Провадження № 22-з/801/147/22
Головуючий у суді 1-ї інстанції
Доповідач:Якименко М. М.
УХВАЛА

30 серпня 2022 рокуСправа № 127/27018/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Якименко М.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Медвецькому С. К. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

До Вінницького апеляційного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12 липня 2022 року.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 22 серпня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху через несплату судового збору.

26 серпня 2022 року на адресу Вінницького апеляційного суду надійшло клопотання ОСОБА_1 , у якому він, окрім іншого, заявляє відвід судді Медвецькому С. К.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 30 серпня 2022 року заяву ОСОБА_1 про відвід судді Медвецького С. К. визнано необґрунтованою, вирішення питання про відвід судді передано на розгляд іншому судді, визначеному в порядку автоматизованого розподілу.

Провадження у справі зупинене до вирішення заяви про відвід.

Дослідивши заяву про відвід судді та матеріали цивільної справи, суд вважає, що правових підстав для її задоволення немає з огляду на таке.

Згідно з пунктом п`ятим частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Питання про відвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі (частина перша статті 40 ЦПК України).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року, кожен має право при визначенні його цивільних прав і обов`язків на справедливий публічний розгляд справи протягом розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним на підставі закону.

Згідно з Бангалорськими принципами поведінки суддів, схвалених резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Як слідує із заяви, підставою відводу є незгода позивача з ухвалою Вінницького апеляційного суду від 22 серпня 2022 року. Крім цього, позивач зазначає, що суддя-доповідач обіймає адміністративну посаду у Вінницькому апеляційному суді та не бажає, щоб він входив до складу суду, що розглядатиме його справу.

Суд зазначає, що незгода ОСОБА_1 з процесуальним рішенням судді про залишення апеляційної скарги без руху не може бути підставою для відводу судді.

Разом з тим, залишення апеляційної скарги без руху, визнання необґрунтованим відводу, а також відповіді на звернення Громадської організації, до якої входить позивач могли спричинити появу у заявника об`єктивно обумовленого внутрішнього сумніву щодо безсторонності судді (див. «Морел проти Франції» (Morel v. France), заява № 34130/96, п. 44, ЕСНR 2000-VІ).

За таких обставин, сам факт того, що справа ОСОБА_1 розглядатиметься складом суду, до якого входить суддя, якому він не довіряє, підриває видимість справедливого судового розгляду.

У пункті 20 Рекомендації CM/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки вказано, що судді не можуть ефективно здійснювати правосуддя без довіри громадськості, адже вони є частиною суспільства, якому служать. Їм слід бути обізнаними щодо очікувань громадськості від судової системи та скарг на її функціонування.

У преамбулі Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року № 2006/23, йдеться про те, що довіра суспільства до судової системи, а також до авторитету судової системи в питаннях моралі, чесності та непідкупності судових органів посідає першочергове місце в сучасному демократичному суспільстві.

Суддя повинен бути прикладом неухильного додержання вимог закону і принципу верховенства права, присяги судді, а також дотримання високих стандартів поведінки з метою зміцнення довіри громадян у чесність, незалежність, неупередженість та справедливість суду (стаття 1 Кодексу суддівської етики).

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини «безсторонність», як правило, означає відсутність упередженості або необ`єктивності, а її існування або відсутність можуть встановлюватися різними шляхами. Існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, при якому мають ураховуватися особисті переконання та поведінка конкретного судді (тобто чи мав суддя будь-які особисті упередження або чи був він об`єктивним у цій справі); та (її) об`єктивним критерієм, тобто шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд (та, серед інших аспектів, його склад) достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

У контексті об`єктивного критерію, крім поведінки судді, слід визначити, чи існують переконливі факти, які можуть викликати сумніви щодо його або її безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у відповідній справі обґрунтована причина побоюватися, що конкретний суддя або орган, який засідає у якості суду, є небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати таке побоювання об`єктивно обґрунтованим. Об`єктивний критерій в основному стосується ієрархічних чи інших зав`язків між суддею та іншими учасниками провадження. У зв`язку з цим навіть зовнішні прояви мають певну важливість, або іншими словами, «правосуддя має не лише здійснюватися, має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість.

У справах, де складно отримати докази, які спростовували б презумпцію суб`єктивної неупередженості судді, вимога наявності об`єктивної неупередженості надає додаткову важливу гарантію.

За таких обставин, з метою уникнення будь-яких сумнівів у неупередженості складу суду при розгляді справи та забезпечення довіри учасників справи та сторонніх спостерігачів до судових рішень Вінницького апеляційного суду, заяву ОСОБА_1 слід задовольнити.

Керуючись статтями 36, 40 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Відвести суддю Медвецького С. К. від участі у розгляді апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду від 12 липня 2022 року.

Цивільну справу № 127/27018/21 передати на повторний автоматизований розподіл у порядку, встановленому статтею 33 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя М.М. Якименко