ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 678/1346/21

Провадження № 22-ц/4820/1265/22

Хмельницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Корніюк А.П. (суддя доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І., секретар судового засідання Журбіцький В.О.

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу №678/1346/21 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 08 лютого 2022 року (суддя Лазаренко А.В., повне судове рішення складено 08 лютого 2022 року) у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Звертаючись до суду із позовом АТ КБ «ПриватБанк» (далі Банк) вказувало, що ОСОБА_1 звернувся до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписав Заяву №б/н від 03.10.2007 та підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» і «Тарифами Банку» складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (далі Договір), що підтверджується підписом у заяві. Відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, який в подальшому було збільшено до 3800 грн. Позивач зазначав, що ним виконанні взяті на себе зобов`язання за Договором, тоді як відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, у зв`язку із чим станом на 30.09.2021 виникла заборгованість у розмірі 18007,50 грн, з яких: 3178,97 грн заборгованість за тілом кредиту; 12735,30 грн заборгованість за нарахованими відсотками; 2093,23 грн нарахована пеня.

Оскільки кредитодавець на свій розсуд може вимагати стягнення від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом, тому позивач, враховуючи заяву про зменшення позовних вимог, просив суд стягнути із ОСОБА_1 кредитну заборгованість у розмірі 19542,78 грн, що складається: 3178,97 грн заборгованості за кредитом; 12735,30 грн заборгованості за відсотками.

Рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області від 08 лютого 2022 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» 3178,97 грн заборгованіcть по тілу кредиту станом на 30.09.2021 відповідно до кредитного договору № б/н від 03.10.2007 та 453,45 грн витрат по сплаті судового збору, а всього 3632,42 грн. В задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погоджуючись із цим рішенням суду в частині відмови у стягненні заборгованості по процентам, АТ КБ «ПриватБанк» оскаржило його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, апелянт зазначає, що суд першої інстанції здійснив розгляд справи поверхнево та не забезпечив повного, всебічного і об`єктивного з`ясування обставин справи. ОСОБА_1 не заперечував факт отримання ним кредитних коштів, не оспорював та не просив визнати недійсним кредитний договір у встановленому законом порядку, як і не оспорював його укладення, що свідчить про його згоду з умовами цього договору. Також апелянт звертає увагу на те, що в заяві від 03.10.2007 зазначено розмір відсоткової ставки за користування кредитом - 36% річних, проте судом відмовлено у стягненні заборгованості по процентам з підстав неузгодження між сторонами такої істотної умови договору, як їх сплату за користування кредитними коштами.

Судом першої інстанції не враховано, що відповідач висловив свою згоду про укладення договору, отримання кредитної картки «Універсальна» та засвідчив підписом. Крім того, Умови і Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, що розміщена у відділеннях Банку та на офіційному сайті Банку. Апелянт вважає, якщо суд не згоден із розрахунком заборгованості, тоді повинен був надати свій розрахунок. З рішення суду вбачається, що суд першої інстанції цього не зробив, отже ухилився від прямих обов`язків.

Враховуючи вищезазначене, позивач просить скасувати оскаржуване рішення в частині відмовлених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задовольнити; в іншій частині рішення залишити без змін.

Справа розглядається в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1 ст. 367 ЦПК України).

Апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

У відповідності до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення в частині відмови у стягненні заборгованості по відсоткам вказаним вимогам не відповідає.

Частково задовольняючи позовні вимог та стягуючи з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за тілом кредиту в розмірі 3178,97 грн, суд першої інстанції виходив із доведеності факту отримання позичальником кредитних коштів та неналежного виконання останнім своїх кредитних зобов`язань.

Зазначене рішення в цій частині апеляційним судом не переглядається, оскільки учасниками справи не оскаржується.

Разом з тим, відмовляючи у стягненні заборгованості по відсоткам, суд першої інстанції виходив із їх недоведеності з підстав неузгодження між сторонами кредитного договору такої істотної умови, як зобов`язання позичальника сплачувати відсотки за користування кредитом та їх розмір.

Однак, судова колегія не погоджується із такими висновком суду, виходячи із наступного.

Встановлено, що 14.09.2007 ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк») було укладено кредитний договір, що підтверджується Заявою позичальника № б/н, за яким Банк надав позичальнику кредит у сумі 3800 грн із базовою відсотковою ставкою 36% річних. А позичальник зобов`язався погашати заборгованість щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості по кредитному ліміту.

Також, ОСОБА_1 погодився із тим, що ознайомився та згоден із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, що були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Своїм підписом він підтвердив факт про отримання повної інформації про умови кредитування в ПриватБанку, а також його місцезнаходження (а.с.19).

Як слідує із довідки АТ КБ «ПриватБанк» відповідачу за вказаним вище кредитним договором була надана кредитна картка НОМЕР_1 дата відкриття 14.09.2007, термін дії 09/11 (а.с.18).

Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 , останньому 03.10.2007 встановлено кредитний ліміт - 3800 грн; 03.07.2008 - зменшено до 3400 грн; 05.08.2008 зменшено до 3400 грн; 10.11.2008 зменшено до 3400 грн; 23.12.2008 - збільшено до 3800 грн; 25.12.2008 зменшено до 3800 грн; 13.01.2009 - зменшено до 3180 грн; 27.01.2009 - зменшено до 3180 грн; 18.08.2015 - зменшено до 3180 грн; 01.11.2019 - зменшено до 0 грн (а.с. 17).

З виписки за договором № б/н за період 14.09.2007-23.10.2021 вбачається, що ОСОБА_1 з 04.10.2007 по 02.09.2008 отримував кредитні кошти та користувався ними, періодично погашаючи заборгованість, з вересня 2008 року по 01.11.2019 будь якими кредитними коштами не користувався та 26.02.2019 і 06.03.2019 банком шляхом списання з рахунку НОМЕР_2 погашено заборгованість на суму 2007,68 грн (а.с. 13-16).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Положеннями ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

В силу ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що судом першої інстанції в порушення вимог процесуального законодавства не було надано оцінку Заяві ОСОБА_1 від 14.09.2007, в якій кредитором та позичальником узгоджена базова процентна ставка за користування кредитними коштами (36% річних) і порядок погашення заборгованості (а.с.19).

А тому висновок суду про неузгодженість між сторонами кредитного договору такої істотної умови, як сплата відсотків за користування кредитом, є передчасним.

З огляду на вищенаведене, судова колегія вважає, що з врахуванням умов підписаної відповідачем заяви, наявні правові підстави для стягнення із ОСОБА_1 на користь Банку заборгованості по простроченим відсоткам за користування кредитними коштами.

Разом з тим, при визначенні розміру такої заборгованості, апеляційний суд виходить з наступного.

Як слідує із Заяви від 14.09.2007, що підписана Банком та позичальником, вбачається, що ОСОБА_2 виявив бажання на отримання карти НОМЕР_3 , валюта гривня, тип кредитного ліміту - фінансовий, сума кредитного ліміту 3800 грн, базова процентна ставка 36% із розрахунку 360 днів у році, строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії карти, порядок погашення заборгованості щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості по кредитному ліміту шляхом як внесення коштів на карту Клієнта так і списання Банком коштів з Дебетної карти (а.с. 19 зворот).

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України).

Згідно положень абзацу 1 статі 530 ЦПК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Виходячи з аналізу зазначених норм права слідує, що строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання.

У цій справі сторони строк договору окремо не визначили, а погодили строк кредитування (строк дії кредитного ліміту) та термін закінчення кредитування (строк дії карти), а також розмір щомісячного виконання зобов`язання (7% від суми заборгованості по кредитному ліміту). Тобто, сторони погодили порядок і строки виконання зобов`язання.

З огляду на вищенаведене, з врахуванням даних розрахунку заборгованості за договором №б/н від 03.10.2007 (а.с.4-12) та виписки за договором №б/н за період 14.09.2007 23.10.2021 (а.с.13-16) апеляційний суд вважає, що підлягає до стягнення із ОСОБА_2 на користь Банку заборгованість по відсоткам за користування кредитними коштами за період з 04.11.2007 по 30.09.2011 (строк дії карти) в сумі 3751,53 грн.

А за період з 01.10.2011 по 30.09.2021 не підлягає до стягнення із відповідача на користь позивача нарахована заборгованість по відсоткам, адже припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

А отже, право Банку нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинилося після спливу визначеного договором строку кредитування. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Зазначені висновки узгоджуються із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, що викладена у постанові від 28 березня 2018 року по справі №444/9519/12, які в силу положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховуються судом при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.

А тому, судове рішення в оскаржуваній частині підлягає до скасування із ухваленням нового судового рішення в зазначеній частині про часткове задоволення позовної вимоги щодо стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за нарахованими відсотками в сумі 3751,53 грн.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм матеріального права; неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи є обґрунтованими.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Тому, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, часткового задоволення апеляційної скарги та зміни оскаржуваного судового рішення підлягає до стягнення із відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог та пропорційно до задоволення вимог апеляційної скарги - 988,35 грн судового збору за подачу позовної заяви (2270 грн (судовий збір, що підлягав сплаті при подані позовної заяви) * 43,54 (% задоволених позовних вимог) / 100) і 1002,77 грн за подачу апеляційної скарги (3405 грн (судовий збір, що підлягав сплаті при поданні апеляційної скарги) * 29,45 (% задоволених вимог апеляційної скарги) / 100).

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 08 лютого 2022 року в частині відмови у стягненні заборгованості за відсотками та судового збору скасувати та ухвалити в цих частинах нове судове рішення.

Cтягнути з ОСОБА_1 (с. Митківці Хмельницький р-н. Хмельницька обл.; РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001, ) 3751 (три тисячі сімсот п`ятдесят одна) грн 53 коп заборгованості за відсотками та 988 (дев`ятсот вісімдесят вісім) грн 35 коп судового збору за подання позовної заяви.

В решті позовної вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення заборгованості по відсоткам відмовити.

В решті рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 08 лютого 2022 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 (с. Митківці Хмельницький р-н. Хмельницька обл.; РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001, код ЄДРПОУ 14360570) 1002 (одну тисячу дві) грн 77 коп судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 11 серпня 2022 року.

Судді А.П. Корніюк

І.В. П`єнта

О.І. Талалай