Справа №295/6367/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.2022 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира в складі:

головуючої судді Семенцової Л.М.,

за участі секретаря Кирийчук А.Г.,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа виконавчий комітет Житомирської міської ради як орган опіки та піклування Житомирської міської ради, про визначення місця проживання дитини з матір`ю та стягнення аліментів на малолітню дитину, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2022 року до суду надійшла указана позовна заява, в якій позивач просить визначити місце проживання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з нею - матір`ю ОСОБА_4 , стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 12.07.2022 року до досягнення дитиною повноліття, а також судові витрати.

Вимоги позову мотивовані тим, що позивач перебувала в шлюбі з відповідачем, від якого вони мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина проживає разом із нею за адресою: АДРЕСА_1 , де створені для сина всі необхідні умови. Вона працює та має постійний дохід, спиртними напоями не зловживає, на обліку в наркологічному диспансері та в нарколога не перебуває, до кримінальної відповідальності не притягувалася, за місцем проживання характеризується позитивно та до дитини добре ставиться, а також спроможна створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає.

Ухвалою судді Богунського районного суду міста Житомира від 01.08.2022 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

У судове засідання сторони та представник третьої особи не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, надали до суду заяви про проведення судового засідання в їхній відсутності.

Від позивача до суду надійшла заява, в якій вона вказала про підтримання позовних вимог, а відповідач у поданій заяві зазначив про визнання позову. Представник третьої особи в наданій заяві зазначив про підтримання позовних вимог у частині визначення місця проживання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю ОСОБА_4 .

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 08.10.2011 року між сторонами було зареєстровано шлюб, від якого вони мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що вбачається з копії свідоцтва про шлюб та копії свідоцтва про народження дитини (а. с. 6, 8).

Дитина проживає разом із позивачем за адресою: АДРЕСА_2 відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської мсіької ради від 08.08.2019 року № 10-14/19027 (а.с. 9).

Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Згідно ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до принципу 6 Декларації про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю.

Саме до такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 14.12.2016 року в справі № 6-2445цс16, який згідно ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковим для всіх судів.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Враховуючи вік малолітньої, яка на день ухвалення судового рішення не може дати об`єктивної згоди на проживання з одним із батьків самостійно, а також враховуючи визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону і не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, у зв`язку з чим приймається судом, і за даних обставин суд вважає, що проживання малолітнього сина з матір`ю буде відповідати інтересам дитини.

Статтею 180 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Як передбачено ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 pоку батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Зміст глави 15 СК України вказує на обов`язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.

Відповідач, будучи батьком малолітньої дитини, зобов`язаний здійснювати її утримання до досягнення нею повноліття, що відповідає положенням ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України.

Добровільної угоди щодо утримання дитини між сторонами не досягнуто.

Оскільки в матеріалах справи відсутні докази незадовільного стану здоров`я або непрацездатності відповідача, відомості про перебування на його утриманні інших осіб, його тяжкого матеріального становища, докази на підтвердження інших обставин, які мають істотне значення при визначенні розміру аліментів, тому, враховуючи також визнання відповідачем позову в частині стягнення аліментів, яке не суперечить закону і не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, у зв`язку з чим приймається судом, суд вважає, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на малолітню дитину у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч. 1 ст. 191 СК України).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

При вирішення питання щодо розподілу судових витрат між сторонами суд керується ч. 2 ст. 141 ЦПК України та ч. 1 ст. 142 ЦПК України та покладає на відповідача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову в частині вимог щодо визначення місця проживання дитини, та у зв`язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Окрім того, враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів та оскільки відповідачем визнано позов до початку розгляду справи по суті, суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 496,20 грн.

Керуючись ст. ст. 161, 180, 182, 183 СК України, ст. ст. 81, 141, 142, 206, 263-265, 268, 354, 430 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із матір`ю ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідно віку, починаючи з 12 липня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету судовий збір у сумі 496,20 грн., сплачений відповідно до квитанції № 0.0..1 від 12.07.2022 року. Оригінал квитанції зберігається у Богунському районному суді міста Житомира у матеріалах справи № 295/6367/22.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 496,20 грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір у розмірі 496,20 грн.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення в порядку, визначеному ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (адреса: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ).

Третя особа: виконавчий комітет Житомирської міської ради як орган опіки та піклування Житомирської міської ради (адреса: 10014, м. Житомир, майдан ім. С.П. Корольова, 4/2, ).

Суддя Л.М. Семенцова