Номер провадження 2/554/1380/2022
РІШЕННЯ

Іменем України

24 серпня 2022 року м. Полтава

Октябрський районний суд м.Полтави в складі:

головуючого судді Гольник Л.В.,

секретаря судового засідання Матвієнко О.І.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до філії «УГВ - СЕРВІС» Акціонерного товариства «Укргазвидобування» про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, стягнення невиплаченої заробітної плати та стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

20.12.2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Октябрського районного суду м. Полтави з позовом до філії «УГВ - СЕРВІС» Акціонерного товариства «Полтавагазвидобування» про визнання незаконним наказу та скасування наказу про відсторонення від роботи, стягнення невиплаченої заробітної плати, в якому просив:

1. Визнати протиправними та скасувати наказ філії «УГВ-СЕРВІС» від 08.12.2021 року № 434 «Про відсторонення від роботи працівників філії «УГВ-СЕРВІС» AT «Укргазвидобування» в частині відсторонення від роботи ОСОБА_1 (запис № 69 в додатку № 1 до наказу «Про відсторонення від роботи працівників філії «УГВ-СЕРВІС» AT «Укргазвидобування») та негайно поновити на роботі з виконанням з моменту відсторонення.

2. Зобов`язати виплатити позивачу невиплачену заробітну плату за час незаконного відсторонення від роботи. В частині виплати заробітної плати за один місяць - допустити рішення до негайного виконання.

3. Стягнути на користь позивачу завдану моральну шкоду в розмірі 20000 грн.

4. Стягнути на користь позивача понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору та отримання правової допомоги у загальному розмірі 4816,00 грн.

У позовній заяві позивач зазначив, що він з 01.04.2017 року працює електромонтером з ремонту та обслуговування електроустаткування 6 розряду Цеху капітального ремонту обладнання філії «УГВ-СЕРВІС» AT «Укргазвидобування».

Наказом № 434 від 08.12.2021 року філії «УГВ-СЕРВІС» AT «Укргазвидобування» позивача відсторонено від роботи з 09.12.2021 року на час відсутності документального підтвердження щеплення проти СОVID-19 або копії медичного висновку про наявність протипоказань до вакцинації проти СОVID-19.

Вважає, що відповідачем в односторонньому порядку і безпідставно було змінено істотні умови праці, оскільки при прийнятті позивача на роботу не вимагалося надання документального підтвердження про щеплення проти СОVID-19 або копії медичного висновку про наявність протипоказань до вакцинації проти СОVID-19, і умовою виконання чи невиконання трудових функцій не було.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» обов`язково включаються до календаря щеплень профілактичні щеплення проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця, туберкульозу. Працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт. Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Проте, сам наказ Міністерства охорони здоров`я (далі МОЗ) України від 04.10.2021 № 2153 не містить положень про обов`язковість профілактичних щеплень проти гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2, а лише затверджує «Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням».

Обов`язковість профілактичних щеплень проти гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України (далі КМУ) з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2, визначено відповідним Переліком,

Крім того, положення п.5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» зобов`язують, а не надають право підприємствам, установам і організаціям усувати за поданням відповідних посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби від роботи, навчання, відвідування дошкільних закладів осіб, які ухиляються від обов`язкового медичного огляду або щеплення проти інфекцій, перелік яких встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Враховуючи відсутність в оспорюваному наказі посилання, як на підставу його винесення, подання відповідної посадової особи державної санітарно-епідеміологічної служби про відсторонення позивача від роботи, вважає, що він є безпідставним, свавільним та підлягає скасуванню, оскільки оскаржуваний наказ суперечить чинному законодавству України, порушує його конституційні права та призводить до дискримінації у сфері праці, у зв`язку з чим вимушений звернутися до суду із даним позовом з метою захисту своїх порушених прав.

Ухвалою судді Октябрського районного суду м. Полтави від 22.12.2021 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків протягом п`яти днів з моменту отримання копії ухвали суду (а.с. 20).

17.01.2021 року ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін.

07.02.2022 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просили відмовити у задоволенні позовної заяви в повному обсязі. У відзиві зазначено, що Окремим дорученням № 11 від 15.11.2021 року Генеральним директором AT «Укргазвидобувания» на виконання наказу МОЗ від 04.10.2021 року № 2153 та постанови КМУ від 09.12.2020 року № 1236 було доручено ознайомити працівників, в тому числі, вказаними нормативно-правовими актами та попередити, що у разі не надання у строк документів на підтвердження профілактичного щеплення від COVID-19 або довідки про абсолютні протипоказання до проведення профілактичних щеплень, починаючи з 09.12.2021 року працівників буде відсторонено від роботи без збереження заробітної плати на підставі ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб».

У зв`язку із відмовою ОСОБА_1 від ознайомлення, було складено Акт від 18.11.2021 року, у якому позивач повідомив роботодавця про протиправність вимоги та незгоду на вакцинацію.

Наказом № 434 від 08.12.2021 року «Про відсторонення від роботи працівників філії «УГВ-Сервіс» AT «Укргазвидобування» з 09.12.2021 року було відсторонено працівників від роботи на час відсутності щеплення проти COVID-19 без збереження заробітної плати.

Відповідно до наказу МОЗ № 133 від 19.07.1995 року затверджено Перелік особливо небезпечних, небезпечних інфекційних та паразитарних хвороб людини і носійства збудників цих хвороб.

Відповідно до даного переліку COV1D-19 надано статус особливо небезпечної інфекції.

Згідно з Постановою КМУ «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11.03.2020 р. № 211, було запроваджено карантин на території України з 12.03.2020 року по 22.05.2020 року. Постановою КМУ № 1236 від 09.12.2020 року, із відповідними змінами та доповненнями, установлено новий термін дії карантину, а саме з 19.12.2020 року по 31.03.2022 року.

Вказана Постанова КМУ № 1236 від 09.12.2020 року не оскаржена, не скасована у судовому порядку, є діючою, а отже є законною, а згідно ст. 117 Конституції України є обов`язковою до виконання.

Згідно із пунктами «а», «б» ст. 10 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» встановлено обов`язки громадян у сфері охорони здоров`я піклуватись про своє здоров`я та здоров`я дітей, не шкодити здоров`ю інших громадян, у передбачених законодавством випадках проходити профілактичні медичні огляди і робити щеплення.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 КЗпП України відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається в разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.

До інших передбачених законодавством випадків належить відмова або ухилення від профілактичних щеплень працівників професій, виробництв та організацій, для яких таке щеплення є обов`язковим.

Тимчасове увільнення працівника від виконання трудових обов`язків в порядку відсторонення від роботи, на умовах та з підстав, встановлених законодавством, є особливим запобіжним заходом, який застосовується у виняткових випадках і мас на меті запобігання негативним наслідкам. Строк відсторонення встановлюється до усунення причин , що його зумовили.

Відсторонюючи працівника від роботи, роботодавець діяв на підставі, у межах повноважень, згідно закону (а.с.54-61).

01.03.2022 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якому представник позивача зазначила, що враховуючи положення ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» щеплення від COVID-19 не є обов`язковим. При чому порядок відмови від здійснення обов`язкових профілактичних щеплень визначений ч. 6 ст. 12 вказаного Закону. Відповідач прийняв оскаржуваний наказ про відсторонення позивача від роботи на підставі лише одного повідомлення про обов`язкове профілактичне щеплення, яке саме по собі не створює жодних юридичних наслідків та не засвідчує юридичного факту відмови чи ухилення позивача від обов`язкового профілактичного щеплення, а також факту ненадання ним медичного висновку про наявність протипоказань проти COVID-19, виданого закладом охорони здоров`я. На сьогодні законом не визначено окремого порядку відсторонення працівника від роботи з підстав відсутності у них щеплення COVID-19, а також жодним законом України не передбачено правової можливості відсторонення працівника від роботи із підстав відсутності у нього щеплення від COVID-19.

У судовому засіданні 09.06.2022 року представник позивача подала заяву, в якій уточнила позовні вимоги, в якій зазначила, що наказом МОЗ від 25.02.2022 № 380 «Про зупинення дії наказу Міністерства охорони здоров`я України від 04 жовтня 2021 року № 2153», який набрав чинності 01.03.022 року, зупинено дію наказу МОЗ від 04.10.2021 року № 2153, яким затверджувався Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.10.2021 за № 1306/36928, до завершення воєнного стану в України. Наказом директора філії «УГВ-Сервіс» позивача поновлено допуск до роботи з 01.03.2022 року. Зв`язку з цим, позивач просив пункт 2 позовних вимог викласти в новій редакції: стягнути з відповідача середній заробіток на час вимушеного прогулу в сумі 34650,00 грн. В частині виплати заробітної плати за один місяць - допустити рішення до негайного виконання.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень та несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частина 1 ст. 13 ЦПК України вказує, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 01.04.2017 року працює електромонтером з ремонту та обслуговування електроустаткування 6 розряду Цеху капітального ремонту обладнання філії «УГВ-Сервіс» AT «Укргазвидобування» (а.с.10-12).

Окремим дорученням № 11 від 15.11.2021 року Генеральним директором AT «Укргазвидобування» на виконання наказу МОЗ від 04.10.2021 року № 2153 та на виконання п. 41-6 постанови КМУ від 09.12.2020 року № 1236 доручено ознайомити працівників підприємства з вимогами ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», вимогами п. 41-6 постанови КМУ «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 09.12.2020 № 1236, із змінами та доповненнями; наказами МОЗ № 2153 від 04.10.2021 «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» та № 2393 «Про затвердження Змін до Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням»; Переліком об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, затверджених постановою КМУ від 04.03.2015 року № 83 із змінами та доповненнями; Переліком медичних протипоказань та застережень до проведення профілактичних щеплень, затверджених МОЗ від 16.09.2011 року № 595; роз`ясненнями МОЗ щодо застосування переліку медичних протипоказань та застережень до вакцинації проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та попереджено, що у разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 такі працівники (крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень COVID-19 та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я) будуть відсторонені від роботи (виконання робіт), починаючи з 09.12.2021 року, без збереження заробітної плати.

Згідно з Актом від 18.11.2021 року позивач ОСОБА_1 відмовився від ознайомлення з вказаними ро`ясненнями і повідомив роботодавця про протиправність вимоги та незгоду на вакцинацію (а.с. 13).

Наказом № 434 від 08.12.2021 року «Про відсторонення від роботи працівників філії «УГВ-Сервіс» AT «Укргазвидобування» з 09.12.2021 року було відсторонено від роботи на час відсутності документального підтвердження щеплення проти COVID-19 або копії медичного висновку про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19 працівників, зазначених у додатку 1 до цього наказа, без збереження заробітної плати. Установлено, ці працівники можуть бути допущені до роботи після закінчення карантину або надання до відділу кадрів Філії документів, що підтверджують усунення причин, як стали підставою відсторонення. У додатку 1 до вказаного наказу під №69 зазначено позивача ОСОБА_1 , який відмовився від підпису, що вказано у додатку (а.с. 15-16).

Пунктами а, б ст.10 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» встановлено обов`язки громадян у сфері охорони здоров`я піклуватись про своє здоров`я та здоров`я дітей, не шкодити здоров`ю інших громадян, у передбачених законодавством випадках проходити профілактичні медичні огляди і робити щеплення.

Відповідно до ч.1 ст.46 КЗпП України відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» держава забезпечує планомірне науково обґрунтоване попередження, лікування, локалізацію та ліквідацію масових інфекційних захворювань. Щодо окремих особливо небезпечних інфекційних захворювань можуть здійснюватися обов`язкові медичні огляди, профілактичні щеплення, лікувальні та карантинні заходи в порядку, встановленому законами України. У разі загрози виникнення або поширення епідемічних захворювань Кабінетом Міністрів України у порядку, встановленому законом можуть запроваджуватися особливі умови і режими праці, навчання, пересування і перевезення на всій території України або в окремих її місцевостях, спрямовані на запобігання поширенню та ліквідацію цих захворювань.

Статтею 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» передбачено, що профілактичні щеплення проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця, туберкульозу є обов`язковими і включаються до календаря щеплень. Працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт. Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Згідно статті 27 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» профілактичні щеплення з метою запобігання захворюванням на туберкульоз, поліомієліт, дифтерію, кашлюк, правець та кір в Україні є обов`язковими. Обов`язковим профілактичним щепленням для запобігання поширенню інших інфекційних захворювань підлягають окремі категорії працівників у зв`язку з особливостями виробництва або виконуваної ними роботи. У разі необгрунтованої відмови від щеплення за поданням відповідних посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби вони до роботи не допускаються.

Наказом Міністерства охорони здоров`я від 04.10.2021 року №2153, зі змінами відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я від 01.11.2021 року №2393, затверджено Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням. Відповідно до цього Переліку обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, з метою запобігання поширенню на території України цієї хвороби, підлягають працівники:

1) центральних органів виконавчої влади та їх територіальних органів;

2) місцевих державних адміністрацій та їх структурних підрозділів;

3) закладів вищої, післядипломної, професійної (професійно-технічної), загальної середньої, у тому числі спеціальної, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти та наукових установ незалежно від типу та форм власності;

4) підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління центральних органів виконавчої влади;

5) установ і закладів, що надають соціальні послуги, закладів соціального захисту для дітей, реабілітаційних закладів;

6) підприємств, установ та організацій, включених до Переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2015 року №83.

Міністерство юстиції України зробило висновок, що наказ МОЗ № 2153 відповідає Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема статті 8 Конвенції «Право на повагу до приватного і сімейного життя», а також практиці Європейського суду з прав людини, свідченням чого є реєстрація цього наказу Міністерством юстиції України.

Державна реєстрація нормативно-правового акта полягає у проведенні правової експертизи на відповідність його Конституції та законодавству України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколам до неї, міжнародним договорам України, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та зобов`язанням України у сфері європейської інтеграції та праву Європейського Союзу (acquis ЄС), з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а також прийнятті рішення про державну реєстрацію цього акта, присвоєнні йому реєстраційного номера та занесенні до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів (п. 4 Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, затвердженого постановою КМУ від 28.12.1992 № 731)

Тож вказаний вище наказ МОЗ необхідну процедуру введення його в дію пройшов.

Пунктом 41-6 Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», яка набрала чинності з 08.11.2021 року на керівників державних органів, керівників підприємств, установ та організацій покладено обов`язки забезпечити:

1) контроль за проведенням обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 працівниками та державними службовцями, обов`язковість профілактичних щеплень яких передбачена переліком професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я від 4 жовтня 2021 р. № 2153 (далі - перелік);

2) відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників та державних службовців, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена переліком та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 відповідно до статті 46 Кодексу законів про працю України, частини другої статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та частини третьої статті 5 Закону України «Про державну службу», крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19 та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я;

3) взяття до відома, що:

на час такого відсторонення оплата праці працівників та державних службовців здійснюється з урахуванням частини першої статті 94 Кодексу законів про працю України, частини першої статті 1 Закону України «Про оплату праці» та частини третьої статті 5 Закону України «Про державну службу»;

відсторонення працівників та державних службовців здійснюється шляхом видання наказу або розпорядження керівника державного органу (державної служби) або підприємства, установи, організації з обов`язковим доведенням його до відома особам, які відсторонюються;

строк відсторонення встановлюється до усунення причин, що його зумовили.

Відсторонення працівників та державних службовців здійснюється шляхом видання наказу або розпорядження керівника державного органу або підприємства, установи, організації з обов`язковим доведенням його до відома осіб, які відсторонюються. Строк відсторонення встановлюється до усунення причин, що його зумовили.

Відсторонюючи працівника від роботи, роботодавець повинен діяти на підставі, у межах повноважень, згідно закону. Керівник зобов`язаний ознайомити працівника з наказом, розпорядженням про відсторонення від роботи. У разі коли працівник відмовляється ознайомитися зі змістом наказу, розпорядження або поставити свій підпис на наказі, розпорядженні, керівник має скласти акт про відмову працівника ознайомитися з документом. На період відсторонення від роботи за працівником зберігається його робоче місце.

Верховний Суд в постанові від 17.04.2019 року у справі №682/1692/17 дійшов висновку, що вимога про обов`язкову вакцинацію населення проти особливо небезпечних хвороб з огляду на потребу охорони громадського здоров`я, а також здоров`я зацікавлених осіб, є виправданою. Тобто в даному питанні превалює принцип важливості суспільних інтересів над особистими, однак лише у тому випадку, коли таке втручання має об`єктивні підстави - тобто було виправданим.

У постанові від 10.03.2021 року у справі №331/5291/19 Верховний Суд зазначив, що згідно зі статтею 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю в Україні. Інтереси однієї особи не можуть домінувати над інтересами держави в питанні забезпечення безпеки життя і здоров`я його громадян.

Таким чином, вакцинування для працівників з наведеного вище переліку наказу МОЗ № 2153 є обов`язковим, не робити його можуть лише ті працівники, які мають саме абсолютні протипоказання до проведення профілактичних щеплень.

ОСОБА_1 не надав відповідачу та суду доказів наявності у нього абсолютних протипоказань до щеплення проти COVID-19.

Відповідач, видавши оспорюваний наказ, застосував в порядку, передбаченому законом (ст. 46 КЗпП України), відсторонення від роботи, оскільки це прямо передбачено нормами законодавства.

ЄСПЛ в рішенні від 15.03.2012 року у справі «Соломахін проти України» (заява №24429/03) сформулював правовий висновок, що обов`язкове щеплення, як примусовий медичний захід, є втручанням у гарантоване пунктом 1 статті 8 Конвенції право на повагу до приватного життя особи, що включає фізичну та психологічну недоторканність особи. Порушення фізичної недоторканності заявника можна вважати виправданим для дотримання цілей охорони здоров`я населення та необхідності контролювати поширення інфекційного захворювання.

У зв`язку з викладеним суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Щодо тверджень позивача, що інформація щодо щеплень є конфіденційною в розумінні норм ст. 39-1 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» суд зауважує таке.

Статтею 39-1 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» передбачено, що пацієнт має право на таємницю про стан свого здоров`я, факт звернення за медичною допомогою, діагноз, а також про відомості, одержані при його медичному обстеженні. Забороняється вимагати та надавати за місцем роботи або навчання інформацію про діагноз та методи лікування пацієнта.

Інформація про наявність профілактичного щеплення не включає в себе відомостей щодо звернень до лікаря та/чи діагнозу, не є конфіденційною в розумінні норм ст. 39-1 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я».

Твердження позивача про дискримінацію до тих осіб, що не пройшли вакцинацію, є абсолютно необгрунтованим з огляду на вищевикладені доводи.

Відсторонення від роботи означає тимчасове увільнення працівника від обов`язку виконувати роботу за укладеним трудовим договором і, в свою чергу, тимчасове увільнення роботодавця від обов`язку забезпечувати працівника роботою або створювати умови для її виконання та відповідно, сплачувати заробітну плату.

Тимчасове увільнення працівника від виконання ним його трудових обов`язків в порядку відсторонення від роботи (на умовах та підставах встановлених законодавством) за своєю суттю не є дисциплінарним стягненням, а є особливим запобіжним заходом. Застосовується такий захід у виняткових випадках, і має за мету відвернення та/або попередження негативних наслідків. Призупинення трудових відносин в такому випадку не тягне за собою обов`язкове припинення самих трудових відносин. На період усунення від роботи за працівником зберігається його робоче місце.

Відсторонення від роботи оформляється наказом (розпорядженням) роботодавця, в якому мають бути наведені підстава та строки відсторонення.

Працівник має ознайомитись з таким наказом, оскільки йдеться про реалізацію права працівника на працю.

ЄСПЛ у своїй прецедентній практиці зазначив таке: «… відсторонення позивача від роботи означало втрату заробітної плати і як наслідок позбавлення засобів існування. Однак це було прямим наслідком її рішення свідомо обрати саме цей шлях для себе особисто, відмовитися від виконання юридичного обов`язку, метою якого є захист здоров`я».

Держава, встановивши відсторонення працівників від виконання обов`язків, які не мають профілактичного щеплення, реалізує свій обов`язок щодо забезпечення безпеки життя і здоров`я працівників підприємств, установ та організацій, включених до Переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави.

Отже, право позивача на працю у філії «УГВ-Сервіс» АТ «Укргазвидобування» було тимчасово обмежено з огляду на суспільні інтереси, оскільки позивач відмовився від обов`язкового щеплення.

Втручання у вигляді обов`язковості певних щеплень ґрунтується на законі, має законну мету, є пропорційним для досягнення такої мети, та є цілком необхідним у демократичному суспільстві.

На підставі викладеного судом встановлено, що відповідачем у встановленому законом порядку було повідомлено позивача про необхідність зробити вакцинацію від респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та надати медичну документацію щодо проходження цієї процедури або про наявність абсолютних протипоказань до такої вакцинації. Також позивачу було роз`яснено наслідки ненадання одного з таких документів у вигляді відсторонення від роботи без збереження заробітної плати.

Оскільки позивачем один із зазначених документів відповідачу надано не було, відповідачем у повній відповідності до вимог чинного законодавства видано оскаржуваний наказ №434 від 08.12.2021 «Про відсторонення від роботи працівників філії «УГВ-Сервіс» АТ «Укргазвидобування».

Видання вказаного наказу є передбаченим чинним законодавством наслідком свідомого рішення позивача та його дій у виді ненадання роботодавцю документу про вакцинацію від респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, або про наявність абсолютних протипоказань до такої вакцинації.

Враховуючи законодавче врегулювання на національному рівні питання відсторонення працівників у зв`язку із відсутністю у позивача щеплення від гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, вимога про обов`язкову вакцинацію працівників окремих професій та підприємств, установ та організацій, зокрема підприємств, що віднесені до об`єктів, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, проти особливо небезпечних хвороб з огляду на потребу охорони громадського здоров`я, є виправданою та також, що не порушує ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на повагу до приватного життя особи.

Згідно позиції Верховного Суду від 17.04.2019 у справі №682/1692/17 індивідуальне право (інтерес) відмовитися від щеплення протиставляються загальному праву (інтересу) суспільства, які провели у встановленому державою порядку щеплення.

Унаслідок встановлення такого балансу досягається мета - реалізація права на безпеку та охорону здоров`я, що гарантоване статтями 3, 27, 49 Конституції України. При цьому вирішуючи питання про співвідношення норм статей 3 та 43 Конституції України не можна визнати пріоритетність забезпечення безпеки життя, здоров`я й безпеки колективу підприємства, що має стратегіне значення для економіки та безпеки держави над тимчасовими обмеженнями права на працю конкретного працівника.

На підставі викладеного, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

У зв`язку з відмовою в задоволенні позову понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 81-89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до філії «УГВ - СЕРВІС» Акціонерного товариства «Полтавагазвидобування» про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, стягнення невиплаченої заробітної плати та стягнення моральної шкод відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м.Полтави шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, то зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення суду складено 24 серпня 2022 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РІЮКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: філії «УГВ - СЕРВІС» Акціонерного товариства «Укргазвидобування», , юридична адреса: 36021 м. Полтава, вул. Грабчака, 4А.

Суддя Л.В.Гольник