Провадження № 6/761/1041/2022
У Х В А Л А

01 вересня 2022 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Саадулаєва А.І.

за участю секретаря: Корнійчук Є.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , Приватне акціонерне товариство «Страхова група «TAC»,про відстрочення виконання судового рішення,

в с т а н о в и в :

В серпні 2022 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла заява відповідача ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Приватне акціонерне товариство «Страхова група «TAC», про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди та моральної шкоди.

Заява мотивована тим, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 17.01.2022 р. стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , 150000,00 грн. матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

У виконання вказаного рішення видано виконавчий лист, приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Бережним Я.В. відкрито виконавче провадження №69508349.

Боржник зазначає, що на даний час не має можливості виконати рішення суду. В результаті військового вторгнення РФ на територію України, та після де окупації м. Ірпінь, виявилось, що належний ОСОБА_1 та її чоловіку будинок АДРЕСА_1 , в якому вони разом проживали, зазнав значних руйнувань та підлягає демонтажу. Вона разом з дітьми виїхала на територію Республіки Португалії, повертатись до України не має можливості. Майна за рахунок якого можна було б виконати рішення у заявниці не має. Вказані обставини унеможливлюють виконання судового рішення у справі на даний час, що стало підставою для звернення до суду з заявою про відстрочення виконання рішення суду.

Представник стягувача подав до суду письмові заперечення на заяву, в якій заперечив щодо задоволення заяви, зазначає, що заявником не доведено виняткових обставин, за яких допускається відстрочення виконання рішення суду, а зазначені обставини не є підставою для задоволення даної заяви. Питання про відстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися із дотриманням балансу інтересів обох сторін, в тому числі стягувача.

В запереченні представник стягувача зазначає, що відповідач жодних коштів у виконання судового рішення у справі не сплатив, а обставини, викладені в заяві не носять характер особливих або виняткових.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст. 223 ЦПК України).

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 17.01.2022 р. стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , 150000,00 грн. матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

27.07.2022 р. приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Бережним Я.В. відкрито виконавче провадження №69508349 з примусового виконання виконавчого листа №761/28540/20 щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 в розмірі 150000,00 грн.

Згідно з положеннями ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Згідно ст. 435 ЦПК України відстрочення виконання рішення є правом суду, а не обов`язком.

Як передбачено ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням. За заявою стягувача виконавець може відстрочити або розстрочити виконання рішення (крім судового рішення), за наявності обставин, передбачених частиною першою цієї статті, про що виносить відповідну постанову. За наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення. Законом можуть встановлюватися особливості щодо надання відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Крім того, пунктом 10 постанови Пленуму Верхового Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26.12.2003 року № 14, визначено, що при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до ст. 351 ЦПК і ст. 121 ГПК їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Відстрочення виконання рішення спрямоване на забезпечення повного виконання рішення суду та є допоміжним процесуальним актом реагування суду на перешкоди, які унеможливлюють або ускладнюють виконання його рішення. Питання про відстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися із дотриманням балансу інтересів сторін. Необхідною умовою задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, а тому повинні досліджуватися та оцінюватися доводи та заперечення як позивача, так і відповідача.

Схожого висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 14 липня 2020 року у справі №908/1884/19, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п.40, Reports of Judgments and Decisions 1997-11); за певних обставин затримка з виконанням судового рішення може бути виправданою, але затримка не може бути такою, що спотворює сутність гарантованого пунктом 1 ст. 6 Конвенції права (рішення у справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії», № 22774/93, п. 74, ECHR 1999-V).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом. Стосовно системності виконання названий Суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а, отже, сама можливість надання відстрочки виконання судового акта повинна носити виключний характер.

З метою недопущення порушення гарантованих Конституцією України та Конвенцією права на справедливий суд, суд, який надає відстрочку чи розстрочку у виконанні рішення, у кожному конкретному випадку повинен встановити: 1) чи затримка у виконанні рішення зумовлена особливими і непереборними обставинами; 2) чи передбачена домовленістю сторін чи у національному законодавстві компенсація «потерпілій стороні» за затримку виконання рішення, ухваленого на його користь судового рішення, та індексації присудженої суми; 3) чи не є період виконання рішення надмірно тривалим для стягувача як «потерпілої сторони»; 4) чи дотримано справедливий баланс інтересів сторін у спорі.

У цьому контексті для виправдовування затримки виконання рішення суду недостатньо лише зазначити про відсутність у боржника коштів. Обов`язково мають враховуватися і інтереси іншої сторони спору, на користь якої прийнято рішення. Відповідач і позивач знаходяться у рівних економічних умовах і в одній державі, тому незадовільний фінансовий стан відповідача є недостатньою причиною для розстрочення виконання рішення суду.

Підставами для розстрочення виконання судових рішень у даній справі, згідно поданої заяви, є військова агресія РФ на території України, яка, також, призвела до знищення єдиного житла відповідача.

Згідно відомостей з витягу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , належить в рівних частках ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (чоловік відповідача).

Як вбачається з акта обстеження житла, зруйнованого (пошкодженого) внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресією РФ №360/з від 15.06.2022 року, житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , не придатний для проживання.

Оцінюючи дані докази, суд вважає необхідним зазначити, що відповідачем не надано до суду доказів, які б підтверджували відсутність у неї іншого майна за рахунок якого може буди здійснено виконання рішення суду, а надані боржником документи щодо стану будинку, який знаходить у її спільній власності з її чоловіком не відносяться до обставин, що істотно ускладнюють виконання судового рішення у справі.

Судом також враховано інтереси стягувача, поведінку боржника, який жодних коштів у виконання судового рішення у справі на користь стягувача не перерахувала.

Таким чином, враховуючи вищенаведені положення чинного законодавства, суд вважає, що боржником не доведено існування у неї виключних обставин, які ускладнюють виконання судових рішень у справі, а тому відсутні підстави для відстрочення виконання рішення суду у цивільній справі №761/28540/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Приватне акціонерне товариство «Страхова група «TAC», про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди та моральної шкоди.

На підставі викладеного заява не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 259-261, 353-355, 435 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , Приватне акціонерне товариство «Страхова група «TAC»,про відстрочення виконання судового рішення - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя: