Справа № 464/1171/22
пр.№ 2/464/861/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.08.2022 Сихівський районний суд міста Львова

у складі: головуючого судді Дулебка Н.І.,

за участі: секретаря судового засідання Цуняк А.М.,

представника позивача Лозинської О.А.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за позовом Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

Позивач Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» (ЛМКП «Львівтеплоенерго») звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення за період з 01.02.2019 до 01.10.2021 у розмірі 7096,02 грн., інфляційних втрат у розмірі 153,91 грн. та 3% річних у розмірі 43,62 грн. В обґрунтування позовних вимог покликалося на те, що відповідач є власником квартири АДРЕСА_1 , якій для здійснення оплати за надані послуги з централізованого опалення ЛМКП «Львівтеплоенерго» відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 . 29.10.2021 позивач звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу щодо стягнення з відповідача заборгованості за вказані послуги, такий наказ видано Сихівським районним судом м. Львова 09.01.2022, проте, в подальшому скасовано ухвалою суду від 20.01.2022. У зв`язку з тим, що відповідач не здійснювала оплату вказаних послуг,за період з 01.02.2019 до 01.10.2021 утворилася заборгованість у розмірі 7 293,55 грн., яка необхідно стягнути з останньої.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримала з підстав, що у такому викладені. Додатково зазначила, що оплата за опалення місць загального користування не є додатковим видом оплати, а є частиною вартості теплової енергії, облікованої загальнобудинковим приладом обліку. У нарахування вартості опалення місць загального користування належать і втрати в розподільчих внутрішньобудинкових мережах системи опалення. Кількість теплової енергії на опалення місць загального користування розподіляється між усіма мешканцями будинку.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов не визнала з підстав, викладених у відзиві. Зокрема, зазначила, що квартира АДРЕСА_1 обладнана квартирним засобом обліку теплової енергії, зареєстрованим у встановленому порядку. Відповідачем щомісячно оплачуються фактично надані послуги згідно з показаннями лічильника в повному обсязі. Вважає, що нарахування послуг за опалення місць загального користування не належить до поняття фактично наданих послуг з центрального опалення і проводилося з порушенням договірних відносин. Окрім цього, позовні вимоги за період з 2014 року до лютого 2019 року заявлені з порушенням строків загальної позовної давності.

Заслухавши пояснення учасників розгляду, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково з таких підстав.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №242578319 від 01.02.2021 відповідач є власником квартири АДРЕСА_1 .

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 20.01.2022 скасовано судовий наказ від 09.12.2021 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» заборгованості за послуги централізованого опалення у розмірі 7096,02 грн., інфляційні втрати у розмірі 153,91 грн., 3 % річних у розмірі 43,62 грн. та 227 грн. судового збору.

Відповідно до Закону України «Про теплопостачання» Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» є теплопостачальною організацією суб`єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії.

Відповідачу для здійснення оплати за надані послуги з централізованого опалення відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Частинами 1, 4 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує.

Відповідно до положень ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитормає право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є споживачі (індивідуальні та колективні), управитель, виконавці комунальних послуг.

Індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк (ч. 1 п. 18 постанови Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 (чинної на момент виникнення відповідних правовідносин).

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошове зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахувань встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від прострочення суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Всупереч вимогам ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ч. 1 п. 18 постанови Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 (чинної на момент виникнення відповідних правовідносин), відповідач не виконала свої зобов`язання щодо оплати послуг з централізованого опалення, а відтак зобов`язана сплатити на користь позивача як надавача послуг суму боргу.

Згідно з розрахунком, наданим позивачем, заборгованість відповідача за послуги з централізованого опалення за період з 01.02.2019 до 01.10.2021 становить 7 096,02 грн., 153,91 грн. інфляційні втрати, 43,62 грн. 3% річних.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 введено воєнний стан, який в подальшому продовжено.

Постановою Кабінету Міністрів України № 206 від 05.03.2022 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» визначено, що в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 «Про введення воєнного стану в Україні», до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Вказана постанова набрала чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року.

Позивач ЛМКП «Львівтеплоенерго» звернувся до суду з заявою про стягнення заборгованості, в який окрім основної суми заборгованості за послуги з централізованого опалення, просить суд стягнути 3% річних та суму інфляційних втрат.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги в частині стягнення інфляційних нарахувань та 3% річних в умовах воєнного стану в Україні задоволенню не підлягають.

Разом з тим, у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язання щодо оплати наданих послуг з централізованого опалення, суд приходить до висновку про задоволення позову частково та стягнення з відповідача заборгованості за послуги з централізованого опалення у розмірі 7 096,02 грн.

Щодо позовної давності, на сплив якої покликається відповідач, то відповідно до цивільного законодавства позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.ст. 256, 257 ЦК України).

У відповідності до ч. 1 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ч.3 ст. 264 ЦК України).

Як випливає з розрахунків заборгованості за послуги з централізованого опалення, відповідач протягом 2014-2021 років періодично сплачувала за надані послуги, а тому відповідно до ст. 264 ЦК України, строк позовної давності не є пропущеним.

Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги необхідно задовольнити частково.

Окрім цього, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 2432,76 грн.

Керуючись статтями 2, 81, 89, 141, 247, 263 265 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» (, місцезнаходження м.Львів вул.Д.Апостола, 1) заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 7 096 (сім тисяч дев`яносто шість) гривень 02 (дві) копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 2 432 (дві тисячі чотириста тридцять дві) гривні 76 (сімдесят шість) копійок.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 08.08.2022.

Головуючий Дулебко Н.І.