ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5681/22 Справа № 216/1547/22 Суддя у 1-й інстанції - Цимбалістенко О.В. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2022 року м.Кривий Ріг

справа № 216/1547/22

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Остапенко В.О.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання: Євтодій К.С.

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровської області в особі відокремленого структурного підрозділу Криворізького відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровської області

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровської області в особі відокремленого структурного підрозділу Криворізького відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровської області на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 червня 2022 року, яке ухвалено суддею Цимбалістенко О.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 08 липня 2022 року, -

ВСТАНОВИВ:

В травні 2022 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровської області в особі відокремленого структурного підрозділу Криворізького відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровської області про встановлення факту спільного проживання.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що з 06 вересня 1997 року вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , який загинув на виробництві ІНФОРМАЦІЯ_2.

06 серпня 2019 року позивач звернулась до відповідача з заявою про призначення одноразової допомоги сім`ї померлого, в чому їй було відмовлено у зв`язку з тим, що вона та померлий чоловік були зареєстровані за різними адресами.

Позивач зазначила, що з моменту укладення шлюбу і до смерті її чоловіка вони проживали разом, за однією адресою, вели спільний побут, мали взаємні права та обов`язки, піклувалися один про одного та мали спільний бюджет.

На підставі наведеного вище позивач просила суд встановити факт її спільного проживання з чоловіком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 28 червня 2022 року позов задоволено.

Встановлено факт того, що ОСОБА_1 спільно проживала з чоловіком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 .

В апеляційній скарзі відповідач ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по справі про відмову в задоволенні позовних вимог позивача посилаючись на те, що для отримання одноразової допомоги на сім`ю дружиною (чоловіком) або дитиною, реєстрація їх місця проживання повинна співпадати з реєстрацією місця проживання померлого потерпілого. Однак в Акті Н-1 та Акті спеціального розслідування нещасного випадку зі смертельним наслідком, де зазначено місце мешкання потерпілого, вказано, що він не одружений, членів родини які перебувають на утриманні померлого не мав. Крім того апелянт вважає недопустимим та неналежним доказом Акт обстеження квартири у житловому приміщенні по факту проживання від 01.09.2021 року, оскільки у вказаному акті не міститься інформації про те, чи вели позивач та її загиблий чоловік спільне господарство та спільні витрати. Підтвердження викладеної в акті інформації сусідами також не є підставою для визнання акту належним доказом по справі, оскільки сам факт сусідства не може являтися джерелом обізнаності щодо певних сімейних обставин позивача.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу відповідача - залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, представника Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровської області - Лутоніну Н.В., яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Центрально-міської районної Ради народних депутатів м.Кривого Рогу Дніпропетровської області 06.09.1997 року зареєстровано шлюб (актовий запис № 412), що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.6).

Згідно копії свідоцтва про народження Серії НОМЕР_2 у батьків ОСОБА_2 та ОСОБА_1 народився син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.7).

Зі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , актовий запис № 235 (а.с.8) вбачається, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

З листа Криворізького відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області від 09.09.2019 №20.1-22/6261 вбачається, що 06.08.2019 ОСОБА_1 звернулась до Криворізького відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області, з заявою про призначення страхових виплат та не надала до заяви довідку про склад сім`ї померлого, у тому числі про тих, хто перебував на його утриманні. В наявності довідка відділу реєстрації місця проживання громадян, де зазначено, що ОСОБА_2 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та довідка відділу реєстрації місця проживання громадян, де зазначено, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . Встановлення фактів, що мають юридичне значення знаходиться в компетенції судових органів, а тому після надання рішення суду питання призначення одноразової допомоги на сім`ю померлого буде розглянуто повторно (а.с.10).

Звертаючись до суду з позовом про встановлення факту спільного проживання позивач посилалась на те, що вона перебувала зі своїм померлим чоловіком ОСОБА_2 в зареєстрованому шлюбі та проживала разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з їх доведеності.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Пунктом 2 частини 7 вказаної статті передбачено, що страхові виплати складаються, зокрема, зі страхової виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім`ї та особам, які перебували на утриманні померлого).

Порядок призначення, перерахування та проведення страхових виплат відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» затверджений постановою Правління Фонду соціального страхування України від 19 липня 2018 року № 11 (далі - Порядок № 11).

Дія цього Порядку поширюється на потерпілих від нещасного випадку на виробництві та/або професійного захворювання та осіб, які мають право на страхові виплати в разі втрати годувальника.

Управління (відділення) Фонду розглядають справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або осіб, які мають право на страхові виплати, за наявності усіх необхідних документів, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та цим Порядком і приймають відповідні рішення у десятиденний строк, не враховуючи дня надходження останнього документа.

Рішення про страхові виплати приймається начальником управління Фонду або за його письмовим дорученням начальником підпорядкованого відділення Фонду та оформляється постановою (у тому числі в разі призначення страхової виплати за рішенням суду), у якій зазначаються дані про потерпілого та осіб, які мають право на страхові виплати, розміри виплат та їх строки або обґрунтування відмови у виплатах.

Статтею 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачено, що Фонд розглядає справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або заінтересованої особи за наявності усіх необхідних документів і приймає відповідні рішення у десятиденний строк, не враховуючи дня надходження зазначених документів.

Перелік документів для розгляду справ про страхові виплати передбачений, зокрема, статтею 43 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Частиною 1 статті 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про Згідно ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

За змістом частини другої вказаної статті в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 ЦПК України справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об`єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають.

Отже, факти, що мають юридичне значення - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду у порядку окремого провадження, зокрема, за умови, що факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав фізичних та юридичних осіб.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

На підтвердження заявлених позовних вимог позивач надала суду копію акту обстеження квартири у житловому приміщенні по факту проживання ТзОВ « Дивобуд » від 01.09.2011 року, відповідно до якого ОСОБА_1 , яка не зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , з 1997 року проживала за вказаною адресою зі своїм чоловіком ОСОБА_2 , який зареєстрований за вказаною адресою до 2019 року, тобто до дня його смерті (а.с.24)

Крім того позивачем було надано сімейні фото, на яких зображені позивач та її померлий чоловік ОСОБА_2 (а.с.21-23).

Колегія суддів вважає, що досліджені судом першої інстанції письмові докази, з урахуванням показів свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , в їх сукупності, надають підстави для висновку про те, що позивач ОСОБА_1 спільно проживала з чоловіком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції та відмови в задоволенні позовних вимог позивача доводи апеляційної скарги про те, що для отримання одноразової допомоги на сім`ю дружиною (чоловіком) або дитиною, реєстрація їх місця проживання повинна співпадати з реєстрацією місця проживання померлого потерпілого, однак в Акті Н-1 та Акті спеціального розслідування нещасного випадку зі смертельним наслідком, де зазначено місце мешкання потерпілого, вказано, що він не одружений, членів родини які перебувають на утриманні померлого не мав, оскільки Акті Н-1 та Акті спеціального розслідування нещасного випадку зі смертельним наслідком не є належним доказом того, що позивач з її померлим чоловіком не проживали разом.

Посилання апелянта на те, що Акт обстеження квартири у житловому приміщенні по факту проживання від 01.09.2021 року є неналежним та недопустимим доказом по справі, оскільки у вказаному акті не міститься інформації про те, чи вели позивач та її загиблий чоловік спільне господарство та спільні витрати. Підтвердження викладеної в акті інформації сусідами також не є підставою для визнання акту належним доказом по справі, оскільки сам факт сусідства не може являтися джерелом обізнаності щодо певних сімейних обставин позивача, колегія суддів не приймає до уваги, так як матеріалами справи та показами свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 встановлено, що позивач ОСОБА_1 спільно проживала з чоловіком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Колегія суддів зауважує, що аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані, підтверджуються письмовими доказами та не спростовуються доводами, викладеними в апеляційній скарзі.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровської області в особі відокремленого структурного підрозділу Криворізького відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровської області - залишити без задоволення.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 червня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 06 вересня 2022 року.

Головуючий:

Судді: