Справа № 296/5882/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" квітня 2022 р. м.Житомир

Корольовський районний суд міста Житомира під головуванням судді Драча Ю.І.

за участю секретаря судових засідань Алексеєнко В.В.,

представника позивача Телічко Ю.А.

відповідача ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "К і Партнер" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

04.03.2015 року Богунським районним судом було винесено заочне рішенням, яким було позов задоволено.

19.02.2018 року ухвалою Богунського районного суду м. Житомира заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення було задоволено, заочне рішення Богунського районного суду м. Житомира від 04.03.2015 року скасовано та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 26.01.2018 року у справі було замінено сторону позивача з ПАТ «Фідобанк» на Товариство з обмеженою відповідальністю «К І ПАРТНЕР», у зв`язку із зміною кредитора в зобов`язанні.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 24 травня 2019 року позов задоволено.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 29 січня 2020 року рішення суду першої інстанції від 24 травня 2019 року змінено, викладено абзац другий його регулятивної частини в іншій редакції, у решті рішення суду було залишено без змін.

Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 квітня 2021 року рішення Богунського районного суду м. Житомира від 24 травня 2019 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 29 січня 2020 року скасовано, а справу №295/18103/14-ц передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.06.2021 року, справу передано для її розгляду судді Богунського районного суду м. Житомира Кузнєцову Д.В., яким з підстав, передбачених ч.1 ст. 37 ЦПК України, було заявлено самовідвід про що було 02.06.2021 року винесено відповідну ухвалу.

В подальшому, відповідно до протоколів автоматизованого розподілу на підставі п.5 ч.1 ст. 36 ЦПК України було заявлено самовідвід суддями Богунського районного суду Семенцовою Л.М. (ухвала від 07.06.2021 року), ОСОБА_3 (ухвала від 09.06.2021 року), ОСОБА_4 (ухвала від 11.06.2021 року), ОСОБА_5 (ухвала від 14.06.2021 року), ОСОБА_6 (ухвала від 18.06.2021 року), ОСОБА_7 (ухвала від 23.06.2021 року), ОСОБА_8 (ухвала від 24.06.2021 року).

Відповідно до розпорядження в.о. голови Богунського районного суду м. Житомира Чішман Л.М. від 25.06.2021 року справу передано для розгляду до Корольовського районного суду м. Житомира.

05.07.2021 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Корольовського районного суду м. Житомира Анциборенко Н.М. для розгляду.

15.07.2021 року стягувачем ТОВ «К І ПАРТНЕР» до Корольовського районного суду м. Житомира було подано заяву про уточнення позовних вимог у цивільній справі № 296/5882/21 (295/18103/14-ц).

Відповідно вказаної заяви ТОВ «К І ПАРТНЕР» прохальну частину позовної заяви виклали в наступній редакції: стягнути із відповідачів на користь ТОВ «К І ПАРТНЕР» заборгованість по кредитному договору в загальному розмірі 396 698,52 грн. (визначена у гривні згідно з курсом НБУ станом на 17.10.2014 року), яка складається з наступного:

- Строкова заборгованість за кредитом 298858.47 грн.

- Прострочена заборгованість за кредитом 58727,83 грн.

- Прострочена заборгованість за відсотками 32821, 89 грн.

- Строкова заборгованість 284,15 грн.

- Пеня за несвоєчасне погашення кредиту 3928,81 грн.

- Пеня за несвоєчасне погашення відсотків 2077,37 грн.

Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира Анциборенко Н.М. від 16.07.2021 року відкрито провадження у справі.

25.01.2022 року представником позивача Телічко Ю. подано заяву про повторний авторозподіл цивільної справи, оскільки з моменту відкриття провадження у справі ( новий розгляд справи після перегляду в Верховному суді) не відбулось жодного судового засідання. Чергове судове засідання було призначено на 24.01.2022 року, однак не відбулось, у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді. Тому, враховуючи тривалу відсутність судді на робочому місці та з метою недопущення подальшого порушення строків розгляду спору, просив провести повторний автоматизований розподіл цивільної справи № 296/5882/21.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.01.2022 року справу передано судді Драч Ю.І. для розгляду.

В судовому засіданні 27 квітня 2022 року представник позивача ОСОБА_9 підтримав свою позовну заяву з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог на підставі доказів, наявних в матеріалах справи.

Відповідач ОСОБА_1 підтримала свою заяву про визнання обставин справи та позову.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, правом подання відзиву не скористався, про розгляд справи був повідомлений належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв.

Зважаючи на тривалість судового провадження (з 19.11.2014 року), повнотою зібраних доказів при попередньому розгляді справи, судом вирішено розглядати справу у відсутності ОСОБА_2 за наявними матеріалами справи.

Судом встановлено наступні обставини.

Згідно з кредитним договором №014/5904/3/18133 від 19.06.2008 року ВАТ Ерсте Банк (правонаступником якого є ПАТ Фідобанк) надав ОСОБА_1 кредит в сумі 50 000,00 доларів США зі строком користування кредитними коштами до 18 червня 2018 року включно зі сплатою 14,5 % річних.

24.11.2009 року між ПАТ Ерсте Банк та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 укладено договір поруки №014/5904/3/18133/2, відповідно до якого поручитель зобов`язується перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов`язань, що випливають з кредитного договору.

Між ПАТ "Фідобанк" та позичальником укладено додаткові угоди до договору кредиту, а саме: №1 від 24.11.2009 року, №2 від 18.01.2010 року, №3 від 28.04.2011 року; а також між ПАТ "Фідобанк", позичальником та поручителем - угода №4 від 28.04.2011 року.

Додаткову угоду до договору поруки укладено за участі всіх учасників: №1 від 28.04.2011 року.

Відповідно до п. 5.2. кредитного договору позичальник зобов`язався здійснювати погашення кредиту щомісячною до 15 числа включно кожного місяця.

Згідно з п. 9.1 договору за порушення строків повернення кредиту, відсотків за користування кредитом та комісій, передбачених положеннями договору, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 0,1 % від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення.

Внаслідок неналежного виконання позичальником взятих на себе зобов`язань за договором виникла заборгованість, яка станом на 17.10.2014 року складає 30166,45 доларів США та 6006,18 грн., з них: строкова заборгованість за кредитом 23 075,70 долари США; прострочена заборгованість за кредитом 4 534,54 долари США; строкова заборгованість за відсотками 21,94 долари США; прострочена заборгованість за відсотками 2 534,27 долари США; пеня за несвоєчасне погашення кредиту 3 928,81 грн.; пеня за несвоєчасне погашення відсотків 2 077,37 грн.

Наведений розмір грошових сум як складових заборгованості підтверджено розрахунком заборгованості, вимогою про усунення порушень від 01.10.2014 року, направленою на ім`я відповідачів.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Положенням ч. 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 статті 1050 ЦК України визначено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Кредитором змінено строк виконання зобов`язання повідомленням від 01.10.2014 року, про необхідність сплати заборгованості сповіщено боржників.

Згідно з п. 5.6 договору кредиту позичальник зобов`язаний достроково здійснити повернення кредиту, відсотків та інших платежів, що визначені договором у разі неналежного виконання умов договору.

Відповідно до того ж пункту кошти мають бути повернені протягом 30 днів з моменту надіслання кредитором на адресу позичальника відповідного листа-повідомлення.

Пунктом 3.4 договору сторони визначили, що обчислення строку надання кредиту, нарахування відсотків та штрафних санкцій по договору здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом.

Тобто, пред`явлення вимог в розмірі, що визначався станом на 01.10.2014 року та доповнений при зверненні до суду з огляду на нараховані відсотки і штрафні санкції за період по 17.10.2014 року, відповідають вимогам Закону про обмеження нарахування відсотків внаслідок реалізації кредитором права на дострокове виконання зобов`язання, про свободу договору (ст. 6), а також вищевказаним положенням договору кредиту. Нарахування відсотків і штрафних санкцій після пред`явлення вимоги не перевищує 30 денний термін, що відліковуєтсья від дати направлення вимоги про усунення порушень.

Заслухавши думки учасників справи, дослідивши матеріали справи суд дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне.

У відповідності до ч.ч 1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до висновку судової почеркознавчої експертизи №1/3-363 від 03.01.2019 року досліджувані підписи від імені ОСОБА_2 , які розміщені на бланкових рядках в графі ОСОБА_2 у примірнику договору поруки №014/5904/3/18133/2 від 24.11.2009 року виконані ОСОБА_2 ; досліджувані підписи від імені ОСОБА_2 , які розміщені на бланкових рядках в графах ОСОБА_2 , від імені поручителя у примірнику додаткової угоди № 1 до договору поруки №014/5904/3/18133/2 від 24.11.2009 року; досліджувані підписи від імені ОСОБА_2 ; які розміщені на бланкових рядках в графі ОСОБА_2 у примірнику додаткової угоди № 4 від 28.04.2011 року до кредитного договору з фізичною особою №014/5904/3/18133/2 від 19 червня 2008 року, виконані ОСОБА_2 .

В судовому засіданні було допитано експерта ОСОБА_10 , яким було надано вичерпні відповіді на всі поставлені питання представника ОСОБА_2 .

Під час розгляду справи Корольовським районним судом, відповідачем ОСОБА_2 було заявлено повторне клопотання про проведення почеркознавчої експертизи документів, які вже досліджувались судовим експертом за клопотанням останнього.

Згідно з ч.1, ст. 104 ЦПК України, про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

У відповідності до положень ст. 113 ЦПК України, якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам).

Якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Суд прийшов до висновку про абсолютну чіткість та зрозумілість висновку експерта.

Судами було встановлено, що наявний в матеріалах висновок експерта є обґрунтованим, не суперечить матеріалам справи та не викликає сумнівів у його правильності, а тому підстави для призначення експертизи, яка вже була проведена відсутні.

Щодо припинення договору поруки. Останній платіж за договором здійснений 29.01.2014 року на суму 900 доларів США, який відображено в особовому рахунку, на який надходили кошти від позичальника.

Строк дії поруки визначений пунктом 6.2. договору поруки від 24.11.2009 року, яким передбачено, що цей договір діє до настання однієї з наступних обставин: виконання (в тому числі дострокового) Позичальником забезпеченого порукою зобов`язання визначеного в пункті 2.1 цього договору; погашення Поручителем всієї заборгованості Позичальника за Кредитним договором у порядку та строки, визначені цим Договором; також порука припиняється, якщо Кредитор в межах трирічного строку з дня настання терміну виконання зобов`язання не пред`явить вимоги до Поручителя (ч.4. ст. 559 Цивільного кодексу України).

Тобто, з огляду на наявність встановленого у договорі поруки строку її припинення, суд прийшов до висновку про те, що порука у даних правовідносинах не припинилась за будь-якою строковою сплатою. Підстав для припинення поруки за ч.4 ст. 559 ЦК України не існує, оскільки сторони договору визначили строк дії поруки, який на момент звернення до суду не закінчився.

Подібний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 03 лютого 2016 року у справі № 6-18цс16, підстав відступити від якого Верховним Судом не встановлено.

Крім того, аналогічні висновки викладені КЦС у складі Верховного Суду в постанові по справі №283/976/17-ц за позовом ПАТ «ФІДОБАНК» до фізичної особи про стягнення боргу за кредитним договором, де мають місце схожі за змістом обставини справи. Касаційний суд у вказаній постанові зазначив наступне:

«У справі, що переглядається, ТОВ «ГРАНД-ДМС припинило виконувати свої зобов`язання за кредитним договором належним чином після 17 травня 2016 року, банк звернувся до суду з позовом 31 травня 2017 року, тому враховуючи домовленість сторін у п. 7.2.3 договору поруки про встановлення строку припинення поруки у три роки, порука ОСОБА_2 не є припиненою до усіх вимог банку, тому суди вірно задовольнили позов у повному обсязі, що відповідає правовому висновку Верховного Суду України у постанові від 29 червня 2016 року у справі № 6-272 цс16.»

Згідно зі ст. 203 К України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За положеннями ст. 204 ЦПК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України (в редакції, чинній на час укладення додаткових угод до договору кредиту) порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Судами не здобуто доказів, які вказують на збільшення обсягу відповідальності поручителя без його згоди за наслідком укладення додаткових угод до договору кредиту, в чому саме виявилась така зміна, відповідач не зауважує.

Щодо можливого пропущення позивачем строку, визначеного для пред`явлення вимог до поручителя, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України в редакції на час звернення позивача до суду, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

При дослідженні матеріалів справи виявлено відзив, поданий ОСОБА_2 . У поданому відзиві на позовну заяву вказано на те, що останній платіж на виконання зобов`язань за договором кредиту сплачено позичальником ОСОБА_1 в березні 2014 року. Інші періоди можливого прострочення сплати чергових платежів даним відповідачем не вказувались.

За положеннями ч. 3 ст. 6 ЦК України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Судом встановлено, що в договорі поруки (п. 6.2.3) сторонами погоджено припинення поруки в разі, якщо кредитор в межах трирічного строку з дня настання терміну виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя (ч. 4 ст. 559 ЦК України).

За таких обставин, коли заборону на зміну відповідного строку законодавством не визначено, сторонами на виконання припису ст. 6 ЦК України правомірно реалізоване право на врегулювання відносин на власний розсуд. Позивач як кредитор дотримався даних домовленостей при зверненні до суду з вимогами до боржників. Пропущення трирічного строку для пред`явлення вимог до поручителя за будь-якою строковою сплатою не підтверджено.

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя, що передбачено ст. 554 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Також суд звертає увагу, що вказівки, які містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи (ч. 1 ст. 417 ЦПК України).

При перегляді даної справи Верховним судом, попередні рішення місцевого та апеляційного суду були скасовано лише з підстав виходу ними за межі позовних вимог. Інших порушень норм матеріального та процесуального права судом касаційної інстанції у власній постанові не наведено.

Тому, вирішуючи питання про стягнення заборгованості, суд враховує заяву ТОВ «К І ПАРТНЕР» про уточнення позовних вимог, якою позивач усунув технічні помилки позовної заяви та просив стягнути заборгованість за кредитом у гривні згідно курсу долару США, встановленим НБУ на момент звернення до суду із позовною заявою.

З огляду на положення ч.1 ст. 1046 ЦК України та ч. 1 ст. 1049 ЦК України належним виконання зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки , у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики.

Враховуючи вищевикладене, позов Товариства з обмеженою відповідальністю "К і Партнер" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 258-279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "К і Партнер" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість по кредитному договору в загальному розмірі 396698 ( триста дев`яносто шість тисяч шістсот дев`яносто вісім) грн. 52 коп., яка складається з наступного:

- Строкова заборгованість за кредитом 298858,47 грн.;

- Прострочена заборгованість за кредитом 58727,83 грн.;

- Просторочена заборгованість за відсотками 32821,89 грн.;

- Строкова заборгованість 284,15 грн.;

- Пеня за несвоєчасне погашення кредиту 3928,81 грн.;

- Пеня за несвоєчасне погашення відсотків 2077,37 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 сплачений судовий збір в сумі по 1827 грн. 00 коп. з кожного.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про сторін:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "К і Партнер". Юридична адреса:04074, м. Київ, вул. Автозаводська,18, .

Відповідач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 . Місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 . Місце проживання: АДРЕСА_2

Головуючий суддя Ю. І. Драч