ЄУН № 337/651/22
Провадження № 2/337/1970/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2022 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого судді Салтан Л.Г.

при секретарі Смірнової АО.

представника позивача Нечет О.В.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом КП «Водоканал» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про стягнення боргу по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення

в с т а н о в и в:

01.02.2021 року представник позивача КП «Водоканал» звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про стягнення боргу по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення в розмірі 20522,22 грн., мотивуючи тим, що відповідачі користуються послугами КП «Водоканал», однак своєчасно не сплачують за отримані послуги.

Ухвалою суду від 07.02.2022 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в спрощеному позовному провадженні.

Заочним рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 22.02.2022 року позовні вимоги КП «Водоканал» задоволено в повному обсязі.

18.11.2022 року відповідач ОСОБА_1 подав заяву про перегляд заочного рішення.

Ухвалою суду від 01.12.2022 року заочне рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 22.02.2022 р. скасовано, справа призначена до розгляду в спрощеному позовному провадженні.

Позивач у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав, зазначив, що комунальні послуги були нараховані згідно показів лічильника до жовтня 2017 року, потім відповідачі не здійснили повірку лічильника, у зв`язку нарахування проводилося на особу, підстави для здійснення перерахунку відсутні, так як ОСОБА_1 не звертався з заявою про перерахунок та не надавав доказів на підтвердження своєї відсутності за зазначеною адресою. Надана ОСББ «МОТОРОБУДІВНИКІВ 54» довідка про місце проживання відповідача ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 з 2015 року є сумнівною, оскільки саме ОСББ засноване значно пізніше.

Відповідач ОСОБА_1 просить у задоволенні позовних вимог, заявлених до нього відмовити, суду пояснив, що за домовленістю з родичами, у квартирі мешкає брат зі своєю родиною, який користується комунальними послугами та повинен їх сплачувати, квартира приватизована на відповідачів, але наразі документів, що підтверджують право власності у нього не має, він з 2015 року зі своєю сім`єю мешкає за адресою АДРЕСА_1 , періодично виїжджав за кордон, однак жодних заяв до підприємства позивача не надавав. Оскільки він не отримував послуги, сплачувати їх вартість він не повинен.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в судове засідання не з`явились, причину неявки суду не повідомили, про розгляд справи сповіщені у встановленому порядку.

Вислухавши пояснення учасників провадження, розглянувши матеріали провадження, з`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно із ст. 76, 77, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Крім того, згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) та правових позицій, викладених в рішенні Європейського Суду з прав людини по справі «Бендерський проти України (заява № 22750/02 параграф 42) - відповідно до практики, яка відображає принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлині обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом.

За вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд встановлює такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню для цих правовідносин.

У судовому засіданні встановлено, що відповідачі зареєстровані у квартирі АДРЕСА_2 . Вказана квартира підключена до мережі централізованого холодного водопостачання і водовідведення, на нього відкритий особистий рахунок. Зазначені послуги надаються КП «Водоканал».

Згідно розрахунку заборгованості по особовому рахунку за період з 01.02.2018р. по 31.10.2021р. мається заборгованість за послуги централізованого холодного водопостачання і водовідведення в сумі 20522,22 грн.

Згідно ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець виробник, при чому виробник послуг може бути їх виконавцем.

З матеріалів справи встановлено, що договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води, централізованого водовідведення між позивачем та відповідачами не укладався.

Водночас, відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону, споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Між сторонами виникли фактичні договірні відносини щодо надання відповідних житлово-комунальних послуг, а відсутність укладеного письмового договору не звільняє відповідачів від обов`язку оплати за надані такі послуги (вказане відповідає позиції Великої Палати Верховного Суду у справі № 712/8916/17 від 7 липня 2020 р.).

Отже, за загальним правилом споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Якщо є ж послугами вони не користувались, то законодавством передбачено можливість звільнення їх від сплати або перерахунок оплати, але не у будь-якому випадку, а за певних умов.

Порядок проведення перерахунку за надання послуг з водопостачання та водовідведення споживачам - фізичним особам регулюється Законом України «Про питну воду і питне водопостачання» № 2918-ІІІ від 10.01.2002р., Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004р., «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», введеними в дію Постановою Кабінету міністрів України від 21.07.2005р. № 630, «Порядком зменшення розміру плати за комунальні послуги в разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї», затвердженим Рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради № 306/1 від 23.07.2013р. та «Порядком зменшення розміру плати за комунальні послуги в разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї за місцем реєстрації», затвердженим Рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради №142 від 24.03.2017 р.

Зокрема, пунктом 29 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення передбачено, що споживач має право на зменшення розміру оплати у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його, їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання).

Пунктом 6 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що за умови документального підтвердження, споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) на період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб.

Порядком від 23.07.2013р. та Порядком від 24.03.2017р. встановлено, що при несвоєчасному зверненні споживача до виконавця послуг з питання оформлення перерахунку за спожиті послуги останній уточнює та вносить зміни до особових рахунків з початку поточного кварталу. За попередній період перерахунки не проводяться.

Відповідно до пп. 11 п. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний інформувати управителя, виконавців комунальних послуг про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором.

Доказів звернення до позивача з питання про проведення перерахунку заборгованості відповідач ОСОБА_1 не надав, за його поясненнями з відповідними заявам не звертався, не спростував доказами і той факт, що не користувався послугами з централізованого постачання холодної води, централізованого водовідведення за вказаний період з дозволу відповідних органів виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства у відповідності з Правилами надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Законом України від 30.03.2020р. № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)»розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19). строки, визначені статтями 257, 258 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину».

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV- 2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12.03.2020р. на всій території України карантин, який неодноразово продовжувався Постановами Кабінету Міністрів України та діяв на час звернення позивачем до суду з цим позовом.

Отже, з урахуванням пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України в межах позовної давності позивач має право на стягнення заборгованості по оплаті наданих послуг, обов`язок сплати якої настав з 12 березня 2017 року.

На підставі вищевикладеного, позовні вимоги слід задовольнити повністю.

Згідно з ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідачів на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2481 грн.

Керуючись ст.509, 526, 610, 611 ЦК України, ст.7,9,12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ №630 від 21.07.2005р., ст. 2,4,5,12,13,76-82,89,141,259,263-265,280,282 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) ОСОБА_3 ( РНОКПП НОМЕР_2 ) , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ) на користь КП «Водоканал» (69002, м. Запоріжжя, вул. Святого Миколая 61, ідентифікаційний номер юридичної особи 03327121, р/р НОМЕР_4 в АТ «ПУМБ») суму боргу по оплаті за воду і послуги каналізації в розмірі 20522,22 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 ( РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_3 ( РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_4 , ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ) на користь КП «Водоканал» (69002, м. Запоріжжя, вул. Святого Миколая 61, ідентифікаційний номер юридичної особи 03327121, р/р НОМЕР_4 в ПАО «ПУМБ») судові витрати у розмірі 2481 гривні, тобто по 620,25 гривень з кожного.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня з дня ухвалення повного тексту рішення.

Повний текст рішення виготовлений 22 грудня 2022 року.

Суддя: Л.Г. Салтан