Справа № 354/1480/21
Провадження № 2/354/269/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 серпня 2022 року м. Яремче

Яремчанський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Ваврійчук Т.Л.,

за участю секретаря судового засідання Старунчак Н.М.

представника позивача адвоката Зіміна М.В.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду в місті Яремче заяву представника позивача ОСОБА_1 -адвоката Зіміна Максима Вікторовича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «РІАЛ-С-ТЕЙТ» про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «РІАЛ-С-ТЕЙТ» про витребування з чужого незаконного володіння земельної ділянки з кадастровим номером :22:002:0022 площею 0,2500 га, з цільовим призначенням-для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд(присадибна ділянка), що розташована за адресою с. Поляниця, Надвірнянський район Івано-Франківська область. В обґрунтування позову зазначено, що вказана земельна ділянка належить позивачу на підставі договору дарування від 14.08.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Яремчанського міського нотаріального округу Питлюком В.І. В подальшому позивач не вчиняв жодних юридично-значимих дій, направлених на відчуження вказаної земельної ділянки на користь третіх осіб будь-яким способом, однак у жовтні 2021 року під час ознайомлення у приміщенні Яремчанського міського суду Івано-Франківської області із матеріалами цивільної справи №354/977/13-ц дізнався, що з 04.07.2017 року власником спірної земельної ділянки є ТзОВ «РІАЛ-С-ТЕЙТ».

Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 21.12.2021 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження.

19.08.2022 року від представника позивача адвоката Зіміна М.В. надійшла заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку із кадастровим номером :22:002:0022 площею 0,2500 га, з цільовим призначенням-для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд(присадибна ділянка), що розташована за адресою с. Поляниця, Надвірнянський район Івано-Франківська область. В обґрунтування даної заяви зазначено, що вказана земельна ділянка є предметом спору у даній справі, а з отриманої стороною позивача інформації з Державного земельного кадастру встановлено, що 30.10.2021 року вказана ділянка була відчужена відповідачем ТзОВ «РІАЛ-С-ТЕЙТ» на користь ОСОБА_2 . Зазначені дії мали місце у період між підготовкою та поданням ОСОБА_1 даної позовної заяви. Вищенаведене свідчить про те, що стороною відповідача було вжито заходів, спрямованих на відчуження спірного майна на користь третіх осіб і такі заходи можуть вживатися і в подальшому новим власником майна. За таких обставин вважає, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на спірну земельну ділянку може зробити неможливим чи значно утруднити у майбутньому виконання рішення суду у даній справі у разі його ухвалення на користь позивача.

Відповідно до ч.1 ст.149 ЦПК України суд, за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову, згідно ч.2 ст.149 ЦПК України, допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно положень ч.ч.3,4 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

Із урахуванням того, що заява про забезпечення позову надійшла напередодні підоготового судового засідання у даній справі та з огляду на необхідність отримання додаткових пояснень, її розгляд проведено судом у підготовчому судовому засіданні за участю сторін.

Представник позивача ОСОБА_1 -адвокат Зімін М.В. у підготовчому судовому засіданні заяву про забезпечення позову підтримав та просить її задовольнити, посилаючись на те, що незастосування заходів забезпечення позову у даній справі може призвести до подальшого неодноразового відчуження земельної ділянки на корись третіх осіб, що матиме своїм наслідком затягування розгляду справи у зв`язку із необхідністю залучення нових співвідповідачів, а також може значно утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у даній справі у майбутньому у разі його постановлення на користь позивача, оскільки на даний час позивач змушений вживати додаткових заходів з метою з`ясування особи та залучення до участі у справі у якості відповідача нового власника спірної ділянки.

Представник відповідача ТзОВ «РІАЛ-С-ТЕЙТ» у підготовче судове засідання не з`явився, не повідомивши причин неявки, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином.

Згідно п.п.1,2 ч.1 статті 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та забороною вчиняти певні дії.

У відповідності до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Таким чином, за змістом ст.150 ЦПК України забезпечення позову-це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо захисту матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача. Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. У заяві про забезпечення позову обов`язково зазначаються: причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, тобто обґрунтування чому невжиття заходів забезпечення може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду і як саме, вид забезпечення позову, який належить застосовувати, з обгрунтуванням його необхідності, тобто вказівка на спосіб забезпечення позову, який на думку заявника, є найбільш адекватним, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд, з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчується, зокрема в тому, чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясовує відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

У постанові Верховного Суду від 27.05.2019 у справі №923/65/19 Суд прийшов до висновку, що у випадку звернення до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, немає взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як «достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду», а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як «достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду».

Проаналізувавши заяву про забезпечення позову та її мотиви, заслухавши думку представника позивача, дослідивши долучені докази, суд приходить до наступного висновку.

Зі змісту позовної заяви та вимог у заяві про забезпечення позову вбачається, що предметом спору між сторонами є земельна ділянка із кадастровим номером :22:002:0022 площею 0,2500 га, з цільовим призначенням-для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд(присадибна ділянка), що розташована за адресою с. Поляниця, Надвірнянський район Івано-Франківська область, яка була набута позивачем у власність на підставі договору дарування від 14.08.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Яремчанського міського нотаріального округу Питлюком В.І. за реєстром №3705.

На підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 06.01.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Герасименко Н.М., за реєстром № 25 дана ділянка була відчужена ОСОБА_3 , який діяв від імені ОСОБА_1 на підставі довіреності від 11.10.2016 року, посвідченої приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Михайленком В.П., за реєстром № 291 на користь ОСОБА_4 .

Як вбачається із витягу із Державного земельного кадастру від 07.10.2021 року, з 04.07.2017 року право власності на вказану ділянку було зареєстроване за відповідачем ТзОВ «РІАЛ-С-ТЕЙТ», статутний капітал якого відповідно до протоколу №2/17 загальних зборів учасників ТзОВ «РІАЛ-С-ТЕЙТ» від 03.07.2017 року сформовано шляхом передачі його учасником ОСОБА_5 належного йому нерухомого майна- земельної ділянки із кадастровим номером :22:002:0022 площею 0,2500 га, з цільовим призначенням-для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд(присадибна ділянка), що розташована за адресою с. Поляниця, Надвірнянський район Івано-Франківська області.

Згідно витягу з Державного земельного кадастру від 18.08.2022 року, вбачається, що спірна ділянка 30.10.2021 року набута у власніть ОСОБА_2 .

В обгрунтування заявлених позовних позивачем зазначено, що з моменту набуття у власність спірної земельної ділянки ним не вчинялись будь-які дії, спрямовані на її відчуження, в тому числі шляхом видачі довіреності від імені позивача на представництво його інтересів ОСОБА_3 з питань розпорядження спірною ділянкою, із урахуванням чого до суду направлено клопотання про призначення у даній справі судової почеркознавчої експертизи.

Таким чином, судом встановлено, що між сторонами дійсно виник та існує спір щодо

права власності на земельну ділянку площею 0,2500 га із кадастровим номером :22:002:0022, цільове призначенням-для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд(присадибна ділянка), що розташована за адресою с. Поляниця, Надвірнянський район Івано-Франківська область, яка за твердженням позивача вибула з його володіння поза його волею.

Із урахуванням викладеного, зважаючи на те, що метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є ефективний захист та поновлення, а також уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача за захистом яких він звернувся до суду, а також забезпечення можливості реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при його виконанні у випадку задоволення позову, зважаючи на те, що спірна земельна ділянка була вже тричі відчужена та враховуючи наявність обґрунтованого припущення позивача, що новим власником даного майна можуть вчинятись дії, спрямовані на подальше відчуження даної ділянки на користь третіх осіб, з метою створення гарантій для належного виконання судового рішення, а також недопущення виникнення умов, за яких рішення суду буде неможливо виконати чи таке виконання буде ускладнене, суд приходить до переконання, що заява про забезпечення позову підлягає до часткового задоволення, та вважає за необхідне забезпечити позов шляхом накладення арешту на земельну ділянку площею 0,2500 га із кадастровим номером :22:002:0022, цільове призначенням-для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд(присадибна ділянка), що розташована за адресою с. Поляниця, Надвірнянський район Івано-Франківська область та належить на праві приватної власності ОСОБА_2 в частині заборони на розпорядження та відчуження даного нерухомого майна до розгляду справи по суті та набрання рішенням суду законної сили.

Суд вважає, що застосування зазначених заходів забезпечення позову є пропорційним, достатнім та необхідним для забезпечення дотримання прав та охоронюваних законом інтересів позивача у даній справі та не становитиме надмірного втручання у право власності володільця майна. При цьому суд також враховує те, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позовних вимог з якими позивач звернувся до суду не досліджується, оскільки дане питання є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується під час розгляду заяви про забезпечення позову.

На підставі наведеного, керуючись статтями 151-153, 258-260, п.4 ч.1 ст.353, ст.354 ЦПК України, постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22.12.2006 року, суд,-

постановив:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 -адвоката Зіміна Максима Вікторовича про забезпечення позовузадовольнити частково.

Вжити заходи забезпечення позову у цивільній справі №354/1480/21 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «РІАЛ-С-ТЕЙТ» про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння у виді накладення арешту на земельну ділянку площею 0,2500 га із кадастровим номером :22:002:0022, цільове призначенням-для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд(присадибна ділянка), що розташована за адресою с. Поляниця, Надвірнянський район Івано-Франківська область та належить на праві приватної власності ОСОБА_2 в частині заборони на розпорядження та відчуження даної земельної ділянки до розгляду справи по суті та набрання рішенням суду законної сили.

У задоволенні решти вимог заяви- відмовити.

Копію ухвали негайно після її постановлення надіслати для виконання в Яремчанський міський відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ)(78501, вул. Курортна,4/2 м.Яремче, Івано-Франківської області), відділ «Центр надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Яремчанської міської ради Івано-Франківської області (78500, вул. Свободи, буд. 266, м. Яремче, Івано-Франківська область).

Копію ухвали надіслати для відома сторонам у справі.

Ухвала підлягає до негайного виконання в порядку встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Учасники справи мають право подати апеляційну скаргу на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи(вирішення питання) без повідомлення(виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «РІАЛ-С-ТЕЙТ», місце знаходження: 76006, м. Івано-Франківськ, вул. Стуса, 23, .

Головуючий суддя: Т. Л. Ваврійчук