Дата документу 20.07.2022 Справа № 333/569/21
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 333/569/21Головуючий у 1-й інстанції Дмитрієва М.М. Повний текст рішення складено 17.12.2021 року.
Пр. № 22-ц/807/906/22Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Дашковської А.В., Подліянової Г.С.,

за участі секретаря Камалової В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2021 року позивач ОСОБА_3 звернулась до суду із вищезазначеним позовом (а.с. 3-4), в якому просила стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти (аванс) в сумі 89640,00 грн., сплачені за розірваним договором купівлі-продажу за товар, який продавець (відповідач) відмовився передати покупцю (позивачу).

В обґрунтування вищезазначеного позову зазначила, що в жовтня 2020 року на сайті «OLX» вона побачила оголошення з продажу автомобіля Skoda Actavia 2010 TMBGA6Iz292052503, який вирішила придбати та з приводу чого у період з 13 жовтня 2020 року по 19 жовтня 2020 року вела переговори з відповідачем. Для оформлення документів на її ім`я за її з відповідачем домовленістю вона перерахувала 19 жовтня 2020 року через відділення АТ «ПУМБ» на рахунок, вказаний відповідачем аванс у розмірі 13280,00 грн. У подальшому, з метою доставлення автомобіля до дому позивача, на рахунок відповідача 26 жовтня 2020 року нею було перераховано ще 76360,00 грн. Отримавши грошові кошти за купівлю-продаж автомобіля, зобов`язання з його передачі позивачу не були виконанні відповідачем в обумовлений тижневий строк з дня отримання грошових коштів, через що ОСОБА_3 17 грудня 2020 року звернулася до відповідача із заявою про розірвання договору купівлі - продажу та повернення перерахованих коштів у строк до 30 грудня 2020 року.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Дмитрієву М.М. (а.с. 18).

Ухвалою суду першої інстанції від 03 лютого 2021 року (а.с. 20) провадження у цій справі відкрито в порядку загального позовного провадження.

У серпні 2021 року від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Войтовича Є.М. надійшла заява про відвід головуючого судді Дмитрієвої М.М. у цій справі (оригінал а.в.м.с. 1, копія а.с. 74-75).

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 09 серпня 2021 року (а.в.м.с. 2, а.с. 77-78) заявлений представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Войтовичем Є.М. відвід головуючого судді Дмитрієвої М.М. визнано необґрунтованим, вказану заяву про відвід головуючого судді у цій справі передано для її вирішення у порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 09 серпня 2021 року (суддя Варнавська Л.О. а.в.м.с. 3) у задоволенні заяви адвоката Войтовича Є.М. про відвід судді Дмитрієвої М.М. у цій справі відмовлено (а.в.м.с. 4).

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 грудня 2021 року (а.с. 91-92) позов ОСОБА_3 у цій справі задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) грошові кошти у розмірі 89640,00 грн., витрати на правничу допомогу в розмірі 9836,00 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 908,00 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, відповідач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі (а.с. 98-99) просив рішення суду першої інстанції у цій справі скасувати та винести нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (а.с. 103).

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 у цій справі відкрито 18 січня 2022 року (а.с. 107), справу призначено до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ст. 369 ч. 1 ЦПК України (а.с. 108).

Позивач ОСОБА_3 подала апеляційному суду відзив (а.с. 116-117) на вищезазначену апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 у цій справі.

В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Проте, має місце відповідне навантаження судді-доповідача та колегії суддів апеляційного суду (в Запорізькому апеляційному суді працює фактично 15 суддів, з яких 11 суддів складають судді судової палати з розгляду цивільних справ, які за рішенням загальних зборів суддів Запорізького апеляційного суду з липня 2021 року також приймають участь у розгляді кримінальних проваджень), відпустка судді-доповідача (а.с. 125-126).

Крім того, з урахуванням конкретних обставин цієї справи, ухвалою апеляційного суду від 10 червня 2022 року (а.с. 129-130) розгляд цієї справи було призначене у судове засідання з повідомленням учасників цієї справи, витребувано у строк до 24.06.2022 року для долучення до матеріалів цієї справи у АТ «Райффайзен Банк» (01011, м. Київ, вул. Лєскова, 9) інформацію про те: - чи належить рахунок (IBAN): НОМЕР_3 ФОП ОСОБА_1 або ОСОБА_1 ? - якщо ні, вказати, якій саме особі належить вказаний рахунок (ПІБ).

Розгляд цієї справи, призначений апеляційним судом на 29 червня 2022 року, не відбувся та був відкладений (а.с. 139 а) в порядку задовлення заяви представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Войтовича Є.М. про його відкладення (а.с. 140), ухвалою апеляційного суду (а.с. 142-143), повторно витребувано для долучення до матеріалів цієї справи у АТ «Райффайзен Банк» (01011, м. Київ, вул. Лєскова, 9) у строк до 19.07.2022 року інформацію про те: - чи належить рахунок (IBAN): НОМЕР_3 ФОП ОСОБА_1 або ОСОБА_1 ? - якщо ні, вказати, якій саме особі належить вказаний рахунок (ПІБ фізичної особи чи назва юридичної особи тощо).

У липні 2022 року на виконання вищезазначеної ухвали апеляційного суду надійшла інформація Банку (а.с. 149), за змістом якої: підтверджено належність вищезазначеного рахунку відповідачу ОСОБА_1 .

В автоматизованому порядку суддею Дашковською А.В. у цій справі замінено суддю Маловічко С.В. у зв`язку із тривалою відпусткою останньої (а.с. 151-152).

У дане судове засідання повідомлені апеляційним судом належним чином про дату, час і місце розгляду справи всі учасники цієї справи, у тому числі відповідач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Войтовича Є.М. (а.с. 148), що узгоджується із вимоагми ст. 130 ч. 5 ЦПК України, не зявились, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

Раніше представник позивача ОСОБА_3 адвокат Шершньов О.В. подав апеляційному суду заяву (а.с. 137-139), в якій просив розглядати дану справу за відсутності позивача та представника позивача, до якої долучив оригінали вищезазначених квитанцій (а.с. 121-122), акт приймання передачі виконаних робіт від 27.01.2022 року між адвокатом Шершньовим О.В. та Куценко Л.О. на загальну суму 1984,00 грн. (вивчення змісту апеляційної скарги - 0,5 годин при вартості за годину 992,00 грн. складає 496,00 грн., оформлення відзиву на апеляційну скаргу 1,5 години при вартості години 992,00 грн., складає 1488,00 грн.), просив апеляційний суд вирішити питання про розподіл судових витрат в апеляційному суді в порядку ст. 141 ч. 1 ЦПК України.

При вищевикладених обставинах, на підставі ст. ст. 371-372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив: заяву сторони позивача задовольнити, розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутністю всіх учасників цієї справи.

В силу вимог ст. 247 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засіданні всіх учасників справи…, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши у даному судовому засіданні доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та оригінали вищезазначених квитанцій на загальну суму 89640,00 грн., надані стороною позивача апеляційному суду (а.с. 121-122), апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 у цій справі підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 374 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (п.1).…змінити рішення (п.2).

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За змістом ст. 376 ЦПК України підставами для …зміни рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин (ст. 376 ч. 4 ЦПК України).

В силу вимог ст. 258 ч. 1 п. 2, 3 ЦПК України судовими рішеннями є рішення, постанови.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд, першої інстанції, правильно задовольняючи позов позивача у цій справі, правильно керувався ст. ст. 4, 12, 13, 76, 81, 247, 354 ЦПК України та правильно вважав, що позивач має право на стягнення на свою користь з відповідача грошових коштів у розмірі 89640,00 грн.

Оскільки, суд першої інстанції також правильно встановив, що:

- згідно із квитанцією № 29021895 від 19 жовтня 2020 року (копія а.с. 13) через банк АТ «ПУМБ» ОСОБА_3 на користь ФОП ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 було перераховано 13280,00 грн. за оплату автомобіля «Skoda Octavia» 2010 TMBGA6Iz292052503,

- згідно із квитанцією № 29146036 від 26 жовтня 2020 року (копія а.с. 13) через банк АТ «ПУМБ» ОСОБА_3 на користь ФОП ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 було перераховано 76360,00 грн. за оплату автомобіля «Skoda Octavia» 2010 TMBGA6Iz292052503.

17 грудня 2020 року ОСОБА_3 на адресу ОСОБА_1 була направлена заява про розірвання договору купівлі продажу та повернення авансу всього у розмірі 89640,00 грн. (копія а.с. 25), яка відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення була отримана ним 08 січня 2021 року (а.с.25 зворот).

Станом на час розгляду цієї справи судом першої інстанції автомобіль не переданий позивачу та кошти за його купівлю позивачу не повернуті.

Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні та стороною відповідача суду у матеріали цієї справи не надані.

Разом із тим, суд першої інстанції на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України не сприяв повному та всебічному з`ясуванню обставин цієї справи та зокрема не витребував у Банку в порядку ст. 81 ч. 7 ЦПК України (коли суд має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів) інформації на підтвердження (спростування) належності вищезазначеного рахунку (IBAN): НОМЕР_3 , на який перераховувала вищезазначену суму коштів позивач ОСОБА_3 за вищезазначеними квитанціями, відповідачу ОСОБА_1 .

У зв`язку із чим, на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК Україгни з метою повного та всебічного перегляду законності та обгрунтованості рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги сторони відповідача, таке витребування інформації в порядку ст. 81 ч. 7 ЦПК України було здійснено апеляційним судом (а.с. 129-130, 143).

Згідно з інформацією АТ «Райффайзен Банк» (а.с. 149), назву якого було змінено (раніше АТ «Райффайзен Банк Аваль» - а.с.128), підтверджено належність вищезазначеного рахунку саме фізичній особі ОСОБА_1 .

Також суд першої інстанції помилково не застосував у цій справі принцип «суд знає закони».

Так, Велика Палата ВС у своїй постанові від 4 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (правовий виснокок якої є обов`язковим для врахування загальними судами в силу вимог ст. 263 ч. 4 ЦПК України) пояснила, що принцип «jura novit curia» зобов`язує суд самостійно перевірити доводи сторін під час розгляду справи.

З`ясувавши ж, що сторона чи інший учасник процесу, обґрунтовуючи свої вимоги або заперечення, послались на неналежні норми права, суд самостійно кваліфікує? спірні відносини та приймає рішення на основі правильних норм матеріального і процесуального права, тобто застосовує положення, які дійсно регулюють відповідні ?правовідносини.

Окремо зазначено, що «самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту».

Виходячи із змісту фактичних обставин цієї справи, суд першої інстанції помилково:

- не встановив правовідносин сторін (договір купівлі-продажу автомобілю сторонами є неукладеним, належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні)

- та не застосував у цій справі ст. 1212 ЦК України (Загальні положення про зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави).

Саме фізична особа ОСОБА_1 є належним відповідачем у цій справі.

Оскільки, саме ОСОБА_1 на свій рахунок у Банку (а.с. 149) отримав від позивача ОСОБА_3 кошти на загальну суму 89640,00 грн. (розрахунок: 13280,00 грн. від 19.10.2020 року + 76360,00 грн. від 24.10.2020 року) за вищезазначеними квитанціями (копії а.с. 13) без достатньої правової підстави.

Те, що у призначенні платежу за вищезазначеними квитанціями позивачем було зазначено, що отримувачем платежу є ФОП (фізична особа підприємець) ОСОБА_1 , не спростовує того факту, що вказані кошти отримав відповідач ОСОБА_1 саме як фізична особа, на ім`я якого відкрито вищезазначений рахунок у Банку (а.с. 149), та не спростовує підстав для застосування у цій справі саме правової підстави для стягнення останніх з відповідача на користь позивача ст. 1212 ЦК України.

За змістом якої: «Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуто, згодом відпала…» (ч.1).

Може, позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_1 і хотіли у жовтні 2020 року укласти будь-який договір купівлі - продажу будь-якого автомобілю, у тому числі Skoda Actavia 2010 TMBGA6Iz292052503, на чому наполягала позивач, але що не визнавав відповідач у суді першої інстанції у цій справі.

Проте, апеляційним судом встановлено, що фактично договір купівлі-продажу автомобілю з додержанням вимог ЦК України між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 чи ФОП ОСОБА_1 укладений не був. Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.

Однак, ОСОБА_1 у добровільному порядку ухиляється від повернення у добровільному порядку ОСОБА_3 отримані без достатньої правовї підстави ним на його вищезазначений рахунок у Банку грошові кошти на загальну суму 89640,00 грн., тому останні підлягають стягненню з відповідача на користь позивача за рішенням суду у цій справі.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 лише частково ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи.

Оскільки, підстави для обов`язкового скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового апеляційним судом, передбачені ст. 376 ч. 3 ЦПК України, та у тому числі п. 1 справу розглянуто неповноважним складом суду, у цій справі відсутні.

Апеляційним судом встановлено, що дану справу розглянуто повноважним складом суду першої інстанції.

Так як суддя суду першої інстанції Дмитрієва М.М. була визначеня для розгляду цієї справи в автоматизованому порядку з додержанням вимог ЦПК України (протокол розподілу справи а.с.18).

В ухваленні оскаржуваного рішення суду першої інстанції у цій справі головуючим суддею була ОСОБА_4 ,

якій з сторони представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Войтовича Є.М. було заявлено безпосередньо у судовому засіданні у цій справі 09 серпня 2021 року відвід з підстав ненадання йому достатнього часу для ознайомлення із заявою позивача на 1-му аркуші про розподіл судових витрат від 29.07.2021 року із додатками на 4-х аркушах, копія якої із додатками надсилалась відповідачу 29.07.2021 року, що підтверджено фіскальним чеком а.с. 68 (вх.№ від 30.07.2021 року) та підготовки заперечень на зазначену заяву (а.с. 74-75),

яка визнала цей відвід необґрунтованим та передала заяву про відвід для вирішення іншому судді у порядку ст. 33 ч. 1 ЦПК України (ухвала від 09 серпня 2021 року - а.с. 76-78),

у задовленні якого інший суддя Варнавська Л.О. відмовила (ухвала від 09 серпня 2021 року виділені матеріали справи, які є додатком до цієї справи),

хоча, враховуючи надходження заяви представника відповідача про відвід судді у день судового засідання 09 серпня 2021 року, тобто менше, ніж за 3 (три) робочи дні до наступного засідання, в силу вимог ст. 40 ч. 3 абз. 2 ЦПК України така заява не підлягала передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу, тобто вищезазначену заяву про відвід мала розглядати головуючий суддя суду першої інстанції у цій справі - Дмитрієва М.М.

Проте, таке вирішення процесуального питання судом першої інстанції не призвело до неправильності вирішення цієї справи по суті, та не може бути підставою для скасування правильного по суті рішення суду першої інстанції у цій справі в силу вимог ст. 376 ч. 2 ЦПК України.

Оскільки, судом апеляційної інстанції не визнаються обґрунтованими вищезазначені підстави для відводу судді Дмитрієвої М.М., зазначені представником відповідача у цій справі в його заяві (копія а.с. 74-75), хоча апеляційну скаргу стороною відповідача у цій справі обґрунтовано у тому числі такою підставою (а.с.98).

За таких обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 слід задовольнити частково, рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 грудня 2021 року у цій справі слід змінити, виклавши мотивувальну частину останнього в редакції цієї постанови.

Крім того, апеляційним судом встановлено, що судом першої інстанції правильно, з додержанням вимог ст. 141 ЦПК України було вирішено питання про розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи судом першої інстанції, у вигляді судового збору та витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Також, в порядку ст. ст. 133, 137, 141 ч. ч. 1, 13 ЦПК України в разі лише часткового задоволення апеляційної скарги відповідача при вищевикладених обставинах:

-відповідач не має права права на компенсацію за рахунок позивача будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом;

-з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім документально підтверджені (а.с. 119) судові витрати, пов`язані із розглядом цієї справи апеляційним судом, у вигляді витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1984,00 грн.

ЦПК України не визначено конкретної форми документу, що надається до суду для підтвердження здійснення оплати витрат на оплату послуг адвоката, а також не встановлено форму такого документу. Адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (довідку тощо), який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта.

Тому, наданий стороною позивача у цій справі апеляційному суду вищезазначений акт від 27.01.2022 року між адвокатом Шершньовим О.В. та позивачем ОСОБА_3 на підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу в апеляційному суді на загальну суму 1984,00 грн. (а.с. 119), підписаний без зауважень позивачем та адвокатом, є належним письмовим доказом понесення останніх позивачем у цій справі, що узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 16.04.2020 року у справі №727/4597/19, який є обов`язковим доля врахування загальними судами в силу вимог ст. 263 ч. 4 ЦПК України.

Вказаний розмір (1984,00 грн.) витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката в апеляційному суді є співмірним із виконаною роботою, розумним, справедливим, підстави для зменшення останнього апеляційним судом у цій справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 12, 81-82, 89, 141, 367-368, 371 372, 374 - 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 грудня 2021 року у цій справі змінити, виклавши мотивувальну частину останнього в редакції цієї постанови.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати, пов`язані із розглядом цієї справи апеляційним судом, у вигляді витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1984,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.

Повний текст постанови апеляційним судом у цій справі складений 26.07.2022 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Дашковська А.В. Подліянова Г.С.