Справа № 461/253/22
пр.№ 2/464/848/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.08.2022 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

суддя Тімченко О.В.

справа № 461/253/22

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК»

відповідач ОСОБА_1

вимоги: стягнення заборгованості

представники учасників справи:

представник позивача Мазченко В.О.

Обставини справи

Позивач звернувся до Галицького районного суду м.Львова із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 14 квітня 2008 року в розмірі 12 137,69 грн станом на 15 грудня 2021 року, покликаючись на невиконання взятих на себе зобов`язань.

Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 03 лютого 2022 року справу передано за підсудністю до Сихівського районного суду м.Львова.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями таку передано на розгляд судді Тімченко О.В.

Ухвалою суду від 16 березня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Проти такого порядку розгляду справи сторони не заперечили.

Відповідач позов не визнав та просить у такому відмовити з підстав ненадання позивачем як доказів укладення кредитного договору, так і доказів заборгованості за таким.

Указане викладене у відзиві на позов, наявному у матеріалах справи, з наданням підтвердження надіслання іншим учасникам справи відповідно до вимог цивільного судочинства.

Розгляд справи проводиться без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження, як це передбачено ч.13 ст.7 ЦПК України. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Мотиви та висновки суду

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст.13 ЦПК України). Згідно із ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Виходячи із положень, ч.1 ст.1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу - ст.ст.1046-1057-1 ЦК України), якщо інше не встановлено договором або законом (ч.ч.1, 2 ст.1069 ЦК України).

У ст.1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

14 квітня 2008 року між сторонами укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання у відповідності до ст.207 ЦК України відповідачем довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та анкети-заяви, в якій відповідачем вказано свої анкетні (персональні) дані, ідентифікаційний номер, серію та номер паспорта, ким виданий, місце народження та проживання, відомості про сімейний стан та освіту, інформацію про працевлаштування та майно. Наведені документи підписані відповідачем із вказанням дати такого підписання, що ним не заперечено.

У даному випадку діє презумпція правомірності правочину (ст.204 ЦК України), Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України). У відповідності до ст.ст.526, 530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. За умовами ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Заявляючи вимоги про стягнення заборгованості по кредиту, позивачем надано виписку з особового рахунку клієнта. Дана виписка у відповідності до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», п.62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, підтверджує виконання за день операцій клієнтом.

Аналіз наявної виписки з урахуванням виданих кредитних карток: № НОМЕР_1 (дата відкриття 03.04.2008, термін дії 04/12), № НОМЕР_2 (дата відкриття 12.04.2012, термін дії 10/15), № НОМЕР_3 (дата відкриття 05.10.2015, термін дії 03/19), № НОМЕР_4 (дата відкриття 23.07.2018, термін дії 05/22), № НОМЕР_5 (дата відкриття 11.07.2019, термін дії 03/23) свідчить про користування кредитними коштами - поповнення готівкою в терміналі самообслуговування, переказ зі своєї карти через додаток Приват24, отримання переказів, розрахунок за товари та послуги, зняття готівки в банкоматі, поповнення мобільного. Відповідачем не наведено обґрунтованих доводів, які б ставили під сумнів надані банком відомості про рух коштів по рахунку клієнта.

Підписані позивачем анкета-заява з паспортними даними та довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», виписка з особового рахунку відповідача, з урахуванням довідки позивача про видані кредитні картки у сукупності та взаємозв`язку є достатніми для висновку очевидності здійснення операцій саме відповідачем, у тому числі із ідентифікацією особи, яка користується рахунком.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку станом на 15 грудня 2021 року утворилася заборгованість в загальному розмірі 12 137,69 грн, з яких: 9753,45 грн - за тілом (простроченим) кредиту; 2384,24 грн - заборгованість за простроченими відсотками.

Покликання відповідача на невірність розрахунку жодним чином не підтверджено, власного розрахунку ним не надано, а тому у суду немає підстав сумніватися у його правильності та приймає такий у підтвердження розміру заборгованості по кредиту. Відповідачем не спростовано як розмір заборгованості за кредитом, так і доводів позивача щодо отримання, використання, в тому числі, і погашення кредитних коштів.

Непідписання відповідачем Умов та Правил надання банківських послуг, ураховуючи встановлені вище обставини, не впливають на результат розгляду справи.

Стосовно доводів відповідача про збіг спеціальної позовної давності суд зазначає наступне.

Частинами 3, 4 ст.267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно зі ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Безпідставним та надуманим є доводи щодо спливу спеціальної позовної давності - 1 рік щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) регламентовані ст.258 ЦК України, адже такі вимоги позивачем у даній справі не заявлено.

Оскільки за положеннями ч.5 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а тому суд не бере до уваги твердження представника відповідача про необхідність відмови в позові, так як ним, що є його процесуальним обов`язком, жодних доказів в підтвердження своїх доводів не надано. Такі зводяться до непогодження із аргументами і доказами позивача, суд розцінює такі як намагання уникнути цивільної відповідальності.

Відповідно до принципів диспозитивності та змагальності цивільного судочинства, за якими суд розглядає справу лише в межах заявлених сторонами вимог та наданих ними доказів, оцінюючи аргументи сторін та докази за своїм внутрішнім переконанням, дослідивши всі зібрані докази у їх сукупності, суд дійшов переконання, що взяті на себе зобов`язання за кредитним договором про надання банківських послуг відповідач не виконував належним чином, а тому ураховуючи обов`язковість договору для сторін, доводи позивача щодо стягнення заявленої суми боргу з відповідача є підставними та позов підлягає до задоволення. Порушене відповідачем цивільне право позивача підлягає захисту в судовому порядку.

У матеріалах справи відсутні відомості, які б спростовували даний висновок суду, який узгоджується із такими засадами цивільного судочинства як свобода договору, справедливість, добросовісність та розумність.

Судові витрати

У порядку ст.141 ЦПК України на відповідача слід покласти сплачені позивачем при подачі позову до суду документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору.

Керуючись ст.ст.258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Задоволити позов.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 14 квітня 2008 року в розмірі 12 137,69 грн станом на 15 грудня 2021 року.

Стягнути із ОСОБА_1 користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» 2481,00 грн судового збору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили в порядку ст.273 ЦПК України.

Учасники справи:

позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК», , м.Київ, вул.Грушевського, 1Д

відповідач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складено 15 серпня 2022 року, що є датою його ухвалення, ухваленого за відсутності учасників справи, як це передбачено ч.5 ст.268 ЦПК України.

Суддя Олена ТІМЧЕНКО