Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/448/22
Номер провадження2/711/1083/22
РІШЕННЯ
29 серпня 2022 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого судді Демчика Р.В..
при секретарі Кофановій А.О..,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Черкасигаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
Позивач АТ «Оператор газорозподільної системи «Черкасигаз» звернувся у Придніпровський районний суд м. Черкаси з позовом, в якому просить стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за типовим договором розподілу природного газу у розмірі 3328.67 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2481,00 грн.
Свої вимоги мотивує тим, що АТ «Оператор газорозподільної системи «Черкасигаз», що є правонаступником Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Черкасигаз», виконує функції оператора газорозподільної системи та здійснює ліцензійну діяльність з розподілу природного газу в межах території міста Черкаси та Черкаської області (крім міста Умань, Уманського, Христинівського та Маньківського районів Черкаської області) на підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №840 від 29.06.2017 року (зі змінами, внесеними постановою НКРЕКП №1049 від 03.06.2020 року).
В обґрунтування своїх вимог, вказує, що вимогами частини 1 статті 40 Закону України «Про ринок природного газу» встановлено, що розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2498, та іншими нормативно-правовими актами.
Так, зазначає, відповідно до пункту 1 глави 3 розділу VІ Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП №2494 від 30.09.2015 р. договір розподілу природного газу маж бути укладений оператором ГРМ з усіма споживачами, у тому числі з побутовими споживачами, об`єкти яких в установленому порядку підключені до/через ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності чи користуванні Оператора ГРМ. Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається. Також зазначив, що відповідач ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру права власності на нерухоме майно.
У зв`язку з неповерненням підписаної заяви-приєднання, фактом приєднання відповідача до умов договору розподілу природного газу(акцептування договору) є споживання нею природного газу, що засвідчує її бажання укласти договір розподілу природного газу, а отже між сторонами склалися договірні правовідносини щодо розподілу природного газу згідно з вимог чинного законодавства України. За письмовою формою договору відповідача не звертався.
Як суб`єкту ринку природного газу відповідачу присвоєно персональний ЕІС-код 56ХМ38А154945951J, зокрема для цілей закріплення споживача в Реєстрі споживачів відповідного постачальника.
Крім того, вимогами п.3.1 Договору передбачено, що споживач має право здійснювати відбір/споживання природного газу з газорозподільної системи за умови включення його до Реєстру споживачів будь-якого постачальника у період фактичного відбору/споживання природного газу, що в установленому Кодексом газотранспортної системи порядку підтверджується оператором газотранспортної системи до початку такого періоду.
Таким чином, зауважує, що відповідач є споживачем природного газу на об`єкті за адресою: АДРЕСА_1 , розподіл якого здійснюється позивачем, що підтверджується фактом забезпечення домоволодіння відповідача природним газом цілодобово, а також скріншотом з сайту Оператора газотранспортної системи, а отже, - між сторонами склалися договірні правовідносини щодо розподілу природного газу згідно вимог чинного законодавства України.
В обґрунтування своїх вимог, звертає увагу, що відповідно до взятих на себе зобов`язань, визначених пунктом 2.1. договору, позивач зобов`язався надавати відповідачу послугу з розподілу природного газу, а відповідач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором.
Враховуючи зміни, внесені у відповідні постанови НКРЕКП, кожен побутовий споживач з січня 2020 року сплачує окремо за газ та послуги його розподілу: за природний газ - згідно рахунку постачальника газу; за розподіл природного газу - згідно рахунку оператора ГРМ.
Пунктами 1, 2 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ передбачено, що розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається оператором ГРМ за договором розподілу природного газу здійснюються, виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року. Річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається оператором ГРМ, виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єком за газовий рік.
Для розрахунку річної замовленої потужності на 2020 рік газовим роком вважається період з 01.10.2018 року по 30.09.2019 року.
Звертає увагу, що за газовий рік з 01.10.2018 року по 30.09.2019 року за адресою: АДРЕСА_1 було спожито 2 839 м3 природного газу. Таким чином, річна замовлена потужність на 2020 рік по об`єкту відповідача (буд. АДРЕСА_1 ) була визначена на рівні 2 839 м3.
Вказує, що згідно з п. 6.4 договору розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.
Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений регулятором для відповідного оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності (абз. 2 п. 1 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ та п.6.3 договору).
Оскільки фактичний обсяг споживання природного газу відповідачем за газовий рік з 01.10.2018 по 30.09.2019р. склав 3985м3, місячна замовлена потужність об`єкта відповідача на 2020 рік з урахуванням вищезазначеного = 2 839 м3/12 = 236.58 м3.
Постановою НКРЕКП від 24.12.2019 року №3048 (яка оприлюднена на офіційному сайті регулятора) тариф на послуги розподілу природного газу для AT «ЧЕРКАСИГАЗ» на період з 01 січня 2020 року до 30 червня 2020 року включно встановлено у розмірі 0,42 грн. за 1 м3 на місяць (без урахування ПДВ), а з ПДВ його розмір становить 0,504 грн. за 1 м3 на місяць. Розмір плати за замовлену потужність для об`єкта відповідача у період з січня по червень 2020 року розраховано у розмірі 119.24 грн. на місяць (236.58 м3*0,504 грн. =119.24 грн.). З 01 липня 2020 року постановою НКРЕКП від 24.06.2020 №1186 (яка оприлюднена на офіційному сайті регулятора) тариф на послуги розподілу природного газу для AT «ЧЕРКАСИГАЗ» встановлено у розмірі 0,48 грн. за 1 м3 на місяць (без урахування ПДВ), а з ПДВ його розмір становить 0,576 грн. за 1 м3 на місяць.
Таким чином, розмір плати за замовлену потужність для об`єкта відповідача у період з 01 липня 2020 року до 31 грудня 2020 року (включно) розраховано у розмірі 136.27 грн. на місяць (236.58 м3*0,576 грн. = 136.27 грн.). Для розрахунку річної замовленої потужності на 2021 рік газовим роком вважається період з 01.10.2019 року по 30.09.2020 року.
Звертає увагу, що за газовий рік з 01.10.2019 року по 30.09.2020 року за адресою: АДРЕСА_1 було спожито 2 771 м3 природного газу. Таким чином, річна замовлена потужність на 2021 рік об`єкта (буд. 39, вул.Добровольського в м. Черкаси) була визначена на рівні 2 771 м3, а місячна замовлена потужність = 2 771 м3/12 = 230.92 м3.
3 01 січня 2021року постановою НКРЕКП від 16.12.2020 року №2464 (яка оприлюднена на сайті регулятора) для AT «Черкасигаз» тариф на послуги розподілу природного газу встановлено у розмірі 0,54 грн. за 1 м3 на місяць (без урахування ПДВ), а з ПДВ його розмір становить 0,648 грн. за 1 м3 на місяць. Розмір плати за замовлену потужність для об`єкта відповідача у період з січня по травень 2021 року, розраховано у розмірі 149.63 грн. на місяць (230.92 м3*0,648 грн. = 149.63 грн.).
Відповідно до пункту 6.6 договору, оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється споживачем, який є побутовим, до 20 числа (включно) місяця, в якому надаються послуги з розподілу природного газу, на підставі рахунка оператора ГРМ.
Відповідач, як зазначено у позові, в порушення умов договору оплату за надані послуги з розподілу природного газу протягом 2020-2021 не здійснював, внаслідок чого за останньою утворилась заборгованість перед AT «Черкасигаз» в сумі 3328.67 грн. за період з січня 2020 року по грудень 2021 року (включно), яка на дату звернення до суду із цією позовною заявою в добровільному порядку відповідачем не сплачена, що підтверджується відомостями по особовому рахунку.
Зважаючи на викладене вище, позивач просить суд, стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за типовим договором розподілу природного газу у розмірі 3328.67 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2481,00 грн.
Ухвалою суду від 17 лютого 2022 року прийнято позовну заяву, відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду. Дана цивільна справа визнана судом малозначною і розглядається в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи. Крім того, сторони заперечень щодо такого порядку розгляду справи не надали.
В судове засідання представник КП ТМ «Черкаситеплокомуненерго» ЧМР не з`явився, До початку розгляду справи, 01.08.2022 року, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій одночасно просить позовні вимоги задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
Відповідно до ст.27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування якщо інше не передбачено законом.
Відповідно до вимог ч.4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи вище викладене, та той факт що відповідач належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, але не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч.3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України).
Відповідно до статті 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.
Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (ст. 14 ЦК України).
В судовому засіданні встановлено, що АТ «Оператор газорозподільної системи «Черкасигаз», що є правонаступником ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Черкасигаз», виконує функції оператора газорозподільної системи та здійснює ліцензійну діяльність з розподілу природного газу в межах території міста Черкаси та Черкаської області (крім міста Умань, Уманського, Христинівського та Маньківського районів Черкаської області) на підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №840 від 29.06.2017 року (зі змінами, внесеними постановою НКРЕКП №1049 від 03.06.2020 року).
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VІІІ (в редакції Закону України №2454-VІІІ від 07 червня 2018 року, що чинна з 09 червня 2018 року; діє в частині положень частини третьої статті 11, абзаців першого та другого частини п`ятої статті 18 з 1 січня 2019 року; введено Закон в дію з 01 травня 2019 року відповідно до Прикінцевих та Перехідних положень ЗУ), житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції Закону України №2454-VІІІ від 07 червня 2018 року, що чинна з 09 червня 2018 року; діє в частині положень частини третьої статті 11, абзаців першого та другого частини п`ятої статті 18 з 1 січня 2019 року; введено Закон в дію з 01 травня 2019 року відповідно до Прикінцевих та Перехідних положень ЗУ), до житлово-комунальних послуг належать, в т.ч. послуги з постачання та розподілу природного газу.
Розподіл природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки споживачам, але що не включає постачання природного газу (п.35 ч.1 ст.1 Закону України «Про ринок природного газу» № 329-VIII від 09.04.2015р., який набрав чинності 08.05.2015р., введений в дію 01.10.2015р.).
Виконавцями комунальних послуг є, зокрема послуг з постачання та розподілу природного газу - постачальник, який на підставі ліцензії провадить діяльність із постачання природного газу, та оператор газорозподільної системи, до якої приєднані об`єкти газоспоживання споживача (п.1 ч.1 ст.6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції Закону України №2454-VІІІ від 07 червня 2018 року, що чинна з 09 червня 2018 року; діє в частині положень частини третьої статті 11, абзаців першого та другого частини п`ятої статті 18 з 1 січня 2019 року; введено Закон в дію з 01 травня 2019 року відповідно до Прикінцевих та Перехідних положень ЗУ).
Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з відомостей відділу реєстрації місця проживання Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради, що отримано судом 11.02.2022 року, відсутня інформація про реєстрацію місця проживання відповідача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.25).
Проте, ОСОБА_1 є одноособовим власником нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності зареєстровано на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер :65 виданий 20.08.2015, видавник Черкаський обласний державний нотаріальний архів. Відомості про зміну права власності на нерухомість, про яку йдеться, наразі відсутні.
Обов`язок по утриманню майна, включаючи обов`язок по сплаті житлово-комунальних послуг, покладається законом на відповідача як на власника об`єкту нерухомості, незалежно від факту його реєстрації чи проживання його у житловому приміщенні.
Частиною 3 статті 13 Конституції України передбачено, що власність зобов`язує. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не передбачено договором або законом.
Отже, факт відсутності реєстрації у цьому будинку не звільняє ОСОБА_1 від обов`язку нести витрати по оплаті житлово-комунальних послуг, які були надані позивачем.
Розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому Кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором (НКРЕКП). Договір розподілу природного газу є публічним (ч.1-2 ст.40 Закону України «Про ринок природного газу» № 329-VIII від 09.04.2015р., який набрав чинності 08.05.2015р., введений в дію 01.10.2015р.).
Постановою НКРЕКП від 30.09.2015р. №2498 затверджено Типовий договір розподілу природного газу, вказаний договір не потребує двостороннього підписання. Також враховуючи, що відповідачем не повернуто підписаної заяви-приєднання, тому фактом приєднання відповідача до умов договору розподілу природного газу є його споживання.
Договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному вебсайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору (п.п.4 п.2 розділу 3 Розділу VI Кодексу газорозподільних систем).
Відповідно до вимог п.п. 6.1, 6.2 розділу VI Типового договору, яким встановлено порядок розрахунків за договором розподілу природного газу, що оплата вартості послуги оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, що є обов`язковим для сторін з дати набрання чинності постановою регулятора щодо його встановлення, та сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.
Пунктами 1, 2 частини 6 розділу VI Кодексу ГРС передбачено, що розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається Оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року.
Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності. Річна замовлена потужність (за замовчуванням) об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, крім випадків, передбачених цією главою.
З моменту надання позивачем споживачу послуг з розподілу природного газу, відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», між сторонами виникли правовідносини, які полягають у виконанні споживачем зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати спожитих послуг.
Крім того, нарахування позивачем оплати за надані послуги з розподілу природного газу, відповідає вимогам встановленим Кодексом газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2494, а також умовам договору та встановлених НКРЕКП тарифам.
За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення глави 63 ЦК України можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.
Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Отже, зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Положеннями ст.ст. 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Як зазначено у ст. 610 ЦК України, - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, - у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Таким чином, за результатами розгляду справи встановлено, що відповідач, як споживач житлово-комунальних послуг, не своєчасно та не в повній мірі вносила плату за надані позивачем послуги з розподілу природного газу, в т.ч. і на час розгляду справи.
Оскільки відповідач взагалі не вносила плату за надані послуги розподілу природного газу, згідно з розрахунком Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Черкасигаз», заборгованість по оплаті вказаних послуг за період з січня 2020 року по грудень 2021 (включно) становить 3328 грн. 67 коп.
Суд звертає увагу, що споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними.
Заперечень проти розміру заборгованості відповідачем до суду не надано і не спростовані доводи позивача.
За таких обставин, оцінивши докази надані позивачем, суд приходить до висновку, що позовні вимоги АТ «Оператор газорозподільної системи «Черкасигаз» підлягають до задоволення, оскільки встановлено, що позивач є надавачем послуг з розподілу природного газу, ним були надані відповідні послуги відповідачеві, як споживачу таких послуг, наведені ним розрахунки розміру боргу здійснені за встановленими тарифами, а тому до стягнення з відповідача ОСОБА_1 підлягає заборгованість за послуги з розподілу природного газу станом за період з січня 2020 року по грудень 2021 року (включно) та становить 3328 грн. 67 коп., у зв`язку із простроченням відповідачем оплати комунальних послуг.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при зверненні до суду з позовом було сплачено судовий збір в сумі 2481.00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 85 від 13.01.2022 року та №9 від 19.08.2021 року.
Отже, до стягнення із відповідача на користь АТ «Оператор газорозподільної системи «Черкасигаз» підлягає сума 2481.00грн. (судовий збір).
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 12-13, 76-84, 89, 141, 223, 259, 264-265, 268, 280-282, 353, 354 ЦПК України суд, -
Позовні вимоги задовольнити.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду через суд першої інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Головуючий: Р. В. Демчик