Справа №522/776/19
Провадження №2/522/456/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2022 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси:

під головуванням судді Єршової Л.С.,

за участю секретарів судового засідання Радзімовської Р.О., Тончевої П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення та встановлення порядку користування квартирою,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси звернувся адвокат Левіт В.С., який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) з позовом до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ), у якому просить встановити наступний порядок користування квартирою АДРЕСА_2 : виділити в користування ОСОБА_1 1-у кімнату №4 площею 12,1 кв.м.; 3-у кімнату №7 площею 10,6 кв.м., 4-у кімнату №10 площею 12,5 кв.м., відповідно до технічного паспорту від 05 листопада 2009 року КП «ОМБТІ та РОН»; виділити в користування ОСОБА_2 2-у кімнату №5 площею 17,0 кв.м., відповідно до технічного паспорту від 05 листопада 2009 року КП «ОМБТІ та РОН»; залишити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в загальному користуванні підсобні приміщення, що складаються з наступних: коридор площею 4,8 та 1,3 кв.м., вбудована шафа площею 0,8 кв.м., балкон.; вселити ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_2 , а саме в житлові кімнати 1-у кімнату №4 площею 12,1 кв.м.; 3-у кімнату №7 площею 10,6 кв.м., 4-у кімнату №10 площею 12,5 кв.м., відповідно до технічного паспорту від 05 листопада 2009 року КП «ОМБТІ та РОН», зобов`язати ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_1 у користуванні квартирою АДРЕСА_2 , а саме житловими кімнатами: 1-у кімнату №4 площею 12,1 кв.м.; 3-у кімнату №7 площею 10,6 кв.м., 4-у кімнату №10 площею 12,5 кв.м., відповідно до технічного паспорту від 05 листопада 2009 року КП «ОМБТІ та РОН»; стягнути судові витрати у розмірі 2305,20 грн.

В обґрунтування позову представник ОСОБА_1 посилається на те, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 28 серпня 2017 року, яке видано державним нотаріусом Шостої одеської державної нотаріальної контори їй належить на праві власності 50/100 часток квартири АДРЕСА_2 , та складається в цілому з 4-х кімнат житловою площею 52,2 кв.м., загальною площею 68,8 кв.м.

Згідно свідоцтва про право власності від 26 серпня 2010 року, яке видано виконавчим комітетом Одеської міської ради позивачці належить на праві власності 41/200 часток квартири АДРЕСА_2 , та складається в цілому з 4-х кімнат житловою площею 52,2 кв.м., загальною площею 68,8 кв.м. Таким чином, позивачці належить на праві власності 141/200 часток квартири (50/100 + 41/200).

Іншим співвласником зазначеної квартири є відповідач ОСОБА_2 , з яким у позивачки виник спір щодо порядку користування квартирою.

28.09.2020 року представник відповідача адвокат Ніц А.С. звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з клопотанням про зупинення провадження по справі до набрання законної сили рішенням по цивільній справі № 522/21865/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на частку у спільній сумісній власності подружжя.

18.02.2022 року на запит суду надано копію рішення суду від 24.11.2021 року по цивільній справі N 522/21865/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на частку у спільній сумісній власності подружжя, яке набрало законної сили 05.01.2022 року з якого вбачається наступне.

28.08.2017 року державний нотаріус на підставі заповіту видала свідоцтво про право спадщини на ім`я ОСОБА_1 .

Спадщина складається із 50/100 часток квартири АДРЕСА_2 .

При цьому, у вказаному свідоцтві зазначено, що право власності на 9/100 часток зазначеної квартири не видано.

Як вбачається зі Свідоцтва про право власності на квартиру 59/100 часток квартири належало дружині ОСОБА_2 , а 41/100 в рівних частках ОСОБА_2 та ОСОБА_1

18/100 часток квартири були набуті нині покійною ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу квартири під час перебування у шлюбі з позивачем. Відтак, ОСОБА_2 має право власності на 1/2 частку в спільному сумісному майні подружжя на вищевказане майно, а саме: 9/100 часток квартири.

З метою оформлення часток у квартирі, ОСОБА_2 звернувся до нотаріуса із заявою про видачу Свідоцтва про право власності на 1/2 частку у спільному сумісному майні подружжя. Нотаріусом надано відповідь від 12.09.2019 року, у якій зазначено про необхідність надання оригіналів документів на квартиру для видачі Свідоцтва про право власності на 1/2 частку у спільному сумісному майні подружжя. Оскільки оригінали документів на квартиру перебувають в розпорядженні відповідача, яка є громадянкою Канади та постійно проживає за кордоном, вказане робить неможливим оформлення позивачем права власності на частку у спільній сумісній власності подружжя, що обумовило позивача звернутись до суду із відповідним позовом.

У вказаній цивільній справі суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_2 має право власності на 1/2 частку в спільному сумісному майні подружжя на вищевказане майно, а саме: 9/100 часток квартири АДРЕСА_2 та визнав за ним вказане право.

Таким чином, квартира АДРЕСА_2 належить на праві спільної часткової власності сторонам у справі, де ОСОБА_1 належить 141/200 часток квартири, а ОСОБА_2 належить 59/200 часток спірної квартири.

На теперішній час між позивачем та відповідачем склалися напружені стосунки, внаслідок чого позивач не може користуватися спірною квартирою, оскільки між сторонами відсутня домовленість щодо порядку користування спірним майном та відповідач не надає позивачу ключі від зазначеної квартири, що змусило її звернутися до суду за захистом своїх прав на майно.

Ухвалою суду від 29.01.2019 року справу призначено до розгляду в загальному порядку.

Ухвалою суду від 16.05.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

19.09.2019 року на адресу суду надійшов відзив відповідача ОСОБА_2 на позовну заяву ОСОБА_1 , у якому він просив поновити строк для його подання та заперечував поти задоволення позову, посилаючись на те, що частки у праві власності на спірну квартиру не оформлені належним чином, оскільки він звернувся до нотаріуса для оформлення права власності на Ѕ частку у спільному сумісному майні подружжя після смерті ОСОБА_3 , однак позивач не надає йому оригінал правовстановлюючого документу, що стало підставою для відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право власності.

Ухвалою суду від 05.10.2020 року було задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Ніц А.С. та провадження у справі №522/776/19 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення та встановлення порядку користування квартирою зупинено до набрання законної сили судовим рішенням по цивільній справі №522/21865/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на частку у спільній сумісній власності подружжя.

18.02.2022 року на запит суду надано копію рішення суду від 24.11.2021 року по цивільній справі №522/21865/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на частку у спільній сумісній власності подружжя, яке набрало законної сили 05.01.2022 року.

На підставі викладеного, ухвалою суду від 24.02.2022 року провадження у справі було відновлено.

У судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву, відповідно до якої позов підтримує у повному обсязі та просить розглянути справу за відсутністю позивача та її представника.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, по час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Суд встановив, що згідно з свідоцтвом про право на спадщину за заповітом серії НМЕ637471 від 28 серпня 2017 року, яке видано державним нотаріусом Шостої одеської державної нотаріальної контори Вахненко Ю.О. ОСОБА_1 належить на праві власності 50/100 часток квартири АДРЕСА_2 , та складається в цілому з 4-х кімнат житловою площею 52,2 кв.м., загальною площею 68,8 кв.м.

Згідно з свідоцтвом про право власності серії НОМЕР_3 від 26 серпня 2010 року, яке видано виконавчим комітетом Одеської міської ради ОСОБА_1 належить на праві власності 41/200 часток квартири АДРЕСА_2 , та складається в цілому з 4-х кімнат житловою площею 52,2 кв.м., загальною площею 68,8 кв.м.

Таким чином, позивачці належить на праві власності 141/200 часток квартири (50/100 + 41/200).

Також згідно з свідоцтвом про право власності серії НОМЕР_3 від 26 серпня 2010 року, яке видано виконавчим комітетом Одеської міської ради ОСОБА_2 належить на праві власності 41/200 часток квартири АДРЕСА_2 , та складається в цілому з 4-х кімнат житловою площею 52,2 кв.м., загальною площею 68,8 кв.м.

Відповідно до рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24.11.2021 року за ОСОБА_2 визнано право власності на 9/100 часток квартири під АДРЕСА_2 , яка складається в цілому з чотирьох житлових кімнат та приміщень житловою площею 52,2 кв.м., загальною площею 68,8 кв.м.

Таким чином, відповідачу належить на праві власності 59/200 часток квартири (41/200 + 9/100).

Порядок користування квартирою між співвласниками не визначався, при цьому ОСОБА_1 не має доступу до квартири, яку займає ОСОБА_2 . Як зазначила, ОСОБА_1 у неїз відповідачем склалися напружені стосунки, відповідач не надає та ніколи не надавав їй ключі від жилого приміщення. У зв`язку з цим потрапити до квартири та користуватися нею у позивача відсутня можливість.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).

Відповідно до статті 41 Конституції України, статті 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Суд виходить з того, що гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав.

Згідно з частиною першою статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до частин першої, третьої статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

У зазначеній справі предметом спору є не поділ квартири, а встановлення порядку користування нею співвласниками.

Оскільки спірні правовідносини не стосуються поділу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам частини майна, адекватні розміру їх ідеальних часток у праві власності на спільне майно.

При цьому допускається можливість відхилення від розміру ідеальних часток, у разі неможливості дотримання їх точної відповідності для визначення порядку користування майном. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно та не порушує їх прав.

Вказане узгоджується із висновками Верховного Суду України у постанові № 6-1500цс15 від 17 лютого 2016 року та постановах Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 363/928/16, від 10 березня 2021 року у справі №760/21057/18, від 23 червня 2021 року у справі № 621/1686/17, від 15 листопада 2021 року у справі № 521/2949/18.

Згідно з технічним паспортом від 05 листопада 2009 року спірна квартира складається з 4-х кімнат: 1-а кімната 12,1 кв.м., 2-а кімната 17,0 кв.м., 3-а кімната 10,6 кв.м., 4-а кімната 12,5 кв.м.

141/200 часток квартири відповідає 36,8 кв.м. житлової площі

59/200 часток квартири відповідає 15,4 кв.м. житлової площі

Таким чином, найближчим варіантом фактичного розподілу в користування певних кімнат спірної квартири до існуючих часток у праві власності на квартиру є наступний розподіл: виділення в користуванні позивачки кімнат: 1-а кімната 12,1 кв.м., 3-а кімната 10,6 кв.м., 4-а кімната 12,5 кв.м., що разом становить 35,2 кв.м.; виділення в користуванні відповідача 2-ї кімнати площею 17,0 кв.м.

Підсобні приміщення, в тому числі: коридор площею 4,8 та 1,3 кв. м.; вбудована шафа площею 0,8 кв. м.; кухня площею 5,9 кв. м.; ванна кімната, площею 2,3 кв. м.; туалет площею 0,8 кв.м.; балкон слід залишити в загальному користуванні співвласників.

Такий порядок, на думку суду, не порушує прав співвласників квартири у зв`язку з тим, що такий порядок відповідає частині, яка знаходиться у власності кожного співвласників.

З урахуванням викладеного, оскільки інших варіантів поділу спірної квартири суду не запропоновано, а запропонований варіант відповідає часткам сторін у спільній частковій власності, суд вважає за можливе задовольнити позов в повному обсязі.

Згідно положень ч. 2 статті 89 ЦПК жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у сумі 2305,20 грн.

Тому, на підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4-13, 76-89, 258-273, 280-289 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення та встановлення порядку користування квартирою, задовольнити.

Встановити наступний порядок користування квартирою АДРЕСА_2 :

- виділити в користування ОСОБА_1 1-у кімнату № 4 площею 12,1 кв.м.; 3-у кімнату № 7 площею 10,6 кв.м., 4-у кімнату № 10 площею 12,5 кв.м., відповідно до технічного паспорту від 05 листопада 2009 року КП «ОМБТІ та РОН»;

- виділити в користування ОСОБА_2 2-у кімнату № 5 площею 17,0 кв. м., відповідно до технічного паспорту від 05 листопада 2009 року КП «ОМБТІ та РОН»;

- залишити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в загальному користуванні підсобні приміщення, що складаються з наступних: коридор площею 4,8 та 1,3 кв. м.; вбудована шафа площею 0,8 кв. м.; кухня площею 5,9 кв. м.; ванна кімната, площею 2,3 кв. м.; туалет площею 0,8 кв.м.; балкон.

Вселити ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_2 , а саме в житлові кімнати: 1-у кімнату № 4 площею 12,1 кв.м.; 3-у кімнату № 7 площею 10,6 кв.м., 4-у кімнату № 10 площею 12,5 кв.м., відповідно до технічного паспорту від 05 листопада 2009 року КП «ОМБТІ та РОН».

Зобов`язати ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_1 у користуванні квартирою АДРЕСА_2 , а саме житловими кімнатами: 1-ю кімнатою № 4 площею 12,1 кв.м.; 3-ю кімнатою № 7 площею 10,6 кв.м., 4-ю кімнатою № 10 площею 12,5 кв.м., відповідно до технічного паспорту від 05 листопада 2009 року КП «ОМБТІ та РОН».

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір в сумі 2305,20 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його підписання. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 12.08.2022 року.

Суддя Л.С. Єршова