Справа № 404/9494/21
Провадження №2/405/79/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2022 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді - Іванової Л.А.,

при секретарі - Нетесі С.М.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1 адвоката Феоктістова О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №404/9494/21 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до товариства з обмеженою відповідальністю «К-Автотранс» (25015, м. Кропивницький, вул. Олександрійське шосе, буд.1) про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Феоктістов О.В., який діє на підставі доручення про надання безоплатної вторинної правової допомоги № 547 від 21.10.2021 року) в інтересах позивача звернувся до Кіровського районного суду м. Кіровограда з зазначеним позовом до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «К-Автотранс», в якому (позові) просить: визнати неправомірними дії товариства з обмеженою відповідальністю «К-Автотранс»щодо обмеження прав учасників бойових дій на пільговий проїзд; зобов`язати товариство з обмеженою відповідальністю «К-Автотранс»усунути порушення прав на пільговий проїзд; стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «К-Автотранс» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 6 000 грн.

На обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що ОСОБА_1 захищав незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України під час проведення антитерористичної операції та отримав статус учасника бойових дій (посвідчення № НОМЕР_1 від 08.09.2015 року). 15.07.2021 року та 27.07.2021 року ОСОБА_1 здійснював поїздку до м. Кропивницького та з метою проїзду намагався скористатися автобусом, що здійснює постійні перевезення за маршрутом Бобринець Кропивницький, номер рейсу 1104, перевізник ФОП ОСОБА_2 та номер рейсу 1267, перевізник ФОП ОСОБА_3 . Вказав, що кожного разу ОСОБА_1 в касі автовокзалу пред`являв документ, що підтверджує наявність у нього пільги на безкоштовний проїзд, а саме: посвідчення учасника бойових дій, однак касир відмовляла йому у наданні послуги з перевезення та повідомляла, що права на безкоштовний проїзд в період пандемії обмежено листом ТОВ «К-Автотранс», тим самим ОСОБА_1 було відмовлено у наданні послуг з пільгового перевезення та запропоновано придбавати квитки за повну вартість. При цьому, пільговий проїзд обмежено не тільки в напряму від м.Бобринця до м.Кропивницького, а й у зворотному напрямку. Зазначив, що з відповіді Кіровоградської обласної державної адміністрації № 25-28/1509/0.25 від 05.11.2021 року позивачу стало відомо, що організацію діяльності автостанції в містах Бобринець та Кропивницького здійснює ТОВ «К-Автотранс», тобто, відповідач ТОВ «К-Автотранс» самостійно, всупереч чинному законодавству, обмежив права пільгового проїзду певним категоріям громадян, при цьому, таке обмеження було зроблено листом відповідача, який сам же відповідач використовує для створення враження законності таких обмежень. Вказав, що Законом України «Про автомобільний транспорт» встановлено право пасажира, який користується пільгами на транспорті, безпосередньо скористатися пільговим проїздом, пред`явивши водієві автобусу посвідчення встановленого зразка, таким чином, в даному випадку, відмовою відповідача у здійсненні пільгового перевезення позивача, який має відповідне право, яке встановлене законом, є неправомірною, чим допущено порушення прав останнього. Відмова у пільговому перевезенні суперечить статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», що потягло спричинення позивачу моральної шкоди, яку він оцінює в розмірі 6 000 грн., так як ОСОБА_1 захищав незалежність та територіальну цілісність України під час проведення антитерористичної операції, однак країна - це не лише територія, це, насамперед, її громадяни, тобто, захищаючи країну, - він захищав і людей, і, в тому числі тих, які сьогодні обмежують його право на безкоштовний проїзд, при цьому, таке обмеження здійснюється в доволі зухвалий спосіб, та такі дії відповідача призводять до його зневіри в людях, що, в свою чергу, призводить до моральних страждань.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20 грудня 2021 року дану цивільну справу передано на розгляд за підсудністю до Ленінського районного суду м. Кіровограда на підставі п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02 лютого 2022 року прийнято до провадження позовну заяву ОСОБА_1 , відкрито спрощене позовне провадження у даній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду з повідомленням (викликом) учасників справи.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Феоктістов Л.В. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, зважаючи на доводи, викладені в ньому, просив задовольнити.

Представник відповідача ТОВ «К-Автотранс в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, причини не явки суду не відомі, при цьому, відповідачем подано відзив на позов, який зареєстрований судом 28.04.2022 року за вх.№ 7056, за яким просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вказав, що позовні вимоги позивача мотивовані тим, що він має статус учасника бойових дій та при купівлі квитка в касі Бобринецької автостанції 15.07.2021 року на автобус Бобринець Кропивницький, рейс 1104, перевізник ФОП ОСОБА_2 , та 27.07.2021 року при купівлі квитка на автобус по маршруту Бобринець Кропивницький, рейс 1267, перевізник ФОП ОСОБА_3 йому було відмовлено у придбанні пільгового квитка. При цьому, позивач вважає, що ТОВ «К-автотранс» незаконно обмежив його права на пільговий проїзд у напрямку від м. Бобринця до м. Кропивницького та у зворотньому напрямку. В свою чергу, ТОВ «К-автотранс» вважає доводи позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з тих підстав, що Бобринецька автостанція є структурним підрозділом ТОВ «К-автотранс». Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань основним видом діяльності ТОВ «К-автотранс» є допоміжне обслуговування наземного транспорту (код КВЕД 52.21). Статтею 37 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що пільгові перевезення пасажирів, які відповідно до законодавства користуються такими правами, забезпечують автомобільні перевізники, які здійснюють перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування. Автомобільному перевізнику, який здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, забороняється відмовлятися від пільгового перевезення, крім випадків, передбачених законом. Безпідставна відмова від пільгового перевезення тягне за собою відповідальність згідно із законом. Відповідно до ст.32 Закону України «Про автомобільний транспорт» та п.114 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту продаж квитків на автостанціях товариства здійснюється на підставі договорів про надання послуг автостанціями перевізникам. Предметом укладених ТОВ «К-автотранс» з перевізниками договорів про надання автостанційних послуг, зокрема, є надання власником автостанцій за завданням перевізника на території автостанційного комплексу обов`язкових та передбачених законодавством послуг, пов`язаних з організацією і здійсненням процесу прийняття та відправлення пасажирів транспортом перевізника, продажем проїзних квитків та квитанцій на перевезення багажу, диспетчерським управлінням, організацією прибуття і відправлення автобусів, інформування водіїв щодо умов дорожнього руху та інше. Між ТОВ «К-автотранс» та ФОП ОСОБА_4 укладений договір про надання послуг автостанцією перевізникові № 149 від 01.10.2013 року., з ФОП ОСОБА_3 укладений договір про надання послуг автостанцією перевізникові № 246 від 01.10.2013 року, за якими (договорами) автостанція організує та здійснює прийняття і відправлення пасажирів транспортом перевізника, продаж квитків, загальну кількість яких, ціну та умови продажу пільгових квитків визначає перевізник. Так, згідно заяви перевізника ФОП ОСОБА_2 від 07.05.2021 року обмежено продаж пільгових квитків на рейси, які ним виконуються, в тому числі на рейс Кропивницький Бобринець в кількості одного на кожний рейс тільки учасникам бойових дій та особам, що прирівнюються до даної категорії, про що укладено додаткову угоду до договору № 149 від 01.10.2013 року та згідно заяви ФОП ОСОБА_3 від 19.04.2021 року обмежено продаж пільгових квитків на рейс Кетрисанівка Кропивницький в кількості одного пасажира пільгової категорії, про що укладено додаткову угоду до договору № 246 від 01.10.2013 року. З огляду на викладене, автостанція як оператор ринку автостанційних послуг не є автомобільним перевізником і не здійснює перевезення пасажирів, а лише виступає посередником між пасажиром та перевізником і є агентом перевізника з продажу квитків на його автобусні маршрути. Беручи до уваги те, що відповідальність за безпідставну відмову від пільгового перевезення має покладатися на автомобільного перевізника. Вважає, що ТОВ «К-Автотранс» не є належним відповідачем по заявленим позивачем вимогам і вина Товариства у порушенні прав позивача на пільговий проїзд, - відсутня.

Заслухавши представника позивача ОСОБА_1 адвоката Феоктістова О.В., враховуючи поданий відповідачем відзив на позов, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст. 12 та ст. 13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що в задоволенні позову позивачу ОСОБА_1 слід відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується письмовими доказами по справі, а саме:посвідченням серії НОМЕР_2 , виданим 08.09.2015 року, за якимпозивач ОСОБА_1 , як пред`явник цього посвідчення має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій.

Крім того, відповідно до пенсійного посвідчення серії НОМЕР_3 , виданим 16.03.2021 року Пенсійним фондом України, терміном дії до 28.02.2022 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримує пенсію по інвалідності 3-ої групи, інвалідність армії.

Судом також встановлено, що позивачем ОСОБА_5 15 липня 2021 року та 27 липня 2021 року в касі автостанції ТОВ «К-Автотранс» було придбано квитки по маршруту Бобринець-Кропивницький вартістю 69 грн. 30 коп. та 66 грн. 00 коп. відповідно (чек №366467 від 15.07.2021 року; рейс 1104, перевізник: 149 ПП ОСОБА_2 ; та чек №286378 від 27.07.2021 року; рейс 1267; перевізник: 246 ПП ОСОБА_3 ).

Відповідно до інформації Відділення поліції №3 (м.Бобринець) ГУ НП в Кіровоградській області від 05.08.2021 року за вих.№2950/111-4-2021 за зверненням ОСОБА_1 з приводу відмови продажу пільгового квитка за посвідченням УБД працівниками АС м.Бобринець, що мало місце 15.07.2021 року, під час спілкування з директором автостанції м.Бобринець ОСОБА_6 , встановлено, що після отримання листа від перевізника ТОВ «К-Автотранс», в якому було роз`яснено щодо продажу пільгових квитків у період дії карантину внаслідок гострої респіраторної хвороби COVID-19, та вказано, що з початкового пункту відправлення рейсу, продаж пільгових квитків здійснюється в режимі одне пільгове місце на рейс.

Крім того, за наслідками розгляду Управлінням інфраструктури Кіровоградської обласної державної адміністрації звернення ОСОБА_1 (вих.№25-28/1509/0.25 від 05.11.2021 року) щодо відмови у продажі пільгового квитка автобусним маршрутом загального користування, останньому повідомлено, що договори між управлінням інфраструктури та автомобільними перевізниками, що здійснюють перевезення пасажирів на внутрішньообласних маршрутах укладені відповідно до чинного законодавства та вказаних договорах не передбачено обмеження в кількості пільгових місць на перевезення пасажирів, а також відповідно до укладених договорів перевізник зобов`язується здійснювати пільгові перевезення пасажирів відповідно до законодавства. Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» надає учасникам бойових дій, особам з інвалідністю внаслідок війни та учасників війни право на безплатний проїзд. Безпідставна відмова від перевезення усіма видами міського пасажирського транспорту, автомобільним транспортом загального користування в сільській місцевості, а також залізничним і водним транспортом приміського сполучення та автобусами приміських і міжміських маршрутів, у т.ч. внутрірайонних, внутрі- та міжобласних незалежно від відстані та місця проживання за наявності посвідчення встановленого зразка учасників бойових дій, - забороняється. Відповідно до ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи. Контроль та притягнення до відповідальності за порушення законодавства у сфері автомобільного транспорту покладено на Державну службу України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека). Організацію діяльності автостанцій у містах Бобринець та Кропивницький здійснює товариство з обмеженою відповідальністю «К-Автотранс», юридична адреса: м.Кропивницький, шосе Олександрійське, 1, яке надає послуги автостанції відповідно до Закону України «Про автомобільний транспорт» та Постанови КМУ «Про затвердження Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту» від 18 лютого 1997 року №176. Касири автостанцій продають квитки відповідно до договорів, укладеними між автостанцією та автомобільними перевізниками згідно з п.114 Постанови КМУ «Про затвердження Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту» від 18 лютого 1997 року №176.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України), при цьому, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, що відповідає принципу диспозитивності цивільного судочинства (ч.1 ст.13 ЦПК України).

За змістом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Тим самим, об`єктом захисту, в т.ч., судового, є порушене, невизнане або оспорюване право особи.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права і з обранням відповідного способу захисту.

При цьому, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 ЦК України.

При цьому, враховуючи норми ч.3 ст.13, ст.49 ЦПК України, позивач, який вважає, що його суб`єктивне право порушене, самостійно визначає предмет та підстави позову, відповідача (-чів) та на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета позову.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову, - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та обґрунтування необхідності його захисту.

Суд, вирішуючи спір, надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення з позовом до суду, а також визначає, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача, встановлює належність відповідача (-чів) й обґрунтованість позову.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, тобто, позивач, звертаючись до суду, повинен довести належними та допустимими доказами наявність порушення його прав та законних інтересів.

З огляду на зазначене, звертаючись до суду з позовом позивач ОСОБА_1 просив визнати неправомірними дії відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «К-Автотранс»щодо обмеження прав учасників бойових дій на пільговий проїзд; зобов`язати товариство з обмеженою відповідальністю «К-Автотранс»усунути порушення прав на пільговий проїзд та стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «К-Автотранс» на його (позивача) користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 6 000 грн., зазначивши як на підстави позову, що він (позивач) має статус учасника бойових дій та при купівлі квитка в касі Бобринецької автостанції 15.07.2021 року на автобус до м.Кропивницький, рейс 1104, перевізник ФОП ОСОБА_2 , та 27.07.2021 року на автобус по маршруту до м.Кропивницький, рейс 1267, перевізник ФОП ОСОБА_3 йому було відмовлено у придбанні пільгового квитка, чим ТОВ «К-Автотранс» було незаконно обмежено його (позивача) права на пільговий проїзд у напрямку від м. Бобринця до м. Кропивницького та у зворотньому напрямку.

Судом, в свою чергу відзначається, що відповідно до п.7 ч.1 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»від 22 жовтня 1993 року

№ 3551-XII, з наступними змінами, учасникам бойових дій (статті 5, 6) надаються пільги з безплатного проїзду усіма видами міського пасажирського транспорту, автомобільним транспортом загального користування в сільській місцевості, а також залізничним і водним транспортом приміського сполучення та автобусами приміських і міжміських маршрутів, у тому числі внутрірайонних, внутрі- та міжобласних незалежно від відстані та місця проживання за наявності посвідчення встановленого зразка, а в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду - також електронного квитка, який видається на безоплатній основі.

Крім того, відповідно до п.7 ч.1 ст.13 зазначеного Закону особам з інвалідністю внаслідок війни та прирівняним до них особам (стаття 7) надаються пільги з безплатного проїзду усіма видами міського пасажирського транспорту, автомобільним транспортом загального користування в сільській місцевості, а також залізничним і водним транспортом приміського сполучення та автобусами приміських і міжміських маршрутів, у тому числі внутрірайонних, внутрі- та міжобласних незалежно від відстані та місця проживання за наявності посвідчення встановленого зразка, а в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду також електронного квитка, який видається на безоплатній основі. Це право поширюється і на особу, яка супроводжує особу з інвалідністю I групи;

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про транспорт» від 10 листопада 1994 року

№ 232/94-ВРпідприємства транспорту зобов`язані, серед іншого, забезпечувати права на пільги громадян щодо користування транспортом.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст.32 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05 квітня 2001 року№ 2344-III відносини автомобільного перевізника, що здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, із власниками автостанцій визначаються договором.

Предметом договору автомобільного перевізника, що здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, з власниками автостанцій є надання послуг та виконання робіт, пов`язаних з відправленням і прибуттям пасажирів.

Власники автостанцій зобов`язані укласти договір з автомобільним перевізником, що здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, тільки за наявності в нього договору із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування про організацію перевезення на автобусних маршрутах загального користування чи дозволу органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування на обслуговування маршрутів загального користування, що пролягають через цю автостанцію, при цьому, відповідно до зазначеного Закону наведені у ньому терміни вживаються в такому значенні, зокрема, автомобільний перевізник фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Відповідно до п.п.114, 115 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №176 від 18 лютого 1997 року перелік послуг, які надаються автостанцією автомобільному перевізникові, їх обсяги і вартість визначаються в договорі, укладеному між ними. Продаж квитків здійснюється власником автостанції, автомобільним перевізником, водієм чи іншим суб`єктом господарювання, уповноваженим на це автомобільним перевізником чи власником автостанції.

Відповідно до п.п.10 п.145 Правил автомобільний перевізник зобов`язаний здійснювати перевезення пасажирів з квитками і пасажирів, яким згідно із законодавством надано пільги щодо плати за проїзд.

Відповідно до статті 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» документами для регулярних пасажирських перевезень для пасажира є квиток на проїзд в автобусі та на перевезення багажу (для пільгового проїзду - посвідчення особи встановленого зразка чи довідка, на підставі якої надається пільга), а в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду - електронний квиток та документи для пільгового проїзду.

Статтею 41 Закону України «Про автомобільний транспорт» також визначено, що пасажир зобов`язаний мати при собі квиток на проїзд, на перевезення багажу, за наявності права пільгового проїзду - відповідне посвідчення чи довідку, на підставі якої надається пільга, а в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду - зареєструвати електронний квиток.

Відповідно до ст. 42 Закону України «Про автомобільний транспорт» договір перевезення пасажира автобусом на маршруті загального користування укладається між автомобільним перевізником та пасажиром. Цей договір вважається укладеним з моменту придбання пасажиром квитка на право проїзду, а для осіб, які користуються правом пільгового проїзду, - з моменту посадки в автобус, а в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду - з моменту реєстрації електронного квитка.

Таким чином, Законом України «Про автомобільний транспорт» встановлено право пасажира, який користується пільгами на транспорті, безпосередньо скористатися пільговим проїздом, пред`явивши водієві автобуса посвідчення встановленого зразка.

Відповідно до положень ст.37 Закону України "Про автомобільний транспорт" пільгові перевезення пасажирів, які відповідно до законодавства користуються такими правами, забезпечують автомобільні перевізники, які здійснюють перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування. Автомобільному перевізнику, який здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, забороняється відмовлятися від пільгового перевезення, крім випадків, передбачених законом. Безпідставна відмова від пільгового перевезення тягне за собою відповідальність згідно із законом. Види та обсяги пільгових перевезень установлюються замовленням, у якому визначається порядок компенсації автомобільним перевізникам, які здійснюють перевезення пасажирів на маршрутах загального користування, збитків від цих перевезень.

Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані надати перевізникам, які здійснюють пільгові перевезення пасажирів та перевезення пасажирів за регульованими тарифами, компенсацію відповідно до закону (ч.2 ст.29 Закону України "Про автомобільний транспорт").

Тлумачення статті 37 Закону України «Про автомобільний транспорт» свідчить про те, що відповідальність за безпідставну відмову від пільгового перевезення має покладатися на автомобільного перевізника. Це зумовлено тим, що саме йому забороняється відмовляти у пільговому перевезенні.

Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, основним видом економічної діяльності юридичної особи - ТОВ «К-АВТОТРАНС», ідентифікаційний код юридичної особи 38693066 є допоміжне обслуговування наземного транспорту (код КВЕД 52.21).

Судом також встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 01 жовтня 2013 року між власником автостанції ТОВ «Кіровоградавтотранс» та фізичною-особою підприємцем ОСОБА_2 , як Перевізником, було укладено договір №149 про надання послуг автостанцією перевізникові.

Крім того, 01 жовтня 2013 року між власником автостанції ТОВ «Кіровоградавтотранс» та фізичною-особою підприємцем ОСОБА_3 , як Перевізником, було укладено договір №246 про надання послуг автостанцією перевізникові.

Предметом зазначених договорів (п.1.1 Договорів) є те, що Власник за завданням Перевізника надає йому територію своїх автостанцій (автовокзалів) комплекс обов`язкових послуг, пов`язаних з організацією і здійсненням процесу прийняття та відправлення пасажирів транспортом Перевізника, продажем проїзних квитків, диспетчерським управлінням, організацією прибуття і відправлення автобусів, інформуванням водіїв щодо умов дорожнього руху, а також інші послуги відповідно до вимог Закону України «Про автомобільний транспорт» і Правил. Власник надає Перевізникові послуги з обслуговування перевезень пасажирів автобусами за маршрутом (маршрутами) вказаними в Додатку № 1 до цього договору (п.1.2 Договору).

Відповідно до п.2.1.4 вказаних вище Договорів про надання послуг автостанцією перевізнику, до обов`язків Власника ТОВ «Кіровоградавтотранс» належить здійснювати попередній та поточний продаж квитків на проїзд та на перевезення багажу на автобуси відповідно до затвердженого розкладу руху та таблиць вартості проїзду, наданих Перевізником.

Відповідно до заяви ФОП ОСОБА_2 від 06.05.2021 року на адресу ТОВ «К-Автотранс» у зв`язку з відсутністю фінансування за 2021 рік, просить тимчасово на період карантину, не здійснювати продаж більше одного місця для УБД та прирівняних до них осіб на рейс, зокрема, маршруту Кропивницький Бобринець.

Крім того, за змістом заяви перевізника ФОП ОСОБА_3 від 19.04.2021 року на адресу ТОВ «К-Автотранс», враховуючи відсутність державного замовлення та фінансування на відшкодування збитків від перевезення пільгових категорій громадян, а також складний фінансовий стан, спричинений виконанням вимог карантину щодо обмеження кількості перевезення пасажирів, зобов`язався за власний кошт перевозити не більше однієї особи пільгової категорії (учасники бойових дій, інваліди війни, батьки загиблих, тощо) на рейс Кетрисанівка Кропивницький.

07 травня 2021 року між Власником автостанції ТОВ «К-автотранс» та Перевізником фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду до договору про надання послуг автостанцією перевізникові №149 від 01.10.2013 року, яка є його (договору) невід`ємною частиною, та за якою сторони погодили доповнити Розділ 2. Права та обов`язки сторін пунктами 2.3.16, 2.3.17, 2.3.18 та 2.3.19, виклавши їх в наступній редакції, зокрема, п.2.3.16. Перевізник у відповідності до ст.37 Закону України «Про автомобільний транспорт» здійснює пільгове перевезення осіб, які відповідно до законодавства користуються такими правами, при наявності замовлення, у якому визначено порядок компенсації понесених витрат перевізнику. Оскільки, Закон України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» видатки на пільговий період окремих категорій громадян не передбачені, Перевізник доручає Власнику здійснювати продаж пільгових квитків на рейси за маршрутами, зокрема: Кропивницький-Бобринець, в кількості одного на кожний рейс тільки учасникам бойових дій та особам, що прирівнюються до даної пільгової категорії Обмеження діє на період встановлення карантину; п.2.3.19. Перевізник самостійно несе повну відповідальність за надання чи ненадання пільг.

Крім того, 19 квітня 2021 року між Власником автостанції ТОВ «К-автотранс» та Перевізником фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 було укладено аналогічну, зазначеній вище, додаткову угоду до договору про надання послуг автостанцією перевізникові №246 від 01.10.2013 року, яка є його (договору) невід`ємною частиною, та за якою сторони погодили доповнити Розділ 2. Права та обов`язки сторін пунктами 2.3.16, 2.3.17, 2.3.18 та 2.3.19, виклавши їх в аналогічній, зазначеній вище редакції.

Автостанції надають пасажирам послуги, пов`язані з їх проїздом автобусними маршрутами загального користування, а автомобільним перевізникам, які здійснюють перевезення пасажирів на договірних умовах, - послуги, пов`язані з відправленням та прибуттям автобусів згідно з розкладом руху.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 36 Закону України "Про автомобільний транспорт" до обов`язкових послуг, що повинні надаватися автостанціями пасажирам, належать:продаж квитків;користування приміщеннями для чекання поїздки, облаштованими місцями для сидіння;можливість користування громадськими вбиральнями;інформування щодо розкладу руху автобусів та вартості поїздки.

До обов`язкових послуг, що повинні надаватися автостанціями автомобільному перевізнику, належать:продаж квитків;організація прибуття та відправлення автобуса з облаштованих платформ;інформування водія щодо умов дорожнього руху на маршруті.

Отже, такий вид послуг як ''продаж квитків'' є обов`язковою послугою, яку автостанція надає як пасажирам, так і автомобільним перевізникам.

При цьому, ч.ч.4, 6 ст. 36 Закону України "Про автомобільний транспорт" визначено, що за надання обов`язкових послуг автостанцій з осіб, які придбавають проїзні квитки, стягують автостанційний збір, що входить до вартості квитка.

Послуги автостанцій, крім послуг кімнати матері і дитини, пасажирам надаються за плату.Власники автостанцій несуть відповідальність за якість та безпеку послуг, що надаються автостанціями пасажирам та автомобільним перевізникам, технічний та санітарно-гігієнічний стан будівель, споруд, обладнання та території автостанції.

Аналіз наведеної вище норми свідчить про те, що автостанція є одним із суб`єктів правовідносин надання послуг щодо перевезення пасажирів.

При цьому, судом відзначається, що ТОВ ''К-автотранс'' (автостанція), з яким укладено Перевізниками ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 . Договори про надання послуг автостанцією перевізникові є оператором ринку автостанційних послуг, яке виступає посередником між пасажиром та перевізником і є агентом перевізника з продажу квитків на його автобусні маршрути на підставі укладених договорів про надання послуг автостанцією перевізникові, на підставі чого всі дії щодо продажу проїзних квитків, ТОВ ''К-автотранс'' вчиняє самостійно, але діє при цьому в інтересах Перевізників ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 , як посередник.

Крім того, як вже зазначалося вище, предметом укладених між ТОВ «К-автотранс» та Перевізниками автостанції договорів про надання послуг автостанцією перевізникові, зокрема, є надання перевізнику територію своїх автостанцій (автовокзалів) комплекс обов`язкових послуг, пов`язаних з організацією і здійсненням процесу прийняття та відправлення пасажирів транспортом перевізника, продажем проїзних квитків, диспетчерським управлінням, організацією прибуття і відправлення автобусів, інформуванням водіїв щодо умов дорожнього руху, а також інші послуги відповідно до вимог Закону України «Про автомобільний транспорт» та Правил.

Тим самим, за положеннями ст. 42 Закону України «Про автомобільний транспорт» діяльність автостанцій з продажу квитків підпадає під правове регулювання посередницької діяльності, правове регулювання такої посередницької діяльності визначене статтями 243, 1003 ЦК України, відповідно до яких комерційним представником є особа, яка постійно та самостійно виступає представником підприємців при укладенні ними договорів у сфері підприємницької діяльності. У договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними.

Крім того, комерційна посередницька (агентська) діяльність в Україні врегульована главою 31 ГК України, відповідно до положень якої угода, укладена від імені суб`єкта, якого представляє комерційний агент, без повноваження на її укладення або з перевищенням наданого йому повноваження, вважається схваленою цим суб`єктом за умови, якщо він не відхилить перед третьою особою дії комерційного агента (стаття 298 ГК України).

Автомобільний пасажирський перевізник вправі встановлювати автостанції, як його комерційному агенту, обсяги здійснення угод, зокрема, - продажу квитків. При цьому, зазначена діяльність не є монопольною у розумінні статті 299 ГК України, оскільки відповідно до пункту 115 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту перевізники відповідно до укладених договорів здійснюють продаж квитків через автостанції, агентства з продажу квитків та/або самостійно.

Таким чином, судом установлено, що у відносинах з пасажиром автостанція виступає лише як посередник (агент) або повірений автомобільного перевізника.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідальність за безпідставну відмову від пільгового перевезення має покладатися на автомобільного перевізника, а не на підприємство з реалізації квитків на здійснення регулярних пасажирських автомобільних перевезень, на підставі чого вина відповідача ТОВ «К-автотранс» у порушенні права позивача ОСОБА_1 на пільговий проїзд відсутня.

Дана позиція узгоджується із постановою Верховного Суду від 12 грудня 2018 року по справі № 728/2783/16-ц, в якій суд зазначив, що автостанція є повіреною особою перевізника, на яку договором покладено лише обов`язок продажу квитків на конкретний маршрут і загальну їх кількість, ціну та умови пільгового продажу автостанція змінити не вправі.

Судом також відзначається, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).

Відповідно до статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати від 20 жовтня 2021 року в справі № 509/3995/15 (провадження № 61-7070св20) зазначено, що «належним відповідачем має бути така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги. Суд захищає порушене право чи охоронюваний законом інтерес позивача саме від відповідача».

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

При цьому, з урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи, та, в свою чергу, позивачем не заявлялося клопотань про заміну відповідача.

Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

З огляду на викладене вище, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог позивачу ОСОБА_1 до відповідача ТОВ «К-Автотранс» про визнання неправомірними дій товариства з обмеженою відповідальністю «К-Автотранс»щодо обмеження прав учасників бойових дій на пільговий проїзд та про зобов`язаннятовариство з обмеженою відповідальністю «К-Автотранс»усунути порушення прав на пільговий проїзд, а також стягнення з відповідача ТОВ «К-Автотранс» моральної шкоди в розмірі 6 000 грн., яка є похідною від попередніх позовних вимог, слід відмовити з підстав їх пред`явлення до неналежного відповідача, при цьому, судом також зауважується, що позивачем ОСОБА_1 вимоги до перевізників ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 , - не заявлялись, поряд з цим, така відмова у задоволенні позову не позбавляє позивача права звернутися до суду з метою захисту порушених прав у випадку доведеності, зазначивши належний суб`єктний склад учасників.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, та, приймаючи до уваги, що позивач ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору при пред`явленні позову до суду на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», та, враховуючи, що в задоволенні позову останньому відмовлено, судові витрати по справі слід віднести на рахунок держави.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.4, 5, 7, 10, 12, 13, ст.ст.77-80, 81, 95, 133, 141, 235, 258, 259, 263, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «К-Автотранс» про визнання неправомірними дій товариства з обмеженою відповідальністю «К-Автотранс» щодо обмеження прав учасників бойових дій на пільговий проїзд; зобов`язання усунути порушення прав на пільговий проїзд та про стягнення моральної шкоди в розмірі 6 000 грн. 00 коп., - залишити без задоволення.

Судові витрати по справі віднести на рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з підстав, передбачених ч.ч.2, 3 ст.354 ЦПК України.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Лілія Андріївна Іванова