукурудзи здійснювалося за допомогою автомобіля МАЗ 64229, д.н.з. НОМЕР_1 , з напівпричепом МАЗ 93866, д.н.з. НОМЕР_2 , водієм, який отримав вантаж, значиться ОСОБА_2 (а.с. 32).

Автомобіль МАЗ 64229, д.н.з. НОМЕР_1 , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 належить ОСОБА_1 , а напівпричіп МАЗ 93866, д.н.з. НОМЕР_2 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 ОСОБА_3 (а.с. 33-34).

Габаритно-ваговий контроль здійснювався під час рейдової перевірки згідно з направленням на рейдову перевірку №005454 від 15 жовтня 2019 року Управлінням Укртрансбезпеки у Сумській області у період з 15 жовтня 2019 року по 20 жовтня 2019 року (а.с. 15).

Відповідно до акту №0008927 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 18 жовтня 2019 року, габаритно-ваговий контроль проводився Управлінням Укртрансбезпеки у Сумській області на а/д Київ-Суми-Юнаківка 281км+450м відносно автомобіля МАЗ 64229, д.н.з. НОМЕР_1 , з напівпричепом МАЗ 93866, д.н.з. НОМЕР_2 , водієм якого зазначений ОСОБА_2 , суб`єкт, що перевірявся -ТОВ «Фьюел лайн». Нормативно допустима маса становить 40 т, фактична складає - 58,94 т. При цьому, допустиме осьове навантаження: 11.0/16.0/16.0, а фактичне 6.2/19.365/33.375 (а.с. 20).

Зі змісту акту №162691 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 18 жовтня 2019 року слідує, що перевірка здійснювалася державними інспекторами Управлінням Укртрансбезпеки у Сумській області 18 жовтня 2021 року о 15:45 год. на а/д Київ-Суми-Юнаківка 281км+450м відносно транспортного засобу МАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 , водієм якого зазначений ОСОБА_2 . Під час перевірки виявлено порушення: перевезення вантажу з перевищенням встановленого габаритно-вагових норм без відповідного дозволу. ТТН №2939-000758 від 15 жовтня 2019 року (кукурудза зерно) з перевищенням встановлених пунктом 22.5 ПДР України вагових норм на 47,41 %, загальна маса транспортного засобу 58,94 т, чим порушено статтю 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» (а.с. 22).

Згідно розрахунку №8927 від 18 жовтня 2019 року плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування згідно ТТН №2939-000758 від 15 жовтня 2019 року, плата за проїзд автомобілем МАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 , з причепом МАЗ, д.н.з. НОМЕР_2 , водієм якого значиться ОСОБА_2 , становить 2909,70 євро (а.с. 23).

Управлінням Укртрансбезпеки у Сумській області на адресу ТОВ «Фьюел лайн» направлявся лист, в якому повідомлено про нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового транспортного засобу марки МАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 , в розмірі 2909,70 євро (а.с. 24).

Як вбачається зі змісту відповіді ТОВ «Фьюел лайн», товариство не є перевізником та автомобіль МАЗ 64229, д.н.з. НОМЕР_1 , йому не належить і не знаходиться у нього в оренді. Фактичним перевізником є ОСОБА_1 на підставі договору №18-09-2019-1 про надання послуг з перевезення вантажів. Для перевезення вантажу ОСОБА_1 надав автомобіль, водієм якого був ОСОБА_2 , який не є працівником ТОВ «Фьюел лайн» та не має з підприємством ніяких трудових відносин. Згідно ТТН №2939-000758 від 15 жовтня 2019 року замовником (вантажовідправником) є ПП «Дружба 6», тому, на думку представника ТОВ «Фьюел лайн», при виписуванні та оформленні ТТН замовником (вантажовідправником) помилково було вказано, що перевізником є ТОВ «Фьюел лайн», в зв`язку з чим вважає неправомірним покладення на ТОВ «Фьюел лайн» обов`язку зі сплати плати за перевищення вагових показників (а.с. 25-26).

23 грудня 2019 року Управління Укртрансбезпеки у Сумській області направило на адресу ОСОБА_1 лист із повідомленням, що йому нарахована плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового транспортного засобу марки МАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 , в розмірі 2909,70 євро. Даний лист вручено 02 січня 2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 30-31).

Позиція суду апеляційної інстанції

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначені в Законі України «Про автомобільний транспорт» (далі - Закон № 2344-III).

Згідно зі статтею 1 цього Закону автомобільний перевізник - це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - перевезення вантажів вантажними автомобілями.

Відповідно до вимог частини першої та другої статті 48 Закону № 2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Згідно з частиною четвертою статті 48 Закону № 2344-III у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Здійснення габаритно-вагового контролю регламентовано Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879 (далі Порядок № 879).

Згідно з пунктами 3, 4 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції. Робота пунктів габаритно-вагового контролю в частині організації та проведення робіт із зважування транспортних засобів забезпечується Укртрансбезпекою, її територіальними органами, службами автомобільних доріг в Автономній Республіці Крим, областях та м. Севастополі і підприємствами, визначеними в установленому законодавством порядку. Власники (балансоутримувачі) пунктів габаритно-вагового контролю здійснюють фінансування робіт (послуг) з їх утримання, обслуговування та забезпечення функціонування.

Згідно з пунктом 23 Порядку № 879 власник великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу або уповноважена ним особа має право привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами шляхом часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб або у будь-який інший спосіб.

Відповідно до пункту 28 Порядку № 879 плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Отже, саме відповідач як власник великогабаритного транспортного засобу має сплатити визначену Управлінням суму плати за проїзд автомобільними дорогами транспортного засобу, вагові параметри якого перевищують нормативні, оскільки саме його транспортний засіб завдає шкоди автомобільним дорогам внаслідок такого перевищення.

Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 819/1381/16 та у постанові від 10 листопада 2021 року у справі № 747/45/20.

У зв`язку з наведеним колегія суддів відхиляє аргументи апеляційної скарги про те, що позов пред`явлено до неналежного відповідача, оскільки у справі, що розглядається, транспортним засобом на належній правовій підставі керувала інша особа ОСОБА_2 .

Отже, ОСОБА_1 , як власник великогабаритного транспортного засобу, має сплатити визначену Управлінням суму плати за проїзд автомобільними дорогами транспортного засобу, вагові параметри якого перевищують нормативні, оскільки саме його транспортний засіб завдає шкоди автомобільним дорогам внаслідок такого перевищення.

У справі № 819/1381/16 Верховний Суд виснував, що у випадку, якщо вагові параметри транспортного засобу перевищують нормативні за нормами Закону № 2344-III, Порядку № 879, то відповідальним за правопорушення є сам власник, а не особа, яка безпосередньо керувала транспортним засобом.

Тому відповідальним за здійснення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортними засобами та іншими самохідними машинами і механізмами, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, є власник транспортного засобу.

Пунктами 37, 41 Порядку № 879 визначено, що учасники відносин у сфері габаритно-вагового контролю несуть відповідальність згідно із законодавством, а дії або бездіяльність учасників відносин у сфері габаритно-вагового контролю можуть бути оскаржені в установленому порядку.

Разом з тим, відповідач не надав жодних доказів на спростування факту перевищення нормативно-вагових параметрів транспортним засобом, який належить йому на праві власності, та доказів, які б дали можливість визначити правову природу відносин, що виникли між водієм ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Також відповідач не надав доказів оскарження в установленому порядку дій Укртрансбезпеки щодо фіксування правопорушення та нарахування стягуваної суми збитків.

Покладання на власника транспортного засобу тягаря відповідальності за порушення вимог щодо здійснення перевезення вантажу з перевищенням вагових обмежень транспортним засобом презюмується.

Тлумачення норм Закону № 2344-III, Порядку № 879 свідчить, що за загальним правилом саме власник транспортного засобу має нести цивільно-правову відповідальність у виді плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортного засобу, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Спростувати цю презумпцію має власник транспортного засобу, чого у спірному випадку відповідач не здійснив.

Щодо інших доводів апеляційної скарги

В апеляційній скарзі відповідач зазначав, що місцевим судом не було взято до уваги, що напівпричіп МАЗ 93866, д.н.з. НОМЕР_2 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на праві власності належить іншій особі - ОСОБА_3 .

Колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції було встановлено, а відповідачем не заперечувалось, що 18 вересня 2019 року між ОСОБА_1 (виконавець) та ТОВ «Фьюел лайн» (замовник) укладено договір №18-09-2019-1 про надання послуг по перевезенню вантажів.

Як вбачається із ТТН №2939-000758 від 15 жовтня 2019 року, перевезення кукурудзи (вантаж належить ТОВ «Фьюел лайн») здійснювалося за допомогою автомобіля МАЗ 64229, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_1 , що свідчить про виконання останнім договору про надання послуг по перевезенню вантажів.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року по справі № 926/16/19 зазначено, що з аналізу законодавства вбачається, що у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру плату за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу має вносити саме перевізник.

У розділі 1 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року № 363, перевізником визначено фізичну або юридичну особу - суб`єкт господарювання, що надає послуги з перевезень вантажів чи здійснює за власний кошт перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами.

Отже, ОСОБА_1 , як перевізник, вносить плату за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру.

Що ж стосується інших доводів апеляційної скарги, то вони не впливають на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, який дослідивши надані докази та врахувавши аргументи сторін, дійшов до правильного по суті рішення про задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_1 плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Як вбачається з частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як передбачено пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 , а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Щодо судових витрат

За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Зважаючи на те, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, докази понесених відповідачем витрат у суді апеляційної інстанції не надані, підстави для нового розподілу судових витрат та стягнення витрат за перегляд справи судом апеляційної інстанції відсутні.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Мусаєв Тарлан Сейюб огли залишити без задоволення.

Рішення Валківського районного суду Харківської області від 29 вересня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19 липня 2022 року.

Головуючий В.П. Пікуль

Судді Т.В. Одринська

О.О. Панченко