Провадження № 2-зз/638/53/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2022 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді за участю: відповідача секретаря судового засідання- Орос (Поволяєвої) О.В., - Нестеренка А.О., - Шевцової А.Р.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про визначення місця проживання малолітніх дітей разом з матір`ю,-

ВСТАНОВИВ:

26 жовтня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про визначення місця проживання малолітніх дітей разом з матір`ю, в якій просив суд скасувати заходи забезпечення позову, вжиті на підставі ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 08 червня 2021 року.

Заяву мотивовано тим, що 30 грудня 2020 року ОСОБА_3 подано до суду позов до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про визначення місця проживання малолітніх дітей разом з матір`ю.

24 травня 2021 року ОСОБА_3 подано до суду заяву про забезпечення позову.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 08 червня 2021 року забезпечено позов шляхом заборони ОСОБА_1 вчиняти дії, що перешкоджають спілкуванню ОСОБА_3 з малолітньою донькою ОСОБА_4 , та шляхом встановлення зустрічей ОСОБА_3 з донькою ОСОБА_4 кожної першої, третьої суботи місяця з 10 год. 00 хв. до 13 год. 00 хв., другої, четвертої неділі місяця з 15 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1 .

Станом на час подання заяви про скасування заходів забезпечення позову справу за позовом ОСОБА_3 не розглянуто.

Необхідність у скасування заходів забезпечення позови виникла у зв`язку з оголошенням в країні воєнного стану та проведенням на території м. Харкова активних бойових дій, оскільки з метою забезпечення безпеки життя та здоров`я дитини ОСОБА_1 був вимушений переїхати разом з дитиною до смт. Васищево Харківської області, зважаючи на що неможливо виконати ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 08 червня 2021 року в частині встановлення зустрічей ОСОБА_3 з донькою ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 .

Також в заяві про скасування заходів забезпечення позову та додаткових поясненнях посилався на те, що ОСОБА_3 жодного разу на з`явилася у встановлені в ухвалі суду дні та часи за вказаною вище адресою для спілкування з дитиною, стосунки з дитиною у неї значно погіршились тощо.

ОСОБА_1 в судовому засіданні заяву про скасування заходів забезпечення позову підтримав, просив суд її задовольнити, надав пояснення, аналогічні доводам, викладеним в заяві та додаткових поясненнях.

Позивач та її представники в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись, про причини неявки суд не повідомили, заяву про відкладення розгляду справи не надали.

Дослідивши викладені в заяві про скасування заходів забезпечення позову доводи та матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви з наступних підстав.

Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини.

30 грудня 2020 року ОСОБА_3 подано до суду позов до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про визначення місця проживання малолітніх дітей разом з матір`ю, в якому просила суд визначити місце проживання доньок ОСОБА_4 та ОСОБА_5 разом з матір`ю.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 08 червня 2021 року, яка набрала законної сили, забезпечено позов шляхом заборони ОСОБА_1 вчиняти дії, що перешкоджають спілкуванню ОСОБА_3 з малолітньою донькою ОСОБА_4 , та шляхом встановлення зустрічей ОСОБА_3 з донькою ОСОБА_4 кожної першої, третьої суботи місяця з 10 год. 00 хв. до 13 год. 00 хв., другої, четвертої неділі місяця з 15 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1 .

Станом на час подання заяви про скасування заходів забезпечення позову справу не розглянуто.

Відповідно до довідок Безлюдівської селищної ради Харківського району Харківської області від 17 липня 2022 року № 6324- та № 6324- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 фактично проживають за адресою: АДРЕСА_2 .

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача щоб забезпечити останньому реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до роз`яснень, викладених в п.10 Постанови Пленуму Верхового Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Зважаючи на те, що заходи забезпечення позову були вжиті за заявою позивача до оголошення в країні воєнного стану та ведення бойових дій, заяву про скасування заходів забезпечення позову подано у зв`язку з реальною неможливістю виконати визначені в ухвалі суду вимоги щодо встановлення зустрічей мати з дитиною за адресою: АДРЕСА_1 ., оскільки дитина набула статус внутрішньо переміщеної особи та проживає за межами м. Харкова, а також з метою забезпечення безпеки життю та здоров`ю дитини, суд вважає за можливе скасувати заходи забезпечення позову.

Викладені ОСОБА_1 доводи стосовно того, що вжиті заходи забезпечення позову шляхом встановлення зустрічей матері з дитиною за вказаною вище адресою, у конкретно визначені дні та часи, в умовах воєнного стану та набуття батьком та дитиною статусу внутрішньо переміщеної особи, ставить під загрозу життя, фізичне та психологічне здоров`я дитини, суд вважає винятком випадком, коли змінились обставини, що зумовили застосування заходів забезпечення.

Враховуючи викладене, а також те, що позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, правом на подання заперечень не скористались, не навели належні та обґрунтовані доводи, що дають підстави для висновку про необхідність подальшого забезпечення позову шляхом встановлення зустрічей матері та дитини в умовах воєнного стану за адресою: АДРЕСА_1 ., суд приходить до висновку про задоволення заяви про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою суду у виді встановлення зустрічей ОСОБА_2 з донькою ОСОБА_4 кожної першої, третьої суботи місяця з 10 год. 00 хв. до 13 год. 00 хв., другої, четвертої неділі місяця з 15 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, суд під час вирішення заяви в цій частині виходить з принципу диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Що ж стосується вимоги про скасування вжитих ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 08 червня 2021 року у цивільній справі заходів забезпечення позову у виді заборони ОСОБА_1 вчиняти дії, що перешкоджають спілкуванню ОСОБА_6 з малолітньою донькою ОСОБА_4 , то вона задоволенню не підлягає, зважаючи на наступне.

Згідно із ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 15 ЗУ «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ним регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Під час розгляду справи та дослідження матеріалів судом не встановлені будь-які беззаперечні дані, які свідчать, що спілкування матері та дитини перешкоджає нормальному вихованню останньої. Також матеріали справи не містять даних, з яких вбачається, що спілкування матері з дитиною обмежене законом.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, всі дії стосовно дітей органів соціального забезпечення, судів, адміністративних чи законодавчих органів повинні бути спрямовані на якнайкраще забезпечення інтересів дитини. Держави-учасниці повинні забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручі до уваги права і обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Ухвалюючи рішення в справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Скасування вжитих ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 08 червня 2021 року, яка набрала законної сили після перегляду судом апеляційної інстанції, у цивільній справі заходів забезпечення позову у виді заборони ОСОБА_1 вчиняти дії, що перешкоджають спілкуванню матері та дитини не буде сприяти відновленню та налагодженню емоційних стосунків ОСОБА_3 із її малолітньою дитиною ОСОБА_4 і таке скасування не відповідатиме законним інтересам як матері так і дитини, що в свою чергу може усунути загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю.

За змістом статей 150, 155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, усупереч яким не можуть здійснюватись батьківські права.

З аналізу зазначених норм та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини вбачається, що в рішеннях стосовно дітей їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому найкращі інтереси дитини можуть залежно від їх характеру та серйозності перевищувати інтереси батьків.

Відновлення відносин та емоційного контакту малолітньої дитини з її матір`ю повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити або взагалі відгородити дитину від зустрічей з матір`ю.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 04 квітня 2018 року у справі № 344/16653/16-ц.

Наведені відповідачем доводи щодо введення в країні воєнного стану та проведення бойових дій, набуття ним та дитиною статусу внутрішньо переміщеної особи, проживання не за адресою місця реєстрації тощо не є випадком, який свідчить що потреба в забезпеченні позову у виді заборони батьку вчиняти дії, що перешкоджають спілкуванню матері з дитиною, відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Зважаючи на зазначене, суд дійшов висновку щодо відсутності достатніх правових підстав для задоволення заяви про скасування заходів забезпечення позову в цій частині.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст. 158 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову задовольнити частково.

Скасувати вжиті ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 08 червня 2021 року у цивільній справі № 638/18301/20 заходи забезпечення позову у виді встановлення зустрічей ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) з донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , кожної першої, третьої суботи місяця з 10 год. 00 хв. до 13 год. 00 хв., другої, четвертої неділі місяця з 15 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1 .

Відмовити у скасуванні вжитих ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 08 червня 2021 року у цивільній справі № 638/18301/20 заходів забезпечення позову у виді заборони ОСОБА_1 вчиняти дії, що перешкоджають спілкуванню ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) з малолітньою донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали. Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя О.В. Орос (Поволяєва)