Справа № 216/4580/21
Провадження 2-з/216/79/22
УХВАЛА

про забезпечення позову

30 листопада 2022 року м. Кривий Ріг

Суддя Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Бутенко М. В., розглянувши заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В :

03.10.2022 року Центрально-Міським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області було постановлено заочне рішення по цивільній справі № 216/5187/18 пров. 2/216/1592/22. за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Кульбіди Євгенія Михайловича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Управління праці та соціального захисту населення Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради, про визнання і відновлення порушеного права власності, відновлення становища, яке існувало до порушення.

21.10.2022 року, відповідач приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Кульбіда. Є.М. звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення суду від 03.10.2022 року по цивільній справі № 216/4580/21, пров. 2/216/1592/22.

Ухвалою суду від 27.10.2022 року заяву про перегляд заочного рішення суду було прийнято до розгляду та призначено на 20.01.2023 року.

18.11.2022 року заявники ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду із заявою про забезпечення позову, яку обґрунтовують тим, що саме у цей день вони дізналися, що по справі № 216/4580/21 приватним нотаріусом Кульбідою Є.М. було подано заву про перегляд заочного рішення суду, і таким чином розгляд справи може бути затягнутий на декілька місяців, що надає змогу відповідачам вчиняти будь які дії, з даним домоволодінням.

При цьому раніше, ухвалою суду від 09.11.2022 року по справі № 216/3199/16-ц було розглянуто клопотання представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвоката Мотрука Василя Івановича про скасування заходів забезпечення позову, та було ухвалено наступне: скасувати заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 квітня 2020 року у вигляді заборони відчуження нерухомого майна: домоволодіння АДРЕСА_1 , що складається з цегляного житлового будинку «Б-2», загальною площею 311,1 кв.м, житловою площею 142,0 кв.м, замощення І, огорожі 1-3, яке належить ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 31 жовтня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу і зареєстрованого у реєстрі № 1611; земельної ділянки, площею 0,0975 га, кадастровий номер :08:238:0006, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованої в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про нерухоме майно 17252258, реєстраційний номер 11.

В зв`язку з викладеним, з метою недопущення вчинення будь яких дій з домоволодінням АДРЕСА_1 у заявників знов виникає необхідність в накладенні заборони на відчуження домоволодіння АДРЕСА_1 , а також заборону на реєстрацію будь яких осіб в дане домоволодіння.

На підставі ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заяву розглянуто за відсутності сторін.

Суд, вивчивши матеріали заяви, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що після усунення недоліків, вимоги заявника про забезпечення позову підлягають задоволенню.

Статтею 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктами 1, 2 частини 1 статті 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до п.п. 4, 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки заявника, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, у вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. При цьому ухвалою про забезпечення позову суд не може вирішувати спір по суті.

Відповідно до змісту Рішення Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 у справі «Шмалько проти України» право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на до доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Судом встановлено, що між сторонами дійсно виник спір щодо дійсності правочину договору купівлі-продажу та права власності на нерухоме майно, заявниками доведено те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист їх порушених чи оспорюваних прав та інтересів. А тому, заборона відчуження спірного майна забезпечить рівний баланс прав та обов`язків сторін у справі та усуне можливі подальші судові спори, тобто буде сприяти ефективному захисту прав учасників справи та не створить для них негативних наслідків.

Що стосується застосування вимог статті 154 ЦПК України, слід зазначити, що суду не надано доказів та не встановлено на даний момент наявність підстав, передбачених п.1.2, ч. 3 ст. 154 ЦПК України для обов`язкового застосування зустрічного забезпечення.

Керуючись ст.ст. 149-153, 260-261 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення позову задовольнити.

Забезпечити позов по цивільній справі № 216/4580/21, шляхом заборони відчуження нерухомого майна, а саме: домоволодіння АДРЕСА_1 , що складається з: цегляного житлового будинку «Б-2» загальною площею311,3 кв.м. житловою площею 142 м.кв., замощення 1, огорожі 103 та земельної ділянки площею 0,0975 га кадастровий номер :08:238:0006., та заборонити реєстрацію в даному домоволодінні будь яких фізичних осіб.

Зустрічне забезпечення не застосовується.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду в порядку, передбаченому ст.355 ЦПК України, протягом 15-ти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження цієї ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя: М.В. БУТЕНКО