Справа № 132/892/16-ц
Провадження № 22-ц/801/1098/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Аліменко Ю. О.
Доповідач:Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2022 рокуСправа № 132/892/16-цм. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Денишенко Т. О.,

суддів Голоти Л. О., Рибчинського В. П.,

за участі секретаря судового засідання Михайленко А. В., представника особи, яка подала апеляційну скаргу, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 адвоката Путі-ліна Є. В., представника позивача ОСОБА_2 адвоката Корнійчука С. А., розглянувши за правилами, встановленими для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці, в залі судових засідань апеляційного суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_2 до Калинівської міської ради Вінницької обла-

сті, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета

спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання

протиправним, скасування рішення Корделівської сільської ради Калинівсько-

го району Вінницької області, визнання недійсним державного акта на право

власності на земельну ділянку,

за апеляційною скаргою третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 , його представника адвоката Путіліна Євгена Вікторовича на рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 27 квітня 2022 року, ухвалене у примі-щенні суду у м. Калинівка Вінницької області за головування судді Аліменка Ю. О.,

В С Т А Н О В И В:

24 березня 2016 року ОСОБА_2 звернувся у Калинівський районний суд Вінницької області з позовом до Корделівської сільської ради Калинівсь-кого району Вінницької області, за участі третьої особи, яка не заявляє само-стійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання протиправним, скасування рішення Корделівської сільської ради, визнання недійсним Державного акту на право власності на землю, посилаю-чись на наступні обставини. Згідно з рішенням 16 сесії 6 скликання Корделівсь-кої сільської ради від 10 квітня 2013 року позивачу наданий дозвіл на виготов-лення технічної документації із землеустрою щодо складання документів на встановлення ( відновлення ) меж земельної ділянки площею 0,22 га в АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування жит-лового будинку, господарських будівель і споруд. При виготовленні технічної документації у 2013 році позивачу стало відомо від виконавця робіт по зем-леустрою ОСОБА_3 , що розмір земельної ділянки у нього зменшився до 0,1952 га за рахунок збільшення земельної ділянки у сусіда гр. ОСОБА_1 . Частина земельної ділянки майже 0,0337 га згідно з рішенням відповідача передана у власність третій особі ОСОБА_1 , йому виданий Державний акт серії ЯГ № 494239 на право приватної власності на земельну ділянку з ка-дастровим номером 3:01:002:0012 площею 0,1837 га. Рішення 15 сесії 4 скликання Корделівської сільської ради від 19 квітня 2005 року, яким ОСОБА_4 затверджена технічна документація з виготовлення Державного акта на право власності на землю; внесені зміни у рішення 12 сесії 22 скликання сільської ради від 15 серпня 1997 року в частині площі та цільового призна-чення земельної ділянки; передано у власність 0,1837 га землі для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, а та-кож виданий ОСОБА_1 . Державний акт на право власності на земельну ділянку у с. Корделівка Калинівського району Вінницької області площею 0,1837 га є протиправними, недійсними, такими, що підлягають скасуванню. Видання Корделівською сільською радою рішення від 19 квітня 2005 року по-рушує права позивача щодо володіння, користування та розпорядження належ-ною йому земельною ділянкою. Сусід, якому передана у власність частина зе-мельної ділянки позивача, вимагає звільнення цієї земельної ділянки. ОСОБА_5 просив суд визнати протиправним та скасувати вищевказане рішення 15 сесії 4 скликання Корделівської сільської ради від 19 квітня 2005 року та ви-даний Відділом земельних ресурсів Калинівського району 02 серпня 2007 року на ім`я ОСОБА_1 . Державний акт серії ЯГ № 494239 на право приватної власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд та будівель, площею 0,1837 га з кадастровим номером 3:01:002:0012 у АДРЕСА_2 . Цей Державний акт зареєстро-ваний у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 37.

Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 30 березня 2021 року задоволене клопотання представника позивача адвоката Корнійчука С. А., неналежний відповідач Корделівська сільська рада Калинівського району Вінницької області замінений на належного відповідача Корделівський старос-тинський округ Калинівської об`єднаної територіальної громади. Ухвалою суду від 22 жовтня 2021 року на задоволення клопотання представника позивача ОСОБА_6 відповідач Корделівський старостинський округ Калинівської об`єднаної територіальної громади замінений на належного відповідача Кали-нівську міську раду Вінницької області.

Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 27 квітня 2022 року позов ОСОБА_2 задоволений. Визнане протиправним та ска-соване рішення 15 сесії 4 скликання Корделівської сільської ради Калинівсь-кого району Вінницької області від 19 квітня 2005 року, яким затверджена тех-нічна документація з виготовлення Державного акту на право власності на зем-лю, внесені зміни у рішення 12 сесії 22 скликання сільської ради від 15 серпня 1997 року, передано ОСОБА_1 у власність 0,1837 га земель, у тому чис-лі 0,1837 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарсь-ких будівель і споруд. Визнаний недійсним виданий Відділом земельних ресур-сів Калинівського району 02 серпня 2007 року ОСОБА_1 . Державний акт серії ЯГ № 494239 на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3:01:002:0012 у с. Корделівка Калинівського району Він-ницької області площею 0,1837 га за адресою АДРЕСА_2 , зареєс-трований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на зем-лю за № 37. Судові витрати у справі залишені за позивачем.

Не погоджуючись з ухваленим 27 квітня 2022 року рішенням суду першої інстанції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_1 , його представник адвокат Путілін Є. В. оскаржують його в апеляційному порядку, просять дане рішення скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі. Скаржники вважають ос-каржуване рішення незаконним, необгрунтованим, ухваленим за неправильного застосування судом норм матеріального, процесуального права, посилаються на неправильне визначення статусу ОСОБА_1 , який мав би приймати участь у справі у якості не третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог що-до предмета спору, а у якості відповідача. Крім цього, позивач підписав прото-кол від 08 жовтня 2004 року погодження ( встановлення ) та закріплення меж земельної ділянки ОСОБА_1 , який урахований виконавцем робіт по виготовленню технічної документації із землеустрою стосовно складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку АДРЕСА_2 , чим погодив розмір земельної ділянки ОСОБА_1 . Із зазначеного слідує, що позивач був обізнаний про здійснення третьою особою приватизації своєї земельної ді-лянки, тому мав реальну можливість дізнатися про наявність рішення Корде-лівської сільської ради від 19 квітня 2005 року і Державного акта з 2005 року. Як наслідок, строк позовної давності для звернення позивача в суд із цим по-зовом минув більш як на десять років. ОСОБА_7 , його представник стверджують, що позивач не надав допустимих, належних доказів щодо пору-шення його прав чи інтересів у зв`язку з прийняттям 15 сесією 4 скликання сільської ради рішення від 19 квітня 2005 року, яким затверджена технічна документація з виготовлення Державного акта на право власності на землю, яким внесені зміни у рішення 12 сесії 22 скликання сільської ради від 15 серпня 1997 року, та на підставі якого ОСОБА_1 виданий державний акт і у чо-му це полягає. Викладені в апеляційній скарзі обставини справи і підтверджу-ючі їх докази вказують, на думку скаржників, на необхідність відмови у задо-воленні позову з підстав його недоведеності, відсутності будь-яких доказів на підтвердження доводів ОСОБА_2 , а також через сплив строку позовної давності.

Позивач ОСОБА_2 , його представник адвокат Корнійчук С. А. ско-ристалися визначеним цивільним процесуальним законом правом, забезпече-ним ухвалою апеляційного суду від 06 червня 2022 року, подали відзив на апе-ляційну скаргу, де зазначають про її безпідставність, необгрунтованість, неумо-тивованість, невідповідність дійсним обставинам справи. Натомість оскаржу-ване рішення, на їх думку, законне та обгрунтоване, за своєю природою є спра-ведливим, відповідає нормам матеріального, процесуального права, ухвалене за встановлення усіх необхідних обставин у справі. Виклавши у відзиві фактичні обставини справи, сторона позивача підкреслює непорушність права власності, право власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користу-вання, розпорядження своїм майном. Відповідно до статті 155 Земельного ко-дексу України правовий акт органу державної влади або органу місцевого само-врядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним, недійсним та скасовується. ОСОБА_8 , адвокат Корнійчук С. А. заперечують посилання третьої особи, його представника на пропуск строку позовної давності за цим зверненням до суду, оскільки позивач довідався про своє порушене право у 2013 році від ви-конавця робіт по землеустрою ОСОБА_3 , коли виготовляв технічну до-кументацію на свою земельну ділянку, тому загальний трирічний строк звер-нення до суду з позовною заявою ОСОБА_2 не пропущений. Судом пер-шої інстанції не було встановлено закінчення строку позовної давності. Пози-вач та його представник просять залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції від 27 квітня 2022 року без змін.

Відповідач Калинівська міська рада Вінницької області відзив на апеля-ційну скаргу не подала, у судове засідання її представник не з`явився з невідо-мих причин, будь-яких заяв від міської ради з приводу розгляду справи в апеля-ційному порядку не надходило. Про день, місце та час розгляду справи відпо-відач повідомлявся своєчасно, в установленому порядку, про що свідчать до-кази у справі. Ураховуючи незаперечення представників учасників справи, кот-рі з`явилися у судове засідання, те, що вони вважають можливим розглянути справу у відсутності представника відповідача, згідно з нормами статті 372 ЦПК України колегія суддів апеляційного суду ухвалила розглянути дану спра-ву у відсутності представника Калинівської міської ради Вінницької області.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення та заперечення на апе-ляційну скаргу відповідно представника третьої особи, яка не заявляє само-стійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача адвоката Путіліна Є. В., представника позивача адвоката Корнійчука С. А., дослідивши матеріали справи, проаналізувавши в сукупності наявні в ній докази, перевіривши закон-ність, обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів та ви-мог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно норм статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рі-шення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підста-ву своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам.

Між сторонами у справі виникли та мають місце правовідносини щодо права власності на землю, землекористування присадибними земельними ді-лянками, що межують між собою. Дані правовідносини регулюються Конститу-цією України; нормами Земельного кодексу України; у частині власності на землю, строку позовної давності нормами Цивільного кодексу України; прийня-тими відповідно до них нормативно-правовими актами. Окремо мають місце роз`яснення з цих питань, викладені у постанові Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами зе-мельного законодавства при розгляді цивільних справ» зі змінами та доповнен-нями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2.

Фактичні обставини справи, які учасниками справи не оспорюються, є наступними.

Відповідно до рішення 16 сесії 6 скликання Корделівської сільської ради Калинівського району Вінницької області від 10 квітня 2013 року ОСОБА_2 наданий дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів на встановлення ( відновлення ) меж земельної ділянки площею 0,22 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у АДРЕСА_2 . З довідки від 11 вересня 2014 ро-ку № 1144, виданої Виконавчим комітетом Корделівської сільської ради, уба-чається, що згідно із земельно-кадастровою документацією ОСОБА_2 була наділена земельна ділянка площею 0,05 га в АДРЕСА_1 . Відповідно до витягу із земельно-кадастрової книги Корде-лівської сільської ради за № 410 зазначено, що ОСОБА_2 належить земельна ділянка площею 0,05 га та дописано «+0,17/0,22». У 1995 році при об-мірі земельної ділянки, якою користується позивач, фактично встановлена пло-ща земельної ділянки 0,22 га. З 1995 року по теперішній час ОСОБА_2 користується даною земельною ділянкою, сплачує земельний податок. З акта обстеження від 12 жовтня 2015 року земельної ділянки позивача слідує, що її розмір з 0,22 га зменшився до 0,1952 га. Згідно із земельно-кадастровою кни-гою земельна ділянка ОСОБА_1 становила площу 0,1500 га. Відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку, виданого ОСОБА_9 , її площа становить 0,1837 га. При погодженні меж земельної ділян-ки третьої особи позивач підписав відповідний акт без будь-яких застережень. Візуально межа між садибами № 11 та № 15 відповідно ОСОБА_2 та ОСОБА_1 конфігурацію не поміняла, вона проходить по існуючому капітальному забору, побудованому у 1985 році.

Довідкою Корделівської сільської ради Калинівського району Вінницької області від 24 лютого 2014 року № 259 підтверджено, що згідно з по-господарською книгою за ОСОБА_1 по АДРЕСА_2 рахувалася присадибна земельна ділянка площею 0,1850 га. На час приватизації ОСОБА_1 своєї земельної ділянки у 2005 році технічною документацією уточнена площа його земельної ділянки, що становила 0,1837 га. На момент подачі ОСОБА_2 у 2016 році цього позову у суд третя особа без самостійних вимог ОСОБА_1 згідно з Державним актом серії ЯГ № 494239, виданим на підставі рішення 15 сесії 4 скликання Корделівської сільської ради від 19 квітня 2005 року, є власником присадибної земельної ді-лянки з кадастровим номером 3:01:002:0012 для будівництва та об-слуговування жилого будинку, господарських споруд, будівель по АДРЕСА_2 . Державний акт, виданий на ім`я ОСОБА_1 , зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної влас-ності на землю за № 37.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 , суд першої інстанції, пославшись на норми статей 78, 116, 152 ЗК України щодо права власності на землю, від-повідні норми статей 321, 391-393 ЦК України, дійшов висновку, що розмір зе-мельної ділянки позивача зменшився, за рахунок чого значно збільшився розмір земельної ділянки третьої особи ОСОБА_1 . Зазначаючи у рішенні по-милковий кадастровий номер :01:131:0002 земельної ділянки тре-тьої особи ( по Державному акту кадастровий номер значиться 3:01:002:0012 ), вказуючи про наявне порушення меж ( або накла-дання ) земельної ділянки третьої особи з боку земельної ділянки позивача від-повідно фактичних меж, визначених на теперішній час, суд дійшов висновку, що рішення 15 сесії 4 скликання Корделівської сільської ради від 19 квітня 2005 року є протиправним та підлягає скасуванню. Ураховуючи, що Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 494239, кадастровий номер 3:01:002:0012 виданий на підставі вказаного рішення, він також підлягає визнанню недійсним.

Колегія суддів апеляційного суду визнає висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному рішенні від 27 квітня 2022 року, помилковими, такими, що не узгоджуються з фактичними обставинами справи.

Апеляційний суд вважає доцільним зауважити, що посилання сторони по-зивача на ту обставину, що частина земельної ділянки ОСОБА_2 площею майже 0,0337 га згідно з рішенням відповідача передана у власність третій особі ОСОБА_1 , не відповідає дійсності. Рішення, на яке умовно посилається позивач, не існує, він не зазначає його дати, номера. Крім цього, окремо слід підкреслити, що у позивача по даний час відсутні правовстанов-люючі документи на використовувану присадибну земельну ділянку площею 0,22 га. Це підтверджується тією обставиною, що на клопотання третьої особи ОСОБА_1 та його представника від 10 липня 2020 року про призна-чення додаткової земельно-технічної експертизи, задоволене ухвалою суду від 10 липня 2020 року, Вінницький науково-дослідний експертно-криміналістич-ний центр МВС України 30 вересня 2020 року направив суду повідомлення № 148 про неможливість проведення судової експертизи у зв`язку з ненаданням на клопотання експерта графічних матеріалів ( схематичного плану, генерального плану ) з визначеними межами та конфігурацією по периметру земельної ділян-ки площею 0,22 га, які є додатками до рішення 12 сесії 22 скликання Корде-лівської сільської ради від 15 серпня 1997 року про передачу у приватну влас-ність землі ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 на підставі записів у погосподарській книзі. За викладеного, з огляду на поставлені до експерта питання, критичній оцінці підлягає висновок експерта від 28 грудня 2019 року № 69, за основу якого узято площу лише земельної ділянки третьої особи, без урахування суміжної земельної ділянки позивача. Такий висновок експерта, а тим більше побудова на його висновку рішення суду не можуть бути визнані досконалими, достатньо об`єктивними, беззаперечними. Експер-том встановлено перетинання земельної ділянки, що знаходиться у фактичному користуванні ОСОБА_2 , з межами земельної ділянки, належної ОСОБА_9 , зазначено про порушення межі через це. Однак, позивачем на на-дано суду доказів про суміщення належної на праві власності земельної ділянки третій особі з його земельною ділянкою, що перебуває у користуванні.

Належить погодитися з доводами скаржників про пропуск позивачем визначеного законом строку позовної давності для звернення в суд з даним позовом.

Статтями 256, 257, 261 ЦК України встановлено, що строком позовної давності є строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність визна-чена у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа до-відалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Частиною четвертою статті 267 ЦК України передбачено, що сплив позов-ної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. З підстави пропуску строку позовної давності у позові може бути відмовлено за умови доведеності по суті позовних вимог.

У цій справі правильним є висновок про недоведеність позовних вимог ОСОБА_10 , через що у позові належить відмовити за цієї підстави.

08 жовтня 2004 року ОСОБА_2 підписав протокол погодження (встановлення) та закріплення меж земельної ділянки третьої особи ОСОБА_1 в натурі ( на місцевості ), проставивши свій особистий підпис під абрисом сусідньої земельної ділянки у технічній документації, погодивши таким чином розмір цієї земельної ділянки. З наведеного слідує єдиний висновок, що пози-вач, починаючи з жовтня 2004 року був обізнаний про проведення приватизації земельної ділянки ОСОБА_1 та повинен був, мав реальну, об`єктивну можливість дізнатись про рішення Корделівської сільської ра від 19 квітня 2005 року, наявність Державного акту про право власності на землю від 2005 року. Така інформація не була закритою, недоступною, тим більше, що стосувалася сусіднього землекористувача за наявності у нього претензій з цього питання.

Позивачем, його представником власна позиція у справі побудована на нормах матеріального права щодо непорушності права власності, захисту прав власника майна, однак ці норми стосуються третьої особи, як власника з 2005 року присадибної земельної ділянки АДРЕСА_2 . Натомість позивач є лише користувачем своєї присадибної земельної ділянки, що свідчить про різні правові положення учасників справи.

Апеляційний суд наголошує, що судом першої інстанції порушені норми статті 51 ЦПК України, оскільки позов ОСОБА_2 поданий не до тієї особи (стосується третьої особи ОСОБА_1 ), позовні вимоги щодо якої визначені як і щодо визнання протиправним рішення місцевого органу самовря-дування з питання передачі у власність присадибної земельної ділянки, так і щодо визнання недійсним Державного акта на право приватної власності на вказану земельну ділянку.

Статтею 3 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійсню-ється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Провадження в цивіль-них справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі статтею 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі роз-гляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов поданий не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відпові-дачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та міг знати до подання позо-ву у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежно-го відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відпові-дача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залу-ченого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 травня 2021 року у справі № 756/2298/18 (провадження № 61-3976св21) вказано, що «пред`явлення позову до неналеж-ного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється у порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє у позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав позову є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів, обгрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження». Відповідні роз`яснення міс-тяться у пункті восьмому постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального за-конодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у пункті одинадцятому постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі».

У справі, що переглядається, зміст і характер відносин між учасниками справи, встановлені судом першої інстанції обставини справи, підтверджують, що спір виник не лише і не стільки між позивачем та Калинівською міською радою Вінницької області як правонаступником Корделівської сільської ради Калинівського району, а насамперед між позивачем та ОСОБА_1 як власником сусідньої присадибної земельної ділянки, площа якої збільшилася, на думку позивача, саме за рахунок його земельної ділянки АДРЕСА_2 . Тому третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_1 не залучений до участі у справі у якості належного відповідача ( спів-відповідача ), у зв`язку із чим у задоволенні позовних вимог, пред`явлених не до нього, необхідно відмовити саме з цієї підстави. У матеріалах справи відсут-нє клопотання позивача щодо залучення третьої особи до участі у справі в якості відповідача, хоча стосовно органу місцевого самоврядування відповідне клопотання заявлялося двічі.

Пояснення сторони позивача у відзиві на апеляційну скаргу стосовно того, що третя особа скористалася правом на професійну правничу допомогу, була юридично обізнаною щодо процедури розгляду справи, наділена тими ж права-ми, що й позивач, а тому не можна погодитися з твердженням скаржників про заявлення позову не до того відповідача, не заслуговують на увагу з огляду на вищевикладене.

Доводи апеляційної скарги є обгрунтованими та об`єктивними, вони спростовують висновки суду першої інстанції, викладені у рішенні від 27 квітня 2022 року, які є нічим іншим як припущеннями через бездоказовість зі сторони позивача. Колегія суддів апеляційного суду, визнаючи позицію сторони пози-вача безпідставною у повному обсязі, звертає увагу на необхідність у даному випадку урахувати вимоги цивільного процесуального законодавства стосовно змагальності та диспозитивності цивільного судочинства. Статтями 12, 13 ЦПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`я-заних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодек-су, у межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами на власний розсуд.

Статтею 367 ЦПК України визначені межі розгляду справи судом апеля-ційної інстанції, який переглядає справу за наявними в ній і додатково пода-ними доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстан-ції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посила-ються в апеляційній скарзі та ( або ) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інс-танції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосуван-ня норм матеріального права.

Відповідно до норм статті 374 ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; не доведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесу-ального права або неправильне застосування норм матеріального права. Непра-вильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм про-цесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Україна як Висока Договірна Сторона Конвенції Ради Європи про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року гарантує кожному, хто пере-буває під її юрисдикцією, право на справедливий суд, закріплене в статті 6 цієї Конвенції, згідно з пунктом першим якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейсь-кого суду з прав людини» національні суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду як джерело права.

Вимога пункту першого статті 6 Конвенції щодо обгрунтування судових рішень не може розумітись як обовязок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обгрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення ( Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58, Європейський суд з прав людини, від 10 лютого 2010 року ). Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо до-пустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Євро-пейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національ-ного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів сто-совно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важ-ливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

За наслідками апеляційного перегляду цієї справи на виконання норм статті 141 ЦПК України судові витрати підлягають прерозподілу між сторона-ми. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покла-даються у разі відмови у позові на позивача. При вирішенні питання про розпо-діл судових витрат суд, зокрема, враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Позивачем заявлені у суд дві вимоги немайнового характеру, ним сплаче-ний судовий збір у дохід держави у розмірі 551,20 гривні, хоча до сплати нале-жало 1102,40 гривні.

Подаючи апеляційну скаргу, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, та його представник сплатили судовий збір у визначе-ному законом розмірі 1653,60 гривень. Отже, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_11 необхідно стягнути сплачений останнім судовий збір у розмірі 1653,60 гривень.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про неправильне застосування судом першої інстанції у вирішенні даного спору норм матеріального права, порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи. Оскаржуване судове рішення є помил-ковим, тому апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись нормами статей 141, 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 , його представника адвоката Путіліна Євгена Вікторовича задоволити.

Рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 27 квітня 2022 року Вінницької області скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Калинівської міської ради Вінницької області, за участі третьої особи, яка не заявляє само-стійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання протиправним, скасування рішення Корделівської сільської ради Калинівського району Вінницької області, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , мешканця АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , мешканця АДРЕСА_2 , 1653,60 гривні ( одна тисяча шістсот п`ятдесят три гривні 60 коп. ) судового збору, сплаченого в зв`язку з апеляційним оскарженням рішення суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак вона може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 22 серпня 2022 року.

Суддя-доповідач Т. О. Денишенко

Судді Л. О. Голота

В. П. Рибчинський