Дата документу 21.07.2022
Справа № 334/6449/18
Провадження № 2/334/1102/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2022 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого судді Козлової Н.Ю., при секретарі Франчук Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Водоканал» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за централізоване водопостачання і водовідведення,

встановив:

Комунальне підприємство «Водоканал» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за централізоване водопостачання і водовідведення, вказавши в заяві, що відповідач проживає за адресою: АДРЕСА_1 , користується послугами КП "Водоканал", але оплату за воду та послуги каналізації не здійснює, у зв`язку з чим, за період з 01.04.2013 року по 30.06.2018 року утворилась заборгованість у сумі 6537,36 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, а також стягнути понесені судові витрати: судовий збір в розмірі 1762,00грн.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 31.10.2018 року позов Комунального підприємства «Водоканал» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за централізоване водопостачання і водовідведення задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «Водоканал» заборгованість за централізоване водопостачання і водовідведення у сумі 6537 (шість тисяч п`ятсот тридцять сім) гривень 36 коп., а також стягнуто судовий збір у розмірі 1762,00 грн.

04 листопада 2021 року адвокат Біліченко О.О. в інтересах ОСОБА_1 подав заяву про перегляд заочного рішення.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 30 листопада 2021 року заочне рішення суду від 31.10.2018 року було скасовано. Призначено розгляд справи.

Представник позивача у судовому засіданні просив суд задовольнити вимоги Комунального підприємства «Водоканал» у повному обсязі з підстав, викладених у позові.

Стсовно строків позовної давності, на які спирається представник відповідача, а також той факт, що відповідач сплачував більші платежі, позивач доводив, що здійснення відповідачем платежів у більшому розмірі, аніж було нараховано відповідно до умов договору, без зазначення призначення платежу, свідчить про визнання відповідачем боргу за попередній період в межах строку позовної давності. Отже, пояснення відповідача просить не приймати до уваги та ухвалити рішення про стягнення з відповідача заборгованості за весь період в сумі 6537,36 грн.

Представник відповідача у судовому засіданні просив суд задовольнити позов частково, за трирічний період, з 30.06.2015 по 30.06.2018 роки, за вирахуванням від боргу коштів, які були сплачені ОСОБА_1 за цей період.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач є квартиронаймачем за адресою: АДРЕСА_1

Відповідач користується послугами КП "Водоканал", але оплату за воду та послуги каналізації не здійснює, у зв`язку з чим, за період з 01.04.2013 року по 30.06.2018 року утворилась заборгованість у сумі 6537,36 грн., що підтверджується відповідним розрахунком та довідкою про заборгованість (а.с.3-5).

Згідно рішення виконавчого комітету Запорізької міської Ради № 546 від 28.10.1999 року «Про порядок оплати послуг за водоспоживання та водовідведення», збір абонентної плати з населення за водокористування та водовідведення проводиться окремо від інших комунальних послуг.

Відповідно до ст.ст. 67, 68 ЖК України наймач квартири зобов`язаний своєчасно, не пізніше 10 числа наступного місяця вносити плату за комунальні послуги, в число яких входять послуги по водопостачанню та каналізації.

Відповідно до ч.3 ст.815 ЦК наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов`язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги є законними та обґрунтованими, доведені належними і допустимим доказами, і підлягають задоволенню в повному обсязі з вищенаведених підстав.

Враховуючи те, що відповідачем заявлено про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності, варто зазначити наступне.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ч.1ст.261 ЦК Україниперебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

У відповідності до вимог ст.257, ст.267 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, для окремих видів вимог законом встановлено спеціальну позовну давність. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому поряду через суд.

Разом з тим, ч.1ст.264 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

Якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Так, згідно з розрахунком заборгованості (а.с. 3-4) та копіями квитанцій доданих до відзиву відповідачами за надані послуги з централізованого опалення погашення заборгованості за період з червня 2013 року по червень 2018 року здійснювалось, проте не в повному обсязі. Ними сплачувались кошти не в розмірах, які нараховувались позивачем, а в довільних сумах.

Отже, здійснення відповідачем платежів у більшому розмірі, аніж було нараховано відповідно до умов договору, без зазначення призначення платежу, свідчить про визнання відповідачем боргу за попередній період в межах строку позовної давності. У разі коли споживачем не визначено розрахунковий період або коли за зазначений споживачем період виникла переплата, виконавець має право зарахувати платіж (його частину в розмірі переплати) в рахунок заборгованості споживача за минулі розрахункові періоди у разі наявності, а у разі відсутності такої заборгованості рахунок майбутніх платежів споживача починаючи з найближчих періодів від дати здійснення платежу.

Це підтверджує пояснення представника позивача про те, що неможливо встановити за які конкретно місяці відповідачі сплачував кошти за період з 01.06.2013 року по 01.06.2018 року і відповідно дає підстави вважати, що відповідачем неодноразово переривався перебіг позовної давності.

Відповідно достатті 81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої, другоїстатті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищенаведене суд вважає, позов підлягає задоволенню і з відповідача на користь позивача належить стягнути заборгованість за період з 01.04.2013 року по 30.06.2018 року у сумі 6537,36 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати у виді судового збору в сумі 1762,00 грн.

Керуючись ст.ст. 257, 267, 815 ЦК України ст.ст. 12,13, 81, 141, 247, 263-265, 268 ЦПК України, ст. 67-68 ЖК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Комунального підприємства «Водоканал» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за централізоване водопостачання і водовідведення - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь КП «Водоканал» (р/р НОМЕР_2 , р/р НОМЕР_3 в АКБ «Індустріалбанк» МФО 313849 код ОКПО 03327121, м. Запоріжжя, вул. Святого Миколая, 61) заборгованість за централізоване водопостачання і водовідведення у сумі 6537 (шість тисяч п`ятсот тридцять сім) гривень 36 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь КП «Водоканал» (р/р НОМЕР_2 , р/р НОМЕР_3 в АКБ «Індустріалбанк» МФО 313849 код ОКПО 03327121, м. Запоріжжя, вул. Святого Миколая, 61) судовий збір в розмірі 1762 (одна тисячі сімсот шістдесят дві) гривні 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Козлова Н. Ю.