ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2290/22 Справа № 215/6041/20 Категорія 30 Суддя у 1-й інстанції - Дудіков А. В. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Петешенкової М.Ю.,

суддів Городничої В.С., Єлізаренко І.А.,

при секретарі - Гаржі О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 липня 2021 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до начальника Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривому Розі ради Каретіної Оксани Володимирівни, Державної казначейської служби України, третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що 16 жовтня 2019 року звернувся до начальника Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривому Розі ради Каретіної О.В. із заявою, яка була зареєстрована за вхідним № 837.

Зазначає, що у зв`язку з тим, що вказана заява не була розглянута, останній звернувся до суду та рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 червня 2020 року у справі №215/6976/19 визнано протиправною бездіяльність начальника Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривому Розі ради Каретіної О.В. при розгляді заяви ОСОБА_2 від 16 жовтня 2019 року, зареєстрованої за вхідним № 857.

Вважає, що протиправною бездіяльністю відповідача його здоров`ю спричинено значної шкоди, оскільки весь період намагання поновити його порушені права, його життя було перенасичене негативними емоціями, психічними переживаннями. Незаконна бездіяльність відповідача завдала йому моральної шкоди, що проявилось в переживаннях, пов`язаних з невиконанням рішення суду у передбачені законодавством строки, що підтверджується відсутністю на даний час рішення, постанови, тобто правових актів відповідача на заяву від 16 жовтня 2019 року вхідний № 837.

Зазначає, що внаслідок того, що він не отримав у передбачені законодавством строки належного розгляду вище вказаної заяви вимушений був витрачати час для вирішення питань пов`язаних із захистом своїх прав, що порушило його звичний спосіб життя, внаслідок протиправних дій відповідача переносить психологічний стрес, відчуває негативні емоції, моральні переживання та дискомфорт, втратив душевний спокій, порушився сон.

Вказує, що внаслідок протиправних дій відповідача він зазнав моральних втрат, які призвели до позбавлення його можливостей реалізації звичок та бажань, які він міг би реалізувати не витрачаючи часу на підготовку заяв, звернень, скарг та позову, відвідувати інстанції відповідача всіх рівнів для здійснення належного, відповідно до закону розгляду заяви від 16 жовтня 2019 року за вхідним № 837.

У зв`язку з чим, просив суд, стягнути за рахунок державного бюджету на його користь в рахунок відшкодування завданої йому моральної шкоди, завданої протиправною бездіяльністю підлеглої держави України начальника Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривий Ріг ради в захист права на свободу від шкоди спричиненої неналежним функціонуванням системи місцевого самоврядування, недбалістю і помилками ОСОБА_3 .

Рішенням Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 липня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано недоведеністю позовних вимог, оскільки позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження заподіяння йому моральної шкоди внаслідок протиправної бездіяльності відповідача, а також причинно-наслідкового зв`язку між завданою йому моральною шкодою і протиправними діяннями відповідача. Крім того, позивачем не зазначено у чому саме полягає моральна шкода, а також не обґрунтовано її розмір.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення вимог.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що судом першої інстанції в повній мірі не було проведено аналізу заявлених ним позовних вимог. Вважає, що рішенням суду від 25 червня 2020 року у справі № 215/6976/19 встановлена протиправна бездіяльність відповідача та таке рішення є належним доказом завдання моральної шкоди. Зазначає, що не був належним чином повідомлений про дату час та місце розгляду справи на 27 травня 2021 року, суддя не вийшов не розпочав судове засідання з 10:00 год. до 10:30 год.

Начальник Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривому Розі ради Каретіна О.В. подала відзив, у якому просила залишити апеляційну скаргу ОСОБА_2 без задоволення, а рішення суду без змін, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 червня 2020 року у справі № 215/6976/19, позовну заяву ОСОБА_2 до начальника Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради Каретіної О.В. про визнання бездіяльності протиправною задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність начальника Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради Каретіної О.В. при розгляді скарги ОСОБА_2 від 16 жовтня 2019 року, зареєстрованої за вхідним № 857. Зобов`язано начальника Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради Каретіну О.В. повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 16 жовтня 2019 року, зареєстровану за вхідним № 857 з урахуванням висновків суду. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено (а.с. 4-7).

Позивач, як на підставу для задоволення позову, посилається на те, що внаслідок допущеної відповідачем бездіяльності щодо виконання вказаного вище рішення суду у передбачені законом строки з розгляду його заяви від 16 жовтня 2019 року вхідний №857, йому було завдано моральну шкоду, яку він оцінює у 945 900 грн і яку просить стягнути з відповідача на його користь.

Відповідно до статті 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до положень статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Статтею 1174 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

За змістом статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала

у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Верховний Суд у своїй постанові від 13 травня 2020 року у справі №638/8636/17-ц вказав, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Для наявності підстав зобов`язання відшкодувати шкоду відповідно до вимог статті 1174 ЦК України потрібна наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, наявність шкоди, протиправність дій її завдавача та причинний зв`язок між його діями та шкодою, а тому позивач у цій справі повинен довести належними та допустимими доказами завдання йому шкоди, і що дії або бездіяльність відповідача є підставою для відшкодування шкоди у розумінні статей 1167, 1174 ЦК України.

У постанові від 08 квітня 2020 року у справі № 180/1560/16-а Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, з яким погоджується колегія суддів про недоведеність позовних вимог, оскільки останні не підтверджені належними та допустимими доказами.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, рішення суду від 25 червня 2020 року у справі № 215/6976/19 є належним доказом завдання моральної шкоди, оскільки наявність самого факту визнання дій/бездіяльності суб`єкта владних повноважень неправомірними є недостатнім у такій категорії справ.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2 вказував, що бездіяльність відповідача полягає саме у не розгляді заяви від 16 жовтня 2019 року, яка зареєстрована за вхідним №837 та протиправність такої бездіяльності підтверджена рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 червня 2020 року у справі №215/6976/19. Однак, зі змісту вказаного рішення випливає, що судом визнано протиправною бездіяльність відповідача під час розгляду заяви від 16 жовтня 2019 року за зареєстрованим вхідним №857. Таким чином, суду ані першої ані апеляційної інстанції не надано доказів завдання моральної шкоди при розгляді звернення від 16 жовтня 2019 року за зареєстрованим №837.

Колегія суддів відхиляє також доводи апеляційної скарги щодо відсутності належного повідомлення позивача про дату час та місце розгляду справи на 27 травня 2021 року, оскільки в матеріалах справи міститься повістка на ім`я позивача (а.с.102) та повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою про отримання ОСОБА_2 28 квітня 2021 року (а.с.105). З протоколу судового засідання від 27 травня 2021 року вбачається, що сторони у судове засідання не з`явилися та розгляд справи було відкладено у зв`язку з неявкою однієї із сторін, про яку немає відомостей щодо вручення судової повістки.

Колегія суддів звертає увагу, що дії суду щодо відкладення розгляду справи із зазначених вище підстав відповідають нормам пункту 2 частини 2 статті 223 ЦПК України.

Таким чином, доводи апеляційної скарги стосовно незаконності та необґрунтованості рішення суду є безпідставними та зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

І.А. Єлізаренко