У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2022 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області

у складі: головуючого судді - Шумило Н.Б.

за участю секретаря Луцака В.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ужгород заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі №308/10033/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача «Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Добролюбова 6», про усунення перешкод у користуванні майном,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовом до ОСОБА_2 , Управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача «Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Добролюбова 6», в якому просить усунути позивачу перешкоди в користуванні земельною ділянкою та житловим будинком, господарськими будівлями і спорудами за адресою АДРЕСА_1 , шляхом:

-скасування як протиправних містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкту будівництва «Будівництво багатофункціональної будівлі по АДРЕСА_2 »;

-зобов`язати ОСОБА_2 перебудувати багатофункціональну будівлю за адресою АДРЕСА_2 , з дотриманням вимог державних будівельних норм, стандартів та правил щодо відступів від господарських будівель і споруд на земельній ділянці з кадастровим номером :270020072 за адресою АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , на 10 метрів від найближчої виступаючої конструкції будівлі, яка будується, з трьома поверхами, враховуючи цокольний та мансардний.

Крім цього, 09 серпня 2022 року позивач ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову, у якій просив забезпечити позов у наступний спосіб:

- заборонити ОСОБА_2 та іншим особам виконувати будівельні роботи на об`єкті за адресою АДРЕСА_2 , до набрання рішенням суду у цій справі законної сили;

- до набрання рішенням суду у цій справі законної сили накласти арешт на об`єкт незавершеного будівництва за адресою АДРЕСА_2 , «Будівництво багатофункціональної будівлі по АДРЕСА_2 »;

- до набрання рішенням суду у цій справі законної сили накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :27:001:0291 площею 0,107 га за адресою АДРЕСА_2 .

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що 02 серпня 2022 року позивач звернувся до суду із вищенаведеним позовом про усунення перешкод у користуванні будинковолодінням за адресою АДРЕСА_1 .

Підстави позову наступні: порушення права Позивача на користування належними йому на праві власності житловим будинком, господарськими будівлями і спорудами та земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_1 , що є суміжною із земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_2 , де виконуються Відповідачкою будівельні роботи; внесення Відповідачем до містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва «Будівництво багатофункціональної будівлі по АДРЕСА_2 » недостовірних відомостей, зокрема щодо відповідності використання земельної ділянки для будівництва будівлі громадського призначення вимогам містобудівної документації (чинному генеральному плану міста Ужгорода); виконання Відповідачкою будівельних робіт без дозвільних документів та з порушенням вимог державних будівельних норм, стандартів та правил.

Оскільки не дивлячись на відсутність дозвільних документів для виконання будівельних робіт, Відповідачкою такі роботи виконуються без зупинки і надалі, навіть після доведення до відома Позивачки та її чоловіка, ОСОБА_3 , факту порушення прав Позивача таким будівництвом роботи не зупиняються та на об`єкті вже зводиться четвертий поверх, що прямо заборонено приписом норми 6.1.31 ДБН Б.2.2- 12:2019 «Планування та забудова територій, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26 квітня 2019 року (надалі - ДБН 5.2.2-12:2019), позивач вважає, що подальше виконання Відповідачкою будівельних робіт на об`єкті без заходів забезпечення позову утруднить та навіть зробить неможливим ефективний захист порушених прав Позивача та поновлення його у правах. Так, у випадку ймовірного задоволення позову ОСОБА_1 до Відповідачів на етапі виконання судового рішення для відновлення прав Позивача на користування належними йому на праві власності житловим будинком, господарськими будівлями і спорудами та земельною ділянкою потрібно буде подавати додатковий позов про знесення багатофункціональної будівлі, що призведе до зайвих фінансових витрат як з боку Позивача, так і Відповідачки.

Позивач зазначає, що на підтвердження своїх доводів Позивач надає суду фотоматеріали з місця здійснення будівництва, де є очевидним, що на об`єкті виконуються будівельні роботи по будівництву четвертого поверху. Так, на об`єкті вже влаштовано армовані залізо-бетонні колони по периметру перекриття третього поверху для зведення четвертого поверху. Окрім того, у зв`язку із відсутністю доступу до проектно-кошторисної документації на об`єкт Позивач не впевнений, по-перше, у проектній поверховості та, по-друге, у намірах Відповідачки внести зміни до вихідних умов та відповідно до робочого проекту в подальшому. Вказує, що позивач разом із сусідкою яка мешкає поряд, подано до Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Ужгородської міської ради скаргу щодо проведення виїзної перевірки дотримання ОСОБА_2 вимог законодавства у сфері містобудування на об`єкті будівництва за адресою АДРЕСА_2 . Однак, їм відомо, що згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 13 березня 2022 року «Про припинення заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду в умовах воєнного стану» припинено проведення планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду на період воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 «Про введення воєнного стану в Україні».

Щодо зустрічного забезпечення позивач зазначає, що оскільки на його думку є очевидна протиправність виконання Відповідачкою будівельних робіт без дозвільних документів, то вжиття зустрічних заходів забезпечення позову вважає недоцільним.

У відповідності до положень частини 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з приписами частини 2 статті 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Статтею 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до п. п.4, 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Як неодноразово зазначав Верховний Суд у своїх судових рішеннях (від 10 березня 2020 року у справі № 750/12430/19, від 28 травня 2020 року у справі № 211/374/20, від 30 листопада 2020 року у справі № 127/17451/20 та ін.) під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, ухваленого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, не порушує речове право володіння особи майном, оскільки мета забезпечення позову - це негайні, проте, тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдавання значної шкоди позивачам.

З аналізу вказаних норм можна дійти висновку, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог. Підставою для забезпечення позову є обґрунтоване припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Цивільній процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено виконання рішення при задоволенні позову. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав та законних інтересів. При цьому ухвалою про забезпечення позову не може вирішуватися спір по суті.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Як вбачається з позовної заяви спір між сторонами виник з приводу будівництва багатофункціональної будівлі за адресою АДРЕСА_2 .

До заяви про забезпечення позову долучено скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_1 до Начальника Управління ДАБК Ужгородської міської ради, на якій стоїть відмітка Управління державного Архітектурно-Будівельного контролю виконавчого комітету Ужгородської міської ради за №Ко-10/18.01-14 від 03.08.2022 року. У скарзі зазначено, що по сусідству з їхніми будинками, на місці колишнього дитячого садочка на розі АДРЕСА_2 , виконується будівництво багатофункціональної будівлі (ймовірно об`єкта громадського призначення). Будівельні роботи на об`єкті виконуються по всій площі огородженої земельної ділянки по периментру, з фасадом на АДРЕСА_3 . Однак, з паспорту об`єкта очевидно, що такий не є об`єктом житлової нерухомості, його об`єм та площа забудови земельної ділянки змінюють щільність забудови кварталу, порушують інсоляційний режим для будинків, що безпосередньо впливає на їхні права користуванням таким нерухомим майном (житлом) та земельними ділянками для його обслуговування. У зв`язку із наведеним просили призначити і провести засідання комісії, розглянути можливість проведення заходів контролю на об`єкті будівництва та містобудівної діяльності за адресою: АДРЕСА_2 .

Також до заяви про забезпечення позову долучено дві фототаблиці, на яких зображено об`єкт незавершеного будівництва.

Крім цього, до позову були долучені містобудівні умови та обмеження для проектування будівництва «Будівництво багатофункціональної будівлі по АДРЕСА_2 », видані ОСОБА_2 , які затверджені наказом Управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради від 23.12.2021 року №193-М.

До позову додано повідомлення про виконання підготовчих робіт на об`єкті «Будівництво багатофункціональної будівлі по АДРЕСА_2 », від 17.02.2022 року.

Одним із видів забезпечення позову, який просить вжити позивач є заборонити ОСОБА_2 та іншим особам виконувати будівельні роботи на об`єкті за адресою АДРЕСА_2 , до набрання рішенням суду у цій справі законної сили.

Заборона вчиняти певні дії фактично за своєю суттю є зобов`язанням утриматися від вчинення певних дій.

Як вбачається із доданих матеріалів «Будівництво багатофункціональної будівлі по АДРЕСА_2 » не є самочинним будівництвом, на таке будівництво видано дозвільні документи.

При цьому, на обґрунтування доводів заяви про забезпечення позову було долучено лише скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_1 від 01.08.2022 року до Управління ДАБК Ужгородської міської ради.

Жодних даних, які б вказували, що будівництво даного об`єкту на даний час спричинює негативні наслідки для позивачів не додано, також не зазначено, що таке будівництво заподіює шкоду майну позивача.

Доводи позивача про те, що у разі задоволення позову ОСОБА_1 до Відповідачів на етапі виконання судового рішення для відновлення прав Позивача на користування належними йому на праві власності житловим будинком, господарькими будівлями і спорудами та земельною ділянкою потрібно буде подавати додатковий позов про знесення багатофункціональної будівлі, що призведе до зайвих фінансових витрат як з боку Позивача, так і Відповідачки не заслуговують на увагу, оскільки однією із вимог позовної заяви є зобов`язання відповідача перебудувати багатофункціональну будівлю.

З урахуванням встановленого, суд прийшов до висновку, що позивачем не доведено наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову у виді, який просить застосувати позивач, - заборони ОСОБА_2 та іншим особам виконувати будівельні роботи на об`єкті за адресою АДРЕСА_2 , до набрання рішенням суду у цій справі законної сили, оскільки відсутні будь-які докази на підтвердження наявності реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Щодо забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з положенням ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного інтересу», при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду» з огляду на те, що національні органи влади краще знають потреби власного суспільства і знаходяться в кращому становищі, ніж міжнародний суддя, для оцінки того, що становить «суспільний інтерес». Це поняття має широке значення, втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправдане за наявності об`єктивної необхідності у формі публічного, загального інтересу (public, generalinterest), який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.

Обставини, що слугують підставами для забезпечення позову, обрання виду та меж такого забезпечення є предметом доказування.

Згідно зі ст. ст.13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Натомість обов`язок доведення наявності обставин щодо можливого істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду у разі невжиття відповідних заходів забезпечення позову покладено ЦПК України на заявника. Заявником наявність цих обставин не доведено суду.

Предметом позову в данному випадку є скасування як протиправних містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкту будівництва «Будівництво багатофункціональної будівлі по АДРЕСА_2 » та зобов`язання ОСОБА_2 перебудувати багатофункціональну будівлю за адресою АДРЕСА_2 , з дотриманням вимог державних будівельних норм.

Накладення арешт на об`єкт незавершеного будівництва за адресою АДРЕСА_2 , «Будівництво багатофункціональної будівлі по АДРЕСА_2 » та на земельну ділянку з кадастровим номером :27:001:0291 площею 0,107 га за адресою АДРЕСА_2 не відповідає позовним вимогам, оскільки у позовній заяві ОСОБА_1 не заявлялися будь-які вимоги щодо користування та володіння вказаним об`єктом незавершеного будівництва та земельною ділянкою.

Крім того, суд не звернув уваги на те, що матеріали справи не містять доказів щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18, у постанові Верховного Суду від 10 листопада 2020 року у справі № 910/1200/20.

Отже, при поданні заяви про забезпечення позову не достатньо послатись на диспозицію відповідної норми процесуального права. Заява повинна бути належним чином мотивована, а її доводи - підтверджені. Не може бути задоволено клопотання про забезпечення позову, якщо заявник не надав докази, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, передбачених цим Кодексом.

Європейський Суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

З урахуванням наведеного, оцінивши обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів із врахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, виходячи з того, що подана заявником заява не містить обґрунтованих посилань, а матеріали справи відповідних доказів, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову у даній справі, та невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він звернувся до суду, враховуючи, що безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів відповідача, суд приходить до висновку що у задоволенні поданої заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 149-153 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі №308/10033/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача «Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Добролюбова 6», про усунення перешкод у користуванні майном, - відмовити.

Апеляційну скарга на ухвалу суду першої інстанції можна подати протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ужгородського міськрайонного

суду Закарпатської області Н.Б. Шумило