Cправа № 336/6408/22
Пр. № 2-о/336/297/2022
УХВАЛА

про залишення заяви без руху

28 листопада 2022 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Вайнраух Л.А. розглянула заяву ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин,-

ВСТАНОВИЛА:

Представниця заявниці адвокат Скляр М.І. в інтересах заявниці 22.11.2022 звернулася до суду із вказаною заявою, в якій просить встановити факт, який має юридичне значення, а саме, що вона є дочкою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Справа на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.11.2022 передана в провадження визначеного головуючого судді 23.11.2022.

Відповідно до ч.3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Так, суддя, перевіривши виконання вимог ст.175-177 ЦПК України, встановила, що позовна заява підлягає залишенню без руху у зв`язку із таким.

За нормою ст.318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Відповідно до ч.3 ст.42 ЦПК України у справах окремого провадження учасниками справи є заявники, інші заінтересовані особи.

У листі ВСУ від 01.01.2012 «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», наголошено, що сторонами у справах окремого провадження є заявники, заінтересовані особи, які є спеціальними суб`єктами цього виду провадження. При визначенні кола заінтересованих осіб у встановленні факту слід враховувати їх юридичний інтерес, а саме: - тоді, коли факти, що підлягають встановленню, можуть вплинути на їх права та обов`язки; - якщо це організації та установи, в яких заявник буде реалізовувати рішення про встановлення факту. Важливе значення має вимога про обов`язкове зазначення у заяві мети встановлення юридичного факту, оскільки мета дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки. У заяві необхідно також вказати причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, та навести докази його існування. З урахуванням зазначеної в заяві мети, суд визначає коло осіб, які можуть бути залучені до участі у справі.

Натомість, ч.1,4,6 ст.294 ЦПК України врегульовано обов`язок суду під час розгляду справ окремого провадження роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. Більш того, справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Так, заявниця просить встановити, що є донькою названої фізичної особи, фактично заявляючи вимоги про встановлення факту батьківства, подання якої чітко врегульовано ст.130 СК України.

Крім того, заявниця стверджує, що встановлення факту необхідно їй для підтвердження німецького походження, саме із врахуванням батьківства ОСОБА_3 відносно неї, проте, доказів того, що в позасудовому порядку посвідчення цього факту не видається за можливе, не надає, що потребує виправленню.

Відповідно до ч.1 ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Враховуючи зміст ст.2, 3 вказаного закону, суддя зазначає, що актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Державній реєстрації відповідно до цього Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов`язковою. При цьому, відомості про народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та Єдиного державного демографічного реєстру в обсязі, визначеному Законом України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус". Вказане свідчить про необхідність звернення із відповідною заявою до органу реєстрації актів цивільного стану, а відмова у задоволенні заяви матиме зовсім інші наслідки, ніж звернення до суду в порядку окремого провадження.

Так, згідно із пунктом 1.15 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 та зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за №55/18793, відмова органів державної реєстрації актів цивільного стану у внесенні змін до актових записів цивільного стану, їх поновленні та анулюванні може бути оскаржена в судовому порядку.

В будь-якому разі, звернення до суду із заявою про встановлення родинних відносин зумовлює зазначення заінтересованої особи, адже це випливає із самої суті окремого провадження. Так, ч.2 ст.315 ЦПК України врегульовано, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суддя також затосовує норму ч.5 ст.177 ЦПК України, відповідно до якої позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). Визначення письмових доказів наведено у нормі ст.95 ЦПК України.

Так, частина наданих письмових доказів не містить обов`язкових та/або необхідних реквізитів, що підлягає усуненню. Зокрема, відповідно до правил Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів (Гаазька конференція з міжнародного приватного права від 05.10.1961, яка набрала чинності для України 22.12.2003), на таких документах, як свідоцтво про смерть, має бути проставлений апостіль, який свідчить про автентичність підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, а також автентичність відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ. Крім того, надання певного доказу без нотаріально посвідченого перекладу не є допустимим. Закріплена правилами нотаріального діловодства процедура посвідчення перекладу є єдино допустимою процедурою для верифікації правильності перекладу певного документа.

Слід зауважити, докази щодо місця роботи, репатріації й фотокартки у копіях, за відсутності будь-яких ідентифікуючих ознак, не можуть свідчити на користь наявності родинних відносин між заявницею та іншою фізичною особою. Тобто, заявниці слід додати докази, що підтверджують викладені в заяві обставини.

Суддя вважає за необхідне застосувати положення ч.1,2 ст.185 ЦПК України, відповідно до якої, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви суддя постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин заява підлягає залишенню без руху в порядку ст.185 ЦПК України, із наданням п`ятиденного строку для усунення вказаних недоліків з дня вручення ухвали.

Керуючись ст. 175-177, 185, 258-261, 294, 318 ЦПК України, суддя, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Залишити без руху заяву ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин, подану в порядку окремого провадження, - у зв`язку із виявленими, перерахованими вище недоліками, надавши заявниці строк - п`ять днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху - для їх виправлення, шляхом подання уточненої заяви та належних письмових доказів на виконання вимог ст.318 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею (28.11.2022) та оскарженню не підлягає.

Суддя Л. А. Вайнраух