Справа №2-646/10
Провадження № 4-с/0274/11/22
У Х В А Л А

Іменем України

"22" серпня 2022 р. м. Бердичів

БЕРДИЧІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ

в складі: головуючого - судді Хуторної І.Ю.,

з участю секретаря Дерманської О.В.,

розглянувши в судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця,

в с т а н о в и в :

06.07.2022 ОСОБА_1 , в особі свого представника адвоката Хмари М.В., звернулася до суду зі скаргою, в порядку, передбаченому розділом VІІ ЦПК України, в якій просить скасувати арешт майна, накладений постановою старшого державного виконавця Відділу ДВС Бердичівського МРУЮ Костюк В.В. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АЕ № 776933 від 15.11.2010, у межах виконавчого провадження № 31859388 (боржник ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , реєстраційний номер обтяження 10497774).

Вимоги скарги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що 15.10.2010 Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області було видано виконавчий лист № 2-646/10 про стягнення з неї на користь ПАТ "КБ «Надра» заборгованості за кредитним договором в сумі 30 529, 67 грн на підставі заочного рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 22.07.2010.

28.02.2012 виконавчий лист № 2-646 було направлено до Корольовського РВ ДВС міста Житомира для виконання за належністю.

27.12.2017 головним державним виконавцем відділу винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з відсутністю у боржника майна та коштів, на які можливо звернути стягнення.

Зі змісту документу вбачається, що виконавчий документ стягувачем може бути пред`явлено до виконання у строк до 27.12.2020.

А тому строк для пред`явлення виконавчого листа № 2-646 від 15.10.2010 сплив.

Проте після закінчення виконавчого провадження № 31859388 державним виконавцем Корольовського відділу ДВС не було знято арешт з майна ОСОБА_1 та оголошення заборон на його відчуження, накладений у межах вищевказаного виконавчого провадження.

22.02.2022 заявницею було направлено скаргу на ім`я начальника Корольовського ВДВС у місті Житомирі, в якій вона просила вжити всіх можливих заходів та вчинити дії, спрямовані на зняття арешту з усього її майна.

З відповіді на скаргу про зняття арешту з майна боржника від 04.05.2022 №19.22/2022/22168 органом ДВС заявниці було повідомлено, що на даний час виконавче провадження №31859388 знищено.

23.07.2019 ОСОБА_1 в порядку спадкування отримала у власність квартиру АДРЕСА_1 . Вказана квартира перебуває під арештом, оскільки постановою старшого державного виконавця ДВС Бердичівського МРВ від 15.11.2010 (зареєстрований 17.11.2010) накладено арешт на все майно боржника.

Заявниця вважає що у разі якщо буде знято арешт лише з квартири, то набуте нею майно також буде підпадати під арешт, який не повністю скасований. У зв`язку з цим вона вважає, що оскільки арешт накладався на все її майно, то і знятий він має бути з усього майна боржника.

Тому, оскільки арешт накладений на все майно ОСОБА_1 та з огляду на фактичне завершення виконавчого провадження та сплив строків повторного пред`явлення до виконання виконавчого документу просить скаргу задовольнити.

Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду у судове засідання не прибули

Представник скаржниці адвокат Хмара М.В. на адресу суду спрямувала заяву, в якій просить проводити розгляд скарги за її відсутності та відсутності скаржниці. Заявлені вимоги підтримала.

Від представника заінтересованої особи головного державного виконавця О. Васильківської Корольовського відділу ДВС у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) на адресу суду надійшло клопотання, в якому вона просить проводити розгляд справи за відсутності представника відділу. Крім того, уважає, що відсутні підставі скасування арешту майна, що викладені у листі Корольовського відділу ДВС у м. Житомирі від 04.05.2022 за вих. 19.22/2022/22168(додаток до скарги № 9).

Представник стягувача будь-яких заяв на адресу суду не направляв.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

У зв`язку із неявкою в судове засідання учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального пристрою не здійснювалося.

Дослідивши скаргу та долучені документи, суд доходить висновку про відмову у задоволенні скарги із таких підстав.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що заочним рішенням Бердичівського міськрайонного суду у справі № 2-646 від 22.07.2010 із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ВАТ "КБ «Надра» солідарно стягнуто 30 009, 57 грн по кредиту та 420,10 понесених судових витрат по справі держмита та інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи (а.с. 21-22).

Постановою старшого державного виконавця Відділу ДВС Бердичівського МРУЮ Костюк В.В. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АЕ № 776933 від 15.11.2010 у межах виконавчого провадження № 31859388 було накладено арешт на невизначене майно, нерухоме майно боржника ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 (реєстраційний номер обтяження 10497774 від 17.11.2010) (а.с. 24-25).

Постановою головного державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби міста Житомира Головного територіального управління юстиції у Житомирській області від 22.12.2017 виконавчий лист № 2-646 виданий 15.10.2010 Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ВАТ «КБ «Надра» боргу в сумі 30 429, 67 грн повернуто стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ "Про виконавче провадження" (а.с. 26).

З відповіді Корольовського Відділу ДВС у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 04.05.2022 на скаргу ОСОБА_1 вбачається, що на примусовому виконанні у Корольовському ВДВС у міста Житомир перебувало виконавче провадження, яке внесено до АСВК № 31859388 з виконання виконавчого листа № 2-646 виданого 15.10.2010 Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ВАТ «КБ «Надра» боргу в сумі 30 429, 67 грн. 27.12.2017 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі вимог п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно перевірки даних АСВП встановлено, що в межах виконавчого провадження № 31859388 Корольовським відділом ДВС у місті Житомирі постанова про арешт майна боржника ОСОБА_1 не виносилась (а.с. 32-33).

За правилами ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а також здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно зі ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного суду.

У постанові Верховного суду від 22 квітня 2020 року у справі № 641/7824/18 (провадження № 61-10355св19) вказано, що «завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. По своїй суті ініціювання справи щодо досудового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим.

У пункті 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Разом з тим повернення виконавчого документу стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» не є підставою для зняття арешту з майна боржника, оскільки відповідно до частини третьої цієї статті арешт з майна знімається у разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої цієї статті.

Також повернення виконавчого документа стягувачу не є підставою для закінчення провадження. Отже, зняття арешту з майна боржника пов`язується із закінченням виконавчого провадження, а не поверненням виконавчого документа стягувачу.

Така ж правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 16 березня 2020 року у справі № 137/1649/17 (провадження № 61-26969св18) та постанові від 19 січня 2022 року у справі 521/14329/20 (провадження № 61-13107св21).

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 37 Закону «Про виконавче провадження» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження», в редакції на час спірних правовідносин, у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Тобто повернення виконавчого документа стягувачу не є тотожним закінченню виконавчого провадження.

Закон України «Про виконавче провадження» не містить в собі процедуру і не зобов`язує державного (приватного) виконавця знімати арешти, накладені в рамках виконавчого провадження, зокрема за виконавчими документами, які повернуті стягувачам за пунктом 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Частиною четвертою статі 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачений вичерпний перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, зокрема: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, за-значеного у ч. 6 ст. 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.

Судом не встановлено підстави, визначені статтею 59 ЗУ «Про виконавче провадження» для зняття арешту.

Доказів, що судове рішення виконано, заявницею не надано.

Крім того, у суду відсутні на даний час підстави вважати, що виконавчий лист у справі № 2-646, виданий 15.10.2010 Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ВАТ «КБ «Надра» боргу в сумі 30 429, 67 грн не буде повторно пред`явлено до виконання, оскільки на розгляді в Бердичівському міськрайонному суді перебуває заява Товариства з обмеженою відповідальністю "БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ" про заміну сторони виконавчого провадження у справі № 2-646.

Також суд зазначає, що законність дій державного виконавця по незняттю арешту заявницею не оскаржується, а пред`явлено лише вимогу про скасування арешту майна.

Тому із наведених вище підстав, суд відмовляє у задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 259, 260, 447-453 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 в порядку, передбаченому розділом VІІ ЦПК України про скасування арешту майна відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І.Ю. Хуторна