РІШЕННЯМ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 932/5922/20

Провадження № 2/932/1500/21

03 лютого 2022 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - Куцевола В.В.

при секретарі Рибалці В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпрі за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

22.05.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.

В обґрунтування позовної заяви ОСОБА_1 посилався на те, що 01.04.2019 року до позивача ОСОБА_1 звернулися відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з проханням позичити у борг грошові кошти у розмірі 135 000,00 грн. Враховуючи, що позивач мав дружні стосунки з відповідачами і на той час в нього була така сума грошей, погодився позичити їм гроші за умови повернення зазначеної суми до 01.04.2020 року. На таких умовах було укладено договір позики. На підтвердження передачі грошових коштів відповідачі власноручно в присутності двох свідків написали розписку і отримали грошові кошти. Відповідачі свої зобов`язання, згідно договору вказані в борговій розписці строки не виконали. На підставі викладеного, позивач змушений звернутися за захистом своїх прав до суду.

Ухвалою суду від 15.07.2020 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 09.04.2021 року справу прийнято до розгляду цим складом суду та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Сторонам встановлено строк на подання заяв по суті справи.

Позивач та відповідачі у судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Причини неявки суду не відомі, письмові заяви чи клопотання про відкладення розгляду скарги до суду не надходили.

Відповідачі подали до суду заяву про визнання позову та розгляд справи у їх відсутність.

В зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З матеріалів справи вбачається, 01.04.2019 року до позивача ОСОБА_1 звернулися відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з проханням позичити у борг грошові кошти у розмірі 135 000,00 грн.

Згідно копії розписки від 01.04.2019 року, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 взяли в ОСОБА_1 у борг 135 000,00 грн. і зобов`язуються їх повернути до 01.04.2020 року.

Статтею 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно із вимогами ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Нормою ст. 1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

На підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно із частиною 2 статті 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Тлумачення статей 1046 та 1047 ЦК України свідчить, що по своїй суті розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Аналіз частини другої статті 1047 ЦК України дозволяє зробити висновок, що розписка не є формою договору, а може лише підтверджувати укладення договору позики. По своїй суті розписка позичальника є тільки замінником письмової форми договору позики, оскільки вона підписується тільки позичальником.

Крім цього, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) вказано, що «за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання у борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи договори позики чи боргові розписки, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа і, зважаючи на встановлені результати, робити відповідні правові висновки».

Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Суд зазначає, що відповідачами неодноразово було подано до суду заяву про визнання позовних вимог.

Згідно із вимогами ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне. 01.04.2019 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позичили у ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 135000 грн. Позивач свої зобов`язання за договором позики виконав у повному обсязі - передав відповідачам у тимчасове користування на строк до 01.04.2020 року грошові кошти у сумі 135000 грн. Відповідачі зі своєї сторони умови договору позики не виконали взагалі, оскільки отриманні у тимчасове користування кошти не повернули, а термін їх повернення сплив. Внаслідок цього, право позивача на повернення своєї власності, порушено, а тому підлягає судовому захисту. Позивач має право вимагати стягнення заборгованості з відповідачів і реалізував це право, звернувшись до суду.

За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів 1350,00 грн. сплаченого судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 12, 76-81, 83, 258, 259, 265, 268, 272-273, 352-355 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНН НОМЕР_1 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ІНН НОМЕР_2 ) грошові кошти за договором позики в розмірі 135 000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ІНН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ІНН НОМЕР_2 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 675,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ІНН НОМЕР_2 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 675,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 273 ЦПК України та може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя В.В.Куцевол