Справа № 308/4387/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

26 вересня 2022 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Малюк В.М.,

при секретарі судового засідання Матіко Я.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, цивільну справу, за позовною заявою адвоката Марамигіна Павла Владиславовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» та приватного нотаріуса Київської міського нотаріального округу Шевченко Ольги Вікторівни, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В :

Адвокат Марамигін, який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з даною позовною заявою, яку мотивує тим, що 22.02.2021 р. за постановою про відкриття виконавчого провадження приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Кохан П.І. відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису № 392, виданого 26.01.2021 року приватним нотаріусом - Київського міського нотаріального округу Шевченко О.В. За вказаним виконавчим написом від 26.01.2021 р. № 392 запропоновано звернути стягнення на:

- об`єкт незавершеного будівництва - недобудований житловий будинок, 88,0% готовності, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Недобудований житловий будинок позначений на плані земельної ділянки - літерою "А", вбиральня - літ. "Б", огорожа літ. "№1-3". Недобудований житловий будинок належить ОСОБА_1 на підставі Договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Сабов О.І. 21 травня 2003 року за р. № 1792. Реєстраційний номер 19792080. Згідно з витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно виданого Ужгородським районним державним підприємством технічної інвентаризації 02.08.2007 року за № 15458387, вартість недобудованого житлового будинку в цілому становить 644 266,00 грн. (шістсот сорок чотири тисячі двісті шістдесят шість грн. 00 коп.)

- земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,2500 га, на якій розташований вищезазначений недобудований житловий будинок, яка належить ОСОБА_1 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗК № 056259 виданого Коритнянською сільською радою 04 липня 2007 року, на підставі Договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Сабов О.І. 21 травня 2003 року за р. № 1792, кадастровий номер земельної ділянки: :04:002:0096, акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на постійного користування землею, договорів оренди землі за № -069.

Заборгованість ОСОБА_1 перед AT «Райффайзен банк Аваль» згідно Кредитного договору № 014/4041/81/34834 від 17 вересня 2007 року, на дату розрахунку 07.12.2020 року, складає: за кредитом - 586 957 (п`ятсот вісімдесят шість тисяч дев`ятсот п`ять) гривень 50 копійок; за відсотками - 869 663 (вісімсот шістдесят дев`ять тисяч шістсот шістдесят три) гривні 45 копійок. Отже, станом на 07.12.2020 року, загальна сума заборгованості Позичальника за кредитним договором № 014/4041/81/34834 від 17 вересня 2007 року становить 1 456 620 (один мільйон чотириста п`ятдесят шість тисяч шістсот двадцять) гривень 95 копійок.

Сума, що підлягає стягненню: 749 769 (сімсот сорок шість тисяч сімсот шістдесят дев`ять) гривень 48 коп. та сума, що сплачена за вчинення виконавчого напису в розмірі 10 000 гривень.

Позивач вважає, що виконавчий напис № 392, виданий 26.01.2021 року приватним нотаріусом - Київського міського нотаріального округу Шевченко О.В., необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню, з огляду на те, що, заборгованість не є безспірною, приватний нотаріус не отримав від сторін документи за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, а також те, що з дня виникнення права вимоги банку минуло більше трьох років.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений своєчасно і належним чином, однак подав його представник адвокат Марамигін П.В. подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує.

Представник AT «Райффайзен банк Аваль», в судове засідання не з`явився повторно, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, в т.ч. шляхом розміщення повідомлення на офіційному веб сайті судової влади України.

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко О.В. в судове засідання повторно не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, в т.ч. шляхом розміщення повідомлення на офіційному веб сайті судової влади України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 26.01.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко О.В. було вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на належне ОСОБА_1 майно на користь AT «Райффайзен банк Аваль», з метою погашення заборгованості за кредитним договором № 014/4041/81/34834 від 17.09.2007 року.

На теперішній час виконавче провадження триває, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження від 22.02.2021 року, серія ВП №64600343.

Згідно ч.1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Саме така правова позиція сформульована в постанові ВСУ від 05 липня 2017 року за результатами касаційного перегляду цивільної справи №754/9711/14-ц.

AT «Райффайзен банк Аваль» суду не надано документів, які свідчать про безспірність заборгованості позивача. Не надано таких документів і приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко О.В.

З позову вбачається, що ОСОБА_1 з наявністю у нього заборгованості перед відповідачем не погоджується.

Вказані обставини однозначно свідчать про те, що заборгованість ОСОБА_1 не є безспірною.

Проаналізувавши надані суду письмові докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позивач довів суду факт вчинення нотаріусом оскаржуваного виконавчого напису з порушенням вимог ст. 88 ЗУ «Про нотаріат».

Крім цього встановлено, що у 2011 році ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" звертався до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, з якого слідує, що через невиконання умов договору позичальником банк звернувся з позовом до суду про стягнення кредитної заборгованості за кредитним договором від 17.09.2007 р. № 14/4041/81/ НОМЕР_1 .

За таких обставин, звернувшись до суду з позовом про стягнення кредитної заборгованості у серпні 2011 року, який розглянутий судом по суті 28.05.2012 року, позивач перервав позовну давність у спорі з відповідачем щодо стягнення кредитної заборгованості. Тому при зверненні до нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису в січні 2021 року, тобто більш ніж через три роки після зміни строку виконання основного зобов`язання, AT «Райффайзен Банк Аваль» ввів в оману нотаріуса і разом припустилися порушення ч. 1 ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», так як з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років.

Аналогічних висновків дійшов і Верховний Суд в постановах від 19.02.2020 по справі № 757/21623/15-ц та від 27.02.2020 по справі № 361/3230/17.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги недоведеність відповідачем факту подання нотаріусу документів на підтвердження безспірної заборгованості позивача, а також заперечення позивача ОСОБА_1 щодо наявності безспірної заборгованості перед АТ «Райффайзен банк Аваль», суд дійшов висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги є обґрунтованими, а тому виконавчий напис від 26.01.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко О.В., зареєстрований в реєстрі за номером 392, про звернення стягнення на належне ОСОБА_1 майно, з метою погашення заборгованості за кредитним договором № 014/4041/81/34834 від 17.09.2007 р., слід визнати таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача - АТ «Райффайзен банк Аваль».

Керуючись ст.ст. 4, 19, 259, 263, 264, 265, 280-281 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву - задоволити.

Виконавчий напис №392 від 26.01.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко О.В. про звернення стягнення на належне ОСОБА_1 майно, з метою погашення заборгованості за кредитним договором № 014/4041/81/34834 від 17.09.2007 р., укладеним між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 , в розмірі 746769,48 грн. - визнати таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на користь позивача сплачений останнім судовий збір у розмірі 908 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області.

Повний текст рішення суду складено 03.10.2022 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду В.М. Малюк