справа № 208/4228/19
№ провадження 2/208/381/22
РІШЕННЯ

Іменем України

30 червня 2022 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі:

головуючого, судді - Івченко Т.П.,

за участі: секретаря судового засідання - Задьора Є.І.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката Григор`єва М.І.,

представників третіх осіб:

Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) - Литвин-Олейник А.О.,

представника третьої особи ОСОБА_4 - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), Державного підприємства «СЕТАМ», треті особи: ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , Приватний нотаріус кам`янського міського нотаріального округу Огнєва Надія Олександрівна про визнання електронних торгів недійсними та скасування результатів їх проведення, визнання недійсним свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, припинення права власності», -

встановив:

1. Короткий зміст позовних вимог.

26.06.2019 року до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_3 , Заводського відділу державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Державного підприємства «СЕТАМ» Міністерства юстиції України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , Приватний нотаріус Кам`янського міського нотаріального округу Огнєва Надія Олександрівна «про визнання електронних торгів недійсними, скасування свідоцтва про право власності».

В подальшому позивачем уточнювались позовні вимоги і згідно до позовних вимог, в останній редакції, позивачем заявлені та підтримані позовні вимоги до ОСОБА_3 , Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), Державного підприємства «СЕТАМ», і 3-іх осіб: ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , Приватного нотаріуса кам`янського міського нотаріального округу Огнєвої Надії Олександрівни про визнання електронних торгів недійсними та скасування результатів їх проведення, визнання недійсним свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, припинення права власності, та заявлені наступні позовні вимоги: визнати недійсними та скасувати:

- проведені 17 лютого 2017 року Державним підприємством «СЕТАМ» Міністерства юстиції України електронні торги з реалізації магазину непродовольчих товарів (вбудоване приміщення №3,4) загальною площею 148 кв.м у будинку АДРЕСА_1 ;

- свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, видане 18.04.2017 р. приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Огнєвою Н.О. на магазин непродовольчих товарів (вбудоване приміщення №3,4) загальною площею 148 кв.м у будинку АДРЕСА_1 ;

- протокол проведення прилюдних торгів № 236576 сформований 17 лютого 2017 року найменування майна: магазин непродовольчих товарів (вбудоване приміщення № 3,4) загальною площею 148 кв.м у будинку АДРЕСА_1 ;

- Акт про проведення електронних торгів з реалізації арештованого майна від 23 лютого 201 7 року, складений старшим державним виконавцем Лижниковим В.О. Заводського відділу державної виконавчої служби м. Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на підставі протоколу № 236576 про проведення електронних торгів від 17 лютого 2017 року нерухоме майно: магазин непродовольчих товарів (вбудоване приміщення №3,4) загальною площею 148 кв.м у будинку АДРЕСА_1 ) (лот № 195352);

- з одночасним припиненням права власності ОСОБА_3 на нерухоме майно: магазин непродовольчих товарів (вбудоване приміщення №3,4) загальною площею 148 кв.м у будинку АДРЕСА_1 та скасуванням рішення (та відповідного запису) про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 34810342 від 18.04.2017 р. приватного нотаріуса Огнєвої Надії Олександрівни, Кам`янський міський нотаріальний округ.

2. Позиція сторони позивача.

В обґрунтування позову з урахуванням уточнених позовних вимог, позивач та його представник просять розглядати позов, який викладений в уточненій редакції, в якому представник позивача, адвокат Фесок Ю.О., вказав, що позивачем до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська подана позовна заява до ОСОБА_3 , Заводського відділу державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Державного підприємства «СЕТАМ» Міністерства юстиції України, треті особи: ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , Приватний нотаріус Огнєва Надія Олександрівна, про усунення перешкод у здійсненні повноважень власника шляхом визнання недійсними електронних торгів і їх результатів.

З огляду на те, що з моменту подання позову, який мав місце 26 червня 2019 року, змінилося діючи законодавство, а саме у ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (надалі - Закон) законодавець зазначив, що ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

З огляду на те, що в позові ставиться питання про визнання недійсними та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_7 на спірну нерухомість, то, з урахуванням вимог ст.26 Закону, він вимушений одночасно висувати вимогу про припинення права власності даного відповідача на цю нерухомість, тобто уточнювати свої позовні вимоги.

Окрім того, на теперішній час змінилося найменування відповідача Заводського відділу державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на Заводський відділ державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), що також вимагає уточнення позову.

Позивач вказує, що йому, ОСОБА_1 , на підставі договір купівлі-продажу, посвідченого 20 червня 2012 року Прожуган М.А. - приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу, укладеного між продавцем ОСОБА_4 та покупцем ОСОБА_1 , належить право власності на магазин непродовольчих товарів (вбудоване приміщення № 3,4) у будинку АДРЕСА_1 . 22 червня 2012 року його право власності було зареєстроване в Реєстрі прав власності на нерухоме майно.

17 лютого 2017 року Державним підприємством «СЕТАМ» Міністерства юстиції України шляхом проведення електронних торгів було здійснено реалізацію вищевказаного магазину.

Відповідно до Акту про проведення електронних торгів з реалізації арештованого майна від 23 лютого 2017 року, складеного старшим державним виконавцем Лижниковим В.О. Заводського відділу державної виконавчої служби м. Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на підставі протоколу № 236576 про проведення електронних торгів від 17 лютого 2017 року, - 17 лютого 2017 року проведено електронні торги з реалізації арештованого майна - нерухоме майно, а саме: магазин непродовольчих товарів (вбудоване приміщення 3,4) загальною площею 148 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (лот № 195352). В Акті також зазначено, що продаж вищевказаного майна здійснено при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження № 51781977 з примусового виконання виконавчих документів: виконавчий лист 409/945/12 від 06.06.2013 р. виданий Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинськ про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 борг в розмірі 1784388,45 грн. (виконавче провадження № 51717642) та виконавчий лист 409/5225/13 від 30.04.2013 р. виданий Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинськ про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 боргу в розмірі 643361,61 грн. (виконавче провадження № 51717395), а також постанови про опис та арешт майна боржника, складеного 12.12.2016 р. державним виконавцем Заводського ВДВС м. Кам`янське. В Акті також міститься посилання на те, що боржник - ОСОБА_4 , ІПН НОМЕР_1 мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , а нерухоме майно: магазин непродовольчих товарів (вбудоване приміщення 3,4) загальною площею 148 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер нерухомого майна 04), - належить боржнику ОСОБА_4 на підставі Додаткового рішення суду: справа № 409/945/50/13, виданий 09.07.2013 p., видавник суддя Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Гнезділов В.Є.

Переможець електронних торгів: ОСОБА_3 , ІПН: НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , адреса проживання та прописки: АДРЕСА_3 . Ціна продажу: 1 071 566,00 грн.

Зазначені електронні торги були проведенні з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема, Закону України "Про виконавче провадження", Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 2831/5 від 29.09.2016. (який був чинним на момент проведення торгів), Цивільного кодексу України, що мало наслідком порушення мого права власності на спірну нерухомість, у зв`язку з чим є недійсними, що вбачається в наступному.

Стаття 650 ЦК України закріплює такий спосіб реалізації майна, як укладення договорів на біржах, аукціонах (торгах), конкурсах, та відсилає до інших нормативних актів, якими повинні встановлюватись особливості укладення цих договорів. До цього зводиться і норма ч. 4 ст. 656 ЦК України, згідно з якою до таких договорів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

Порядок і особливості продажу арештованого майна на електронних торгах визначений Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України № 2831/5 від 29.09.2016., яким передбачено продаж майна боржника (п.1 Розділ І).

Згідно з п. 4 розділу X Порядку після повного розрахунку переможця за придбане майно (у тому числі сплати винагороди організатору) на підставі протоколу про проведення електронних торгів та платіжного документа, що підтверджує сплату додаткової винагороди організатору (у випадку, якщо майно реалізувалося за ціною, вищою стартової), виконавець протягом п`яти робочих днів складає акт про проведені електронні торги. Державний виконавець додатково затверджує акт про проведені електронні торги у начальника відділу, якому він безпосередньо підпорядкований.

Підписаний та скріплений печаткою приватного виконавця або затверджений начальником відділу державної виконавчої служби акт виконавець видає або надсилає переможцеві електронних торгів не пізніше наступного робочого дня з дня його затвердження.

Акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, у випадках, передбачених законодавством (п. 8 розділу X Порядку).

Отже, виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на торгах, яка полягає в продажі майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на торгах, тобто є правочином. Наведене узгоджується з нормами частини четвертої статті 656 ЦК України, за якою до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

Таким чином, правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (статей 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури порядку проведення торгів. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України 22 лютого 2017 року у справі 6-2677цс16.

Згідно із частиною другою статті 16, частиною першою статті 215 ЦК України одним зі способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням стороною (сторонами) вимог, установлених частинами першою - третьою, п`ятою, шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема у зв`язку з невідповідністю змісту правочину цьому Кодексу та іншим актам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Частиною 1 статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Як вбачається із частини третьої вказаної вище статті, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

На теперішній час він вимушений звертатися до суду з даною позовною заявою для того, щоб захистити своє право власності на майно, яке було продане з торгів - магазин непродовольчих товарів (вбудоване приміщення № 3,4) у будинку АДРЕСА_1 , у зв`язку з невідповідністю змісту правочину цьому Кодексу та іншим актам цивільного законодавства оскільки правочин - реалізація вказаного майна на торгах суперечить Цивільному кодексу України, Закону України "Про виконавче провадження", Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 2831/5 від 29.09.2016., та Конституції України.

Так, статтею 41 Конституції України затверджений принци непорушності права власності, в ній визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану.

У відповідності до ст..316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

У відповідності до ст..317 ЦК України зміст права власності складають права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

У відповідності до ч.І, ч.2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується майном на власний розсуд, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону.

Таким чином протиправними діями посадових осіб державної виконавчої служби, наслідком яких є проведення вищевказаних електронних торгів всупереч правової природи реалізації арештованого майна, яка полягає в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця, - стягнення було звернуте не на майно боржника, а на особисте майно позивача, при тому, що він не є боржником в виконавчому провадженні, в рамках якого відбувалися торги.

Старшим державним виконавцем Заводського ВДВС Лижником В.О. були вчинені протиправні дії, які виражаються у зверненні стягнення на магазин непродовольчих товарів (вбудоване приміщення №3,4) у будинку АДРЕСА_1 , що доводиться наступним.

Як було зазначено вище, і підтверджується Актом про проведення електронних торгів з реалізації арештованого майна від 23 лютого 2017 року, - звернення стягнення на вищевказане нерухоме майно відбувалося в рамках зведеного виконавчого провадження, відкритого на підставі виконавчого листа від 06.06.2013 p., виданого Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 боргу в розмірі 1783388,45 гри. та виконавчого листа від 30.04.2013 p., виданого цим же судом про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 боргу в розмірі 643361,61 грн.

Таким чином, боржником по виконавчому провадженню є ОСОБА_4 , а стягувачем, відповідно, ОСОБА_8 .

Але державний виконавець Лижник О.В., звертаючи стягнення на магазин непродовольчих товарів (вбудоване приміщення №3,4) у будинку АДРЕСА_1 , протиправно примусово виконав рішення суду за рахунок майна, яке належить не боржнику ОСОБА_4 , а іншій особі - ОСОБА_1 , який жодного відношення до боргових зобов`язань ОСОБА_4 перед ОСОБА_6 не має.

20 червня 2012 року між ОСОБА_4 , як продавцем, та ОСОБА_1 , як покупцем, був укладений нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу магазину непродовольчих товарів (вбудоване приміщення №3,4) у будинку АДРЕСА_1 .

22 червня 2012 року покупець звернувся до БТІ з заявою про реєстрацію за ним права власності на магазин, і в цей же день право власності на магазин за покупцем було зареєстровано. Таким чином, право власності у нього, ОСОБА_1 на вищевказаний магазин виникло на законних підставах - договору купівлі-продажу.

У відповідності до ст..204 ЦК України - правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Як на час проведення торгів, так і на теперішній час, - судового рішення, яким би договір купівлі-продажу був би визнаний недійсним та яке б підлягає виконанню, - не існувало та не існує, як і не існує жодних підстав вважати договір нікчемним.

Так, заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 23.04.2013 р. (справа № 409/945/12) позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_4 та ОСОБА_1 були задоволені в повному обсязі - суд ухвалив: стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 у рахунок погашення боргу за договором позики загальну суму у розмірі 1 781 031,11 грн., визнати недійсним договір купівлі-продажу магазину непродовольчих товарів (вбудоване приміщення №3,4) у будинку АДРЕСА_1 від 20 червня 2012 року укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .

Додатковим рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 09 липня 2013 року (справа № 409/945/12) застосовані наслідки недійсності договору купівлі-продажу магазину непродовольчих товарів (вбудоване приміщення № 3,4) у будинку АДРЕСА_1 від 20 червня 2012 року, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , - повернуто магазин ОСОБА_4 шляхом відновлення Реєстраційною службою Дніпродзержинського міського управління юстиції реєстрації права власності на магазин непродовольчих товарів (вбудоване приміщення №3,4) у будинку АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 .

Але вказані рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська, як основне, так і додаткове, рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 квітня 2014 року в частині визнання договору купівлі-продажу недійсним та застосування наслідків недійсності правочину, були скасовані.

В Акті про проведення електронних торгів з реалізації арештованого майна від 23 лютого 2017 року зазначено, що нерухоме майно: магазин непродовольчих товарів (вбудоване приміщення 3,4) загальною площею 148 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер нерухомого майна 04), - належить боржнику ОСОБА_4 на підставі Додаткового рішення суду: справа № 409/945/50/13, виданий 09.07.2013 р., видавник суддя Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Гнезділов В.Є.

Тобто підставою вважати, що арештоване майно належить боржнику ОСОБА_4 є саме скасоване додаткове рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 09 липня 2013 року (справа № 409/945/12), яким застосовані наслідки недійсності договору купівлі-продажу спірного магазину від 20 червня 2012 року, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , - повернуто магазин ОСОБА_4 шляхом відновлення Реєстраційною службою Дніпродзержинського міського управління юстиції реєстрації права власності на магазин непродовольчих товарів (вбудоване приміщення №3,4) у будинку АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 .

Тому на момент проведення електронних торгів спірний магазин не міг належати боржнику ОСОБА_4 , так як рішення, на підставі якого цей магазин належав ОСОБА_4 , - вже було скасоване.

Пізніше ОСОБА_6 повторно звернувся з позовом про визнання договору купівлі-продажу недійсним, але вже до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська.

Рішенням даного суду від 15 квітня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_9 були задоволені - суд вирішив: уточнені позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_4 та ОСОБА_1 треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Приватний нотаріус Дніпродзержинського міського нотаріального округу Прожуган Марія Анатоліївна Реєстраційна служба Дніпродзержинського міського управління юстиції про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна та повернення сторін договору купівлі-продажу в первісний стан - задовольнити; визнати договір купівлі-продажу магазину непродовольчих товарів (вбудоване приміщення № 3,4) у будинку АДРЕСА_1 , укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 - недійсним; сторони договору повернути в первісний стан, залишивши за ОСОБА_4 право власності на приміщення магазину непродовольчих товарів (вбудоване приміщення №3,4) у будинку АДРЕСА_1 та скасувавши реєстрацію права власності ОСОБА_1 на приміщення магазину непродовольчих товарів (вбудоване приміщення № 3,4) у будинку АДРЕСА_1 . Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 січня 2017 року виконання рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 15 квітня 2016 року зупинене до закінчення касаційного провадження у справі.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 квітня 2019 року рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 15 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2016 року - скасовані, а провадження у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 та ОСОБА_1 треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Приватний нотаріус Дніпродзержинського міського нотаріального округу Прожуган Марія Анатоліївна Реєстраційна служба Дніпродзержинського міського управління юстиції про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна та повернення сторін договору купівлі-продажу в первісний стан - закрито.

Таким чином, як на момент проведення електронних торгів, так і на теперішній час, не існувало та не існує жодної правової підстави для визнання укладеного 20 червня 2012 року між ОСОБА_4 , як продавцем, та ОСОБА_1 , як покупцем, договору купівлі-продажу магазину непродовольчих товарів (вбудоване приміщення №3,4) у будинку АДРЕСА_1 , - недійсним, та, відповідно, не було та не має жодних підстав вважати, що спірний магазин належав боржнику.

Пунктом першим Загального розділу Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 2831/5 від 29.09.2016., визначено, що арештоване майно - це рухоме або нерухоме майно боржника (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження»), на яке звернено стягнення і яке підлягає примусовій реалізації. Тобто майно саме боржника, а не будь-якої іншої особи.

Відповідно до ст.10 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є, в тому числі, звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

Відповідно до ст.15 цього Закону сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ, а боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Відповідно до ст.18 цього Закону виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Позивач не є боржником у зведеному виконавчому провадженні № 51781977 з примусового виконання виконавчих документів: виконавчий лист 409/945/12 від 06.06.2013 р. виданий Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинськ про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 борг в розмірі 1784388,45 грн. (виконавче провадження №51717642) та виконавчий лист 409/5225/ від 30.04.2013 р. виданий Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинськ про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 боргу в розмірі 643361,61 грн. (виконавче провадження №51717395), а також постанови про опис та арешт майна боржника, складеного 12.12.2016 р. державним виконавцем Заводського ВДВС м. Кам`янське, так як я не визначений виконавчими документами, як особа на яку покладений обов`язок щодо виконання рішення, у зв`язку з чим у державного виконавця не було жодного права накладати арешт на належне йому майно та реалізовувати це майно.

Крім того 16.02.2017 p., представником позивача в його інтересах на ім`я начальника Заводського відділу державної виконавчої служби та державного виконавця Лижника В.О. була подана заява, в якій зазначалося, що магазин належить позивачу особисто, а не боржнику ОСОБА_4 , та ставилося питання про вчинення дій на захист прав власника - ОСОБА_1 . До цієї заяви були додані: копія рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 квітня 2014 року та ухвали від 26 травня 2014 року, копія ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 січня 2017 року, копія договору купівлі-продажу від 20 червня 2012 року.

Тобто, відповідні посадові особи ДВС мали в своєму розпорядженні дані про фактичні обставини щодо магазину, які були підтверджені відповідними доказами, але проявили злочинну бездіяльність і допустили продаж магазину, який до боржника не мав жодного відношення, чим допустили порушення мого конституційного права власника примусово проданої нерухомості.

Більш того, на момент проведення торгів в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно містилися відомості про те, що спірний магазин належить позивачу на підставі: договір купівлі-продажу, ВРС № 716797, реєстр № 1542, 20.06.2012, ОСОБА_10 , приватний нотаріус Дніпродзержинського міського нотаріального округу.

На думку позивача, внаслідок протиправних дій посадових осіб Державної виконавчої служби він був незаконно позбавлений права власності на належне йому нерухоме майно.

На теперішній час магазин знаходиться у володінні, користуванні та розпорядженні відповідача ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, виданого 18.04.2017 р. приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Огнєвою Н.О.

Але відповідач, ОСОБА_11 не може вважатися законним власником, так як діючим законодавством не передбачена можливість придбання з прилюдних торгів, в рамках виконавчого провадження, майна особи, яка не є боржником по цьому виконавчому провадженню, тобто ОСОБА_11 набув належне позивачу майно не на законних підставах, а всупереч останнім.

Вказана обставина вимагає відповідного реагування з метою поновлення порушеного права позивача на володіння, користування та розпоряджання майном шляхом його примусового звільнення - виселення, так як ст.391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Після отримання Відзивів відповідачів та пояснень третіх осіб, представник позивача, адвокат Фесок Ю.О. звертає увагу суду на те, що стаття 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод - захист власності передбачає «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до ч.І ст.319 ЦК правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності, як суб`єктивне цивільне право, містить у своєму складі: правомочність на власні дії; правомочність вимоги від інших; та правомочність захисту

Найбільш значущою для власника є правомочність на власні дії, яка характеризується як: пряме та безпосереднє панування над річчю. Власник здійснює надані йому правомочності своєю владою не тільки незалежно від інших осіб, а й у такому правовому полі, коли не може бути ніякої влади над цією ж річчю з боку інших суб`єктів.

Згідно з чч.І та 2 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Європейський суд з прав людини вказує, що найважливішою вимогою ст. 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання органу влади у мирне володіння майном має бути законним.

Натомість, в випадку, що стосується позивача, відбулося свавільне та безпідставне втручання органу влади - органу державної виконавчої служби, у мирне володіння ним належним йому майном, шляхом примусового його продажу з метою погашення заборгованості ОСОБА_12 перед ОСОБА_6 .

Окремо звертаю увагу суду на те, що жодний з учасників справи не оспорює факт правомірного набуття ОСОБА_1 права власності на належний йому магазин на підставі договору купівлі-продажу ВРС № 716797, реєстр № 1542, від 20.06.2012, посиленого ОСОБА_10 , приватний нотаріус Дніпродзержинського міського нотаріального округу.

Таким чином, очевидно, що ОСОБА_1 був законним власником належного йому магазину, а його право власності було порушено безпідставним вручанням органу державної влади шляхом продажу магазину з електронних торгів.

Вважаю недоречним та таким, що не заслуговує на увагу посилання інших учасників справи на те, що на момент проведення електронних торгів законним власником, нібито, була ОСОБА_4 , оскільки в Державному реєстрі речових права на нерухоме майно за нею було зареєстроване право власності на спірний магазин.

В даному випадку необхідно враховувати, що відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Пункт перший ч.І ст.27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначає, що державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката. Згідно зі ст. 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За змістом наведеної норми державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає (Постанова ОП КГС ВС від 24.01.2020 у справі № 910/10987/18).

На момент проведення торгів в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно містилися відомості про те, що спірний магазин належить ОСОБА_1 на підставі: договір купівлі-продажу, ВРС № 716797, реєстр № 1542, 20.06.2012, ОСОБА_10 , приватний нотаріус Дніпродзержинського міського нотаріального округу. Наведене доводить, що самого по собі факту реєстрації права власності недостатньо для визнання за особою права власності на певне майно, а тільки підстава такої реєстрації є визначальним для визнання такого права.

При цьому підставою реєстрації права власності ОСОБА_1 є відповідний договір купівлі-продажу, який на момент проведення торгів не був визнаний судом недійсним, а що стосується реєстрації права власності за ОСОБА_4 , то підставою його реєстрації було додаткового рішення суду: справа № 409/945/50/13, виданий 09.07.2013 р., видавник суддя Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Гнезділов В.Є., яке рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 квітня 2014 року в частині визнання договору купівлі-продажу недійсним та застосування наслідків недійсності правочину, були скасовані. Тобто, на момент проведення торгів жодних підстав визнання права власності за ОСОБА_13 - не було, натомість - були усі законні підстави визнання права власності за ОСОБА_1 .

Також вважає, що не заслуговують на увагу заперечення органу ДВС щодо позову, які зводяться до того, що на момент проведення електронних торгів не було рішення суду щодо зупинення реалізації арештованого майна, у зв`язку з чим, нібито, не було підстави їх (торгів) зупинення.

З цього приводу звертаю увагу суду на вимоги п.2 Порядку реалізації арештованого майна, в якому вказано, що підставою для зупинення електронного аукціону (аукціону за фіксованою ціною) є, в тому числі, відкладення проведення виконавчих дій. У разі надходження постанови виконавця про зупинення вчинення виконавчих дій або постанови про зупинення виконавчого провадження або постанови про відкладення проведення виконавчих дій Організатор зобов`язаний негайно зупинити електронний аукціон (аукціон за фіксованою ціною) та поновити його при одержанні постанови виконавця про продовження примусового виконання рішення чи закінчення строку відкладення виконавчих дій.

При цьому, відповідно до ст.32 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що перешкоджають проведенню виконавчих дій (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), або з інших підстав, внаслідок виникнення яких сторони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, виконавець може відкласти проведення виконавчих дій з власної ініціативи або за заявою стягувача чи боржника на строк до 10 робочих днів.

Таким чином, прийняття державним виконавцем постанови про відкладення проведення виконавчих дій - є безумовною підставою для негайного зупинення електронних торгів, тобто повноважень виконавця достатньо для зупинення торгів, а підстави для такого зупинення у нього були, оскільки ще 16.02.2017 p., тобто до проведення торгів, мною особисто, як представником ОСОБА_1 , на ім`я начальника Заводського відділу державної виконавчої служби та державного виконавця Лижника В.О. була подана заява, в якій зазначалося, що магазин належить ОСОБА_1 особисто, а не боржнику ОСОБА_4 , та ставилося питання про вчинення дій на захист прав власника - ОСОБА_1 , при цьому до заяви були додані: копія рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 квітня 2014 року та ухвали від 26 травня 2014 року, копія ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 січня 2017 року, копія договору купівлі-продажу від 20 червня 2012 року.

З наведеного випливає, що посадові особи Заводського ВДВС мали всі можливості та підстави для того, щоб самостійно, без рішення суду зупинити торги та не допустити порушення права власності ОСОБА_1 на належний йому магазин.

Окрім того, акт електронних торгів міг бути не погоджений начальником Заводського ВДВС, що також призвело б до того, що право власності ОСОБА_1 не було б порушене.

Також вважаю безпідставним посилання інших учасників справи на те, що в даному випадку необхідно здійснювати захист права власності позивача шляхом подання позову про витребування майна з чужого незаконного володіння, а не про визнання торгів недійсними.

З цього приводу звертаю увагу на черговий висновок Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 639/7253/18, в якій досліджувалось питання визнання електронних торгів недійними, та в якому зазначено, що згідно з правовими висновками Верховного Суду України, викладеними у постановах від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1884цс15; від 12 жовтня 2016 року, у справі № 6-1981 цс 16, підставою визнання прилюдних торгів недійсними є наявність не лише порушень вимог закону при проведенні прилюдних торгів, а й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює. Отже, не лише недотримання норм закону під час проведення прилюдних торгів, а й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, є способом захисту та підставою для визнання прилюдних торгів недійсними. ВС зазначив, що для визнання судом електронних торгів недійними необхідним є: наявність підстав для визнання прилюдних торгів недійними (порушення правил проведення електронних торгів); встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, виконавче провадження відкрито приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області на підставі виконавчого напису від 20 червня 2017 року вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу про звернення стягнення на транспортний засіб марки «Nissan», який належав позивачу. Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 25 жовтня 2018 року у справі № 642/6377/17 виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу зареєстрований у реєстрі, визнаний таким, що не підлягає виконанню,, у зв`язку з порушенням вимог частини першої статті 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Враховуючи те, що виконавчий напис нотаріуса, на підставі якого проводилась примусова процедура продажу рухомого майна на оспорюваних електронних торгах, визнаний у судовому порядку таким, що не підлягає виконанню, Верховний Суд дійшов висновку про недійсність електронних торгів, які були проведені на підставі такого виконавчого напису, що призвело до порушення майнових прав позивача.

Вважаю, що Верховним Судом досліджувався випадок, який є аналогічним тому, який є предметом судового розгляду, оскільки підставою примусового продажу з електронних торгів спірного магазину було вищезгадане рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська, яким цей магазин був повернутий ОСОБА_4 , яке було скасоване як незаконне судом апеляційної інстанції. При цьому Верховний Суд не вважав, що обраний захист права у вигляді визнання торгів недійсним, - є невірним.

Більш того, усі ті судові рішення, на які посилаються інші учасники справи, намагаючись довести невірність обраного ОСОБА_1 способу захисту його прав, стосуються тих випадків, які не мають нічого спільного з випадком щодо ОСОБА_1 , або таких, коли майно, після того, як вийшло з власності позивача, неодноразово міняло власників, у зв`язку з чим застосування такого способу захисту, як реституція, було недоцільним, оскільки після визнання договору недійсним майно поверталося до попереднього власника за договором, а не до позивача.

Реституція - це спеціальний зобов`язальний спосіб захисту права власності, який може застосовуватися лише у випадку, коли предмет недійсного правочину станом на час вирішення відповідного питання перебуває в тієї сторони недійсного правочину, якій він і був переданий. ( ОСОБА_14 , Голова Верховного суду України, Вісник ВСУ № 9(169)'2014).

В даному випадку спірний магазин перебуває у ОСОБА_15 , як у сторони недійсного правочину, якій він був переданий. Окрім того, в судовій практиці склалося правило: якщо майно передане власником за правочином, який є нікчемним або оспорюваним, то позов про визнання правочину недійсним та (або) про застосування наслідків недійсності правочину має пред`являтися тоді, коли майно залишається у набувача (в даному випадку у ОСОБА_16 ).

Тобто якщо вчинений один правочин і повернути майно можна шляхом застосування реституції, то ефективним способом захисту буде визнання правочину недійсним. Якщо ж набувач, який набув майно за недійсним правочином, надалі відчужив таке майно іншій особі, потрібно звертатися з віндикаційним позовом. Якщо після укладення недійсного правочину було укладено ще декілька, то вбачається правильним визнавати недійсними не всі правочини, а лише перший і заявляти позов про витребування майна в останнього набувача.

З огляду на те, що в випадку з ОСОБА_1 визнання електронних торгів, як правочину, призведе до повернення магазину у власність ОСОБА_1 , оскільки в нього є чинний договір купівлі-продажу і його право власності зареєстровано в державному реєстрі, то ставити питання про витребування майна з чужого незаконного володіння, без наявного факту вчинення набувачем ОСОБА_17 інших правочинів, - є недоречним.

Сторона позивача також не вважає відповідача ОСОБА_15 добросовісним набувачем, оскільки на момент придбання ним магазину з електронних торгів він, при прояві елементарної обачності, з відкритих джерел: Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Єдиного державного реєстру судових рішень, - міг би з`ясувати, що право власності на той магазин, який він має намір придбати, зареєстроване за ОСОБА_1 , а рішення суду, на підставі якого право власності зареєстроване за ОСОБА_4 - скасоване.

На підставі викладеного просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

3. Позиція сторони відповідачів:

Представник Відповідача -1 ОСОБА_3 , адвокат Григор`єв М.І. в судовому засіданні зазначив що з позовом вони не згодні, вважають його неправомірним і необґрунтованим, та надав Відзив в якому зазначив, що ОСОБА_3 є законним власником і добросовісним набувачем магазину непродовольчих товарів (вбудоване приміщення АДРЕСА_4 . Його право власності на зазначене нерухоме майно зареєстровано у встановленому порядку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно і підтверджується свідоцтвом про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, виданим 18.04.2017р. приватним нотаріусом КМНО Огнєвою Н.О., зареєстрованим в реєстрі за № 267, та витягом із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 18.04.2017р.

Згідно зі ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст.328 Цивільного кодексу України (далі скорочено - ЦК України) право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з ч.4 ст.334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Відповідно до ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації прав підлягають: право власності на нерухоме майно: речові права, похідні від права власності (право користування (сервітут), іпотека тощо); право власності на об`єкт незавершеного будівництва; заборона відчуження та арешт нерухомого майна, податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

Магазин непродовольчих товарів (вбудоване приміщення № 3, 4) у будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_11 придбав під час проведення Заводським ВДВС і ДП «СЕТАМ» 17.02.2017р. електронних торгів з реалізації арештованого майна боржника ОСОБА_4 .

Зазначені торги були проведені згідно з вимогами Закону України «Про виконавче провадження» і встановленого Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 2831/5 від 29.09.2016 року.

Як нам повідомив державний виконавець Заводського ВДВС, він неодноразово перевіряв належність зазначеного нерухомого майна боржнику - ОСОБА_4 , отримував інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Станом на час проведення електронних торгів право власності на вказаний магазин було зареєстровано за ОСОБА_4 .

За результатами електронних торгів ОСОБА_3 було визначено переможцем. Ним було сплачено за придбане майно грошові кошти у розмірі 1 071 566,00 грн.

23.02.2017 року державним виконавцем Заводського ВДВС було складено акт про проведення електронних торгів з реалізації арештованого майна: магазину непродовольчих товарів (вбудоване приміщення АДРЕСА_4 .

На підставі зазначеного акту 18.04.2017р. приватним нотаріусом КМНО Огнєвою Н.О. ОСОБА_3 було видано свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, зареєстроване в реєстрі за № 267. Право власності ОСОБА_3 на вказаний магазин було зареєстровано у встановленому порядку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом з зазначеного реєстру від 18.04.2017р.

Отже, ОСОБА_3 є законним власником і добросовісним набувачем зазначеного нерухомого майна, права та інтереси громадянина ОСОБА_1 ним порушені не були і він не може бути відповідачем у цій справі. Предмет спору між ОСОБА_3 і ОСОБА_1 відсутній.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.01.2017р. не було зупинено виконання рішень Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська, на виконання яких були видані виконавчі листи № 409/945/12 від 06.06.2013 року і № 409/5225//12 від 30.04.2013 року. Вона стосувалась іншого судового рішення. Таким чином, у Заводського ВДВС не було підстав для зупинення виконання вказаних виконавчих листів.

Згідно з ч.2 ст.388 ЦК України майно не може бути витребувано від добросовісного

набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових

рішень.

Магазин непродовольчих товарів (вбудоване приміщення №3,4) у будинку АДРЕСА_1 був проданий Заводським ВДВС у порядку, встановленому для виконання судових рішень, під час примусового виконання зведеного виконавчого провадження № 51781977 за виконавчими листами від 06.06.2013р. у справі № 409/945/12 і від 30.04.2013р. у справі № 409/5225/12 про стягнення з громадянки ОСОБА_4 на користь громадянина ОСОБА_6 суми боргу.

Станом на час продажу право власності на зазначене нерухоме майно було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за боржником - громадянкою ОСОБА_4 . Відсутні будь-які підстави, встановлені законодавством, для визнання недійсними

електронних торгів та їх результатів.

Згідно зі ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч.І ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Зазначеними частинами ст.203 ЦК України встановлено наступне: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Під час проведення електронних торгів з продажу спірного нерухомого майна і оформлення їх результатів вказані вимоги законодавства були повністю дотримані.

Зміст правочину не суперечив ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. На момент проведення торгів і оформлення їх результатів право власності на магазин було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за боржником - громадянкою ОСОБА_4 . Електронні торги було проведено і їх результати були оформлені у порядку, встановленому законодавством, зокрема, Законом України «Про виконавче провадження» і Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016р. № 2831/5.

Відповідно до п.8 розділу X зазначеного Порядку акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, у випадках, передбачених законодавством. У випадку придбання нерухомого майна документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, є свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, яке видається нотаріусом на підставі акта про проведені електронні торги.

Особи, які вчиняли правочин, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності. Заводський ВДВС (ідентифікаційний код 34974176) і ДП «СЕТАМ» (ідентифікаційний код 39958500) є юридичними особами, зареєстрованими згідно з законодавством України у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі скорочено - ЄДР), діяли через свої органи відповідно до своїх установчих документів та закону (ст.92 ЦК України). ОСОБА_11 був повнолітнім і мав повну цивільну дієздатність (ст.34 ЦК України).

Волевиявлення учасників правочину було вільним і відповідало їх внутрішній волі. Заводський ВДВС і ДП «СЕТАМ» здійснювали продаж арештованого майна боржника у встановленому порядку виконання судових рішень, а ОСОБА_3 бажав придбати зазначене нерухоме майно та взяв участь у електронних торгах з його продажу.

Правочин був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Після отримання перемоги у електронних торгах з реалізації арештованого майна, видачі ОСОБА_3 правовстановлюючих документів і реєстрації за ним права власності на спірне майно він реально отримав його у свою власність.

Отже, всі вимоги, встановлені законодавством, станом на час проведення електронних торгів з продажу спірного нерухомого майна і оформлення їх результатів були повністю дотримані.

Проти заявленого позивачем розміру судових витрат заперечуємо в частині витрат на професійну правничу допомогу. Вважаємо їх значно завищеними та необґрунтованими, оскільки вони не підтверджені жодними доказами (квитанціями, платіжними дорученнями, прибутковими касовими ордерами тощо).

Отримавши уточнену позовну заяву представник Відповідача - 1 ОСОБА_3 , адвокат Григор`єв М.І. надав Відзив на уточнені позовні вимоги в якому зазначив, що з уточненими вимогами вони не згодні, вважають їх неправомірними і необґрунтованими, оскільки Відповідач -1, ОСОБА_3 є законним власником і добросовісним набувачем магазину непродовольчих товарів (вбудоване приміщення АДРЕСА_4 .

Зазначене нерухоме майно ОСОБА_11 придбав в результаті проведення Заводським відділом державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (далі скорочено - Заводський ВДВС) і Державним підприємством «СЕТАМ» (далі скорочено - ДП «СЕТАМ») 17.02.2017р. електронних торгів з реалізації арештованого майна боржника ОСОБА_4 під час здійснення зведеного виконавчого провадження № 51781977 з примусового виконання виконавчих листів Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 06.06.2013р. у справі № 409/945/12 і від 30.04.2013р. у справі № 409/5225/12 про стягнення з громадянки ОСОБА_4 на користь громадянина ОСОБА_6 боргу в загальному розмірі майже два з половиною мільйона гривень.

Як зазначив Заводський ВДВС у своєму відзиві, державними виконавцями неодноразово перевірялася належність спірного магазину боржнику - ОСОБА_4 , отримувалися інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Станом на час проведення електронних торгів право власності на вказаний магазин було зареєстровано за ОСОБА_4 . Вказане підтверджується наданими Заводським ВДВС доказами - інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За результатами електронних торгів ОСОБА_15 було визначено переможцем. Ним було сплачено за придбане майно грошові кошти у розмірі 1 071 566,00 грн.

23.02.2017 року державним виконавцем Заводського ВДВС було складено акт про проведення електронних торгів з реалізації арештованого майна: магазину непродовольчих товарів (вбудоване приміщення АДРЕСА_4 .

На підставі зазначеного акту 18.04.2017р. приватним нотаріусом КМНО Огнєвою Н.О. ОСОБА_18 було видано свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, зареєстроване в реєстрі за № 267. Право власності ОСОБА_3 на вказаний магазин було зареєстровано у встановленому порядку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом з зазначеного реєстру від 18.04.2017р.

Отже, ОСОБА_3 є законним власником і добросовісним набувачем зазначеного нерухомого майна, права та інтереси громадянина ОСОБА_1 ним порушені не були і він не може бути відповідачем у цій справі. Предмет спору між ОСОБА_17 і ОСОБА_1 відсутній.

Магазин непродовольчих товарів (вбудоване приміщення №3,4) у будинку АДРЕСА_1 був проданий Заводським ВДВС у порядку, встановленому для виконання судових рішень, під час примусового виконання зведеного виконавчого провадження № 51781977 за виконавчими листами від 06.06.2013р. у справі № 409/945/12 і від 30.04.2013р. у справі № 409/5225/12 про стягнення з громадянки ОСОБА_4 на користь громадянина ОСОБА_6 суми боргу. Станом на час продажу право власності на зазначене нерухоме майно було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за боржником - громадянкою ОСОБА_4 ОСОБА_3 є добросовісним набувачем вказаного нерухомого майна, придбав його у встановленому порядку в результаті проведення електронних торгів з реалізації арештованого майна боржника під час здійснення зведеного виконавчого провадження № 51781977 з примусового виконання зазначених виконавчих листів Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 06.06.2013р. у справі № 409/945/12 і від 30.04.2013р. у справі № 409/5225/12.

Неможливість позбавлення добросовісного набувача права власності на придбане майно та витребування його від добросовісного набувача в даному випадку підтверджується також судовою практикою України та Європейського суду з прав людини. Так, у Постанові Верховного Суду від 20.03.2019р. у справі № 521/8368/15-ц зазначено: «...Відповідно до частини першої статті 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007року). Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (BRUMARESCU v. ROMANIA, № 28342/95, § 61, ЄСПЛ, від 28 жовтня 1999 року).

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою.

Перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між: загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між; засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть (EAST WEST ALLIANCE LIMITED v. UKRAINE, № 19336/04, § 166-168, ЄСПЛ, від 23 січня 2014 року).

Європейський суд з прав людини неодноразово констатував в схожих фактичних обставинах порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції (зокрема: GLADYSHEVA v. RUSSIA, № 7097/10, ЄСПЛ, 06 грудня 2011 року; PCHELINTSEVA AND OTHERS v. RUSSIA, № 47724/07, 58677/11, 2920/13, 3127/13, 15320/13, ЄСПЛ, від 17листопада 2016року).

Конструкція, за якої добросовісний набувач втрачає майно і сам змушений шукати способи компенсації своїх втрат є неприйнятною та покладає на добросовісного набувача індивідуальний та надмірний тягар. Не може добросовісний набувач відповідати у зв`язку із бездіяльністю влади в рамках процедур, спеціально призначених для запобігання шахрайства при вчиненні правочинів з нерухомим майном. Факт незаконного відчуження та допущення продажу квартири не може породжувати правових наслідків для добросовісного набувача, проте, вочевидь, є підставою для виникнення обов`язку в органів місцевого самоврядування здійснити все необхідне, щоб відшкодувати збитки, завдані таким відчуженням.

Тому задоволення віндикаційного позову і витребування спірної квартири у ОСОБА4 та 0С0БА5, як добросовісних набувачів, призведе до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції з прав людини та основоположних свобод.

За таких обставин, враховуючи положення пункту 3 частини третьої статті 409 ЩІК України, частини першої статті 412 ЩІК України, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги, скасування рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2015 року та ухвали апеляційного суду Одеської області від 21 березня 2017 року в частині задоволення позовних вимог про витребування спірної квартири з чужого незаконного володіння та ухвалення нового про відмову у задоволенні позову в цій частині...»

Виходячи з викладеного, за даних обставин не може бути припинено право власності ОСОБА_3 на придбане нерухоме майно: магазин непродовольчих товарів (вбудоване приміщення АДРЕСА_4 та скасовано рішення (та відповідний запис) про державну реєстрацію його права власності на зазначене нерухоме майно, індексний номер: 34810342 від 18.04.2017р. приватного нотаріуса КМНО Огнєвої Н.О.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.01.2017р. не було зупинено виконання рішень Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська, на виконання яких були видані виконавчі листи № 409/945/12 від 06.06.2013 року і № 409/5225//12 від 30.04.2013 року. Вона стосувалась іншого судового рішення. Таким чином, у Заводського ВДВС не було підстав для зупинення виконання вказаних виконавчих листів. Будь-які підстави, встановлені законодавством, для визнання недійсними електронних торгів та їх результатів, відсутні.

Під час проведення електронних торгів з продажу спірного нерухомого майна і оформлення їх результатів вказані вимоги законодавства були повністю дотримані.

Зміст правочину не суперечив ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. На момент проведення торгів і оформлення їх результатів право власності на магазин було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за боржником - громадянкою ОСОБА_4 . Електронні торги було проведено і їх результати були оформлені у порядку, встановленому законодавством, зокрема, Законом України «Про виконавче провадження» і Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016р. № 2831/5.

Відповідно до п.8 розділу X зазначеного Порядку акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, у випадках, передбачених законодавством. У випадку придбання нерухомого майна документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, є свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, яке видається нотаріусом на підставі акта про проведені електронні торги.

Особи, які вчиняли правочин, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності. Заводський ВДВС (ідентифікаційний код 34974176) і ДП «СЕТАМ» (ідентифікаційний код 39958500) є юридичними особами, зареєстрованими згідно з законодавством України у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі скорочено - ЄДР), діяли через свої органи відповідно до своїх установчих документів та закону (ст.92 ЦК України). ОСОБА_11 був повнолітнім і мав повну цивільну дієздатність (ст.34 ЦК України).

Волевиявлення учасників правочину було вільним і відповідало їх внутрішній волі. Заводський ВДВС і ДП «СЕТАМ» здійснювали продаж арештованого майна боржника у встановленому порядку виконання судових рішень, а ОСОБА_11 бажав придбати зазначене нерухоме майно та взяв участь у електронних торгах з його продажу.

Правочин був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Після отримання перемоги у електронних торгах з реалізації арештованого майна, видачі ОСОБА_18 правовстановлюючих документів і реєстрації за ним права власності на спірне майно він реально отримав його у свою власність. Отже, всі вимоги, встановлені законодавством, станом на час проведення електронних торгів з продажу спірного нерухомого майна і оформлення їх результатів були повністю дотримані.

З метою сприяння повному, всебічному і об`єктивному розгляду справи звертаємо Вашу увагу на те, що правова позиція Відповідача - 1, у цій справі співпадає із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеної у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 2 листопада 2021 року у аналогічній справі № 925/1351/19: «6.34. Відповідно у контексті наявності (відсутності) волі продавця майна в процедурах примусового відчуження в межах виконавчого провадження слід враховувати обмеження правосуб`єктності власника майна, яке у даному випадку відбувається на підставі прямих, імперативних законодавчих приписів, що пов`язується з особливими завданнями та цілями правового регулювання виконавчого провадження: Після відкриття виконавчого провадження державний виконавець здійснює покладені на нього функції з реалізації майна, на яке звернено стягнення; натомість у боржника як власника майна у межах виконавчого провадження залишається процесуальне право оскарження рішень, дій, бездіяльності державного виконавця, право оскарження судових актів (рішень, ухвал), а також право на відшкодування шкоди, заподіяної діями державного виконавця. 6.35. Саме тому відповідно до частини другої статті 388 ЦК України майно не може бути витребуване від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. 6.52... При оцінці добросовісності/ недобросовісності набувача майна слід враховувати, що прилюдні торги у межах здійснення виконавчого провадження мають виступати найбезпечнішим способом набуття майна, публічна процедура реалізації якого гарантує невідворотність результатів торгів та "юридичне очищення" майна, придбаного у такий спосіб. 6.53. Добросовісний набувач не може відповідати у зв`язку із порушеннями Інших осіб, допущеними в рамках процедур, спеціально призначених для запобігання шахрайства при вчиненні правочинів з нерухомим майном. Конструкція, за якої добросовісний набувач втрачає такий статус всупереч приписам статті 388 Щ України, а, відтак, втрачає майно і сам змушений шукати способи компенсації своїх втрат є неприйнятною та покладає на добросовісного набувача індивідуальний та надмірний тягар. 6.56. Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові. Такий висновок сформульований, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі N'916/1415/19 (провадження N 12-80гс20, пункт 6.21), від 2 лютого 2021 року у справі N 925/642/19 (провадження N 12-52гс20, пункт 52), від 22 червня 2021 року у справі N200/606/18 (провадження N 14~125цс20, пункт 76).»

Просить суд під час розгляду цивільної справи № 208/4228/19 врахувати правову позицію Великої Палати Верховного Суду у аналогічній справі № 925/1351/19 та у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), Державного підприємства «СЕТАМ», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , приватний нотаріус Кам`янського міського нотаріального округу Огнєва Надія Олександрівна, про захист права власності шляхом визнання недійсними електронних торгів і скасування їх результатів - відмовити повністю.

Представником Відповідача - 2, Заводським відділом державної виконавчої служби у м. Кам`янське Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), через канцелярію суду, надано Відзиви на позовну заяву та на уточнену позовну заяву, в яких зазначено, що позовну заяву вважають безпідставною, необґрунтованою, у задоволені якої необхідно відмовити у повному обсязі, з наступних підстав: до Заводського відділу державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 08.12.2016 від Дніпровського відділу державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області надійшли матеріали зведеного виконавчого провадження № 51781977 до складу якого входили виконавче провадження № 51717642 з примусового виконання виконавчого листа № 409/945/12 від 06.06.2013 року виданого Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 боргу в загальному розмірі 1784388,45 грн. та виконавче провадження № 51717395 з примусового виконання виконавчого листа № 409/5225//12 від 30.04.2013 виданого Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 боргу в загальному розмірі 643361,61 грн.

Під час здійснення зведеного виконавчого провадження № 51781977 головним державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Добридніком Сергієм Анатолійовичем вчинено низку виконавчих дій направлених на встановлення майнового стану боржника. Вжитими заходами встановлено, що за боржницею ОСОБА_4 , згідно інформаційної довідки № 64339936 від 26.07.2016 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зареєстровано у власності об`єкт нерухомого майна, а саме: магазин непродовольчих товарів(вбудоване приміщення № 3,4) в будинку АДРЕСА_1 .

У зв`язку з тим, що майно боржника на яке необхідно звернути стягнення перебувало на території, що відноситься до зони діяльності Заводського відділу державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області головним державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Добридніком Сергієм Анатолійовичем 06.12.2016 винесено постанову про передачу зведеного виконавчого провадження № 51781977 на виконання до Заводського відділу державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

08.12.2016 року до Заводського відділу державної виконавчої служби міста Кам`янське

Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області надійшли матеріали зведеного виконавчого провадження № 51781977, керуючись статтями 16,20,21 Закону України «Про виконавче провадження» старшим державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Лижником Віталієм Олеговичем винесено постанову про прийняття до виконання виконавчого провадження.

Згідно інформаційної довідки № 75302420 від 09.12.2016 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що право власності на нерухоме майно - магазин непродовольчих товарів (вбудоване приміщення № 3,4) за адресою АДРЕСА_1 дійсно зареєстровано за боржницею ОСОБА_4 (номер запису про право власності 2902268).

Керуючись статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» 12.12.2016 року старшим державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Лижником Віталієм Олеговичем винесено постанов про опис та арешт майна боржника, якою описано та арештовано нерухоме майно, а саме: магазин непродовольчих товарів (вбудоване приміщення № 3,4) за адресою АДРЕСА_1 .

З метою визначення вартості описано та арештованого майна 21.12.2016 старшим державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Лижником Віталієм Олеговичем винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_19 . Згідно висновку СОД ОСОБА_19 від 22.12.2016 року вартість описаного та арештованого нерухомого майна, а саме: магазин непродовольчих товарів (вбудоване приміщення № 3,4) за адресою АДРЕСА_1 становить 1071566 грн.

Отримавши висновок СОД ОСОБА_19 від 22.12.2016 року, старшим державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Лижником Віталієм Олеговичем повідомлено сторони виконавчого провадження вартість арештованого майна.

10.01.2017 року до ДФ ДП «Сетам» направлено заявку на публікацію описаного та

арештованого майна боржниці ОСОБА_4 , а саме: магазин непродовольчих товарів (вбудоване приміщення № 3,4) за адресою АДРЕСА_1 становить 1071566 грн.

Згідно повідомлення ДФ ДП «Сетам» відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 29.09.216 № 2831/5 «Про реалізацію арештованого майна» 18.01.2017 опубліковано інформацію про зазначене арештоване майно та системою присвоєно номер лоту - 195352 та призначено проведення електронних торгів на 17.02.2017 о 09:00 годині.

25.01.2017 року на адресу Заводського відділу державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області надійшла заява ОСОБА_4 про зупинення виконавчого провадження у зв`язку з відкриттям касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 .

На заяву ОСОБА_4 старшим державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Лижником Віталієм Олеговичем було повідомлено, що у даному випадку зведене виконавче провадження № 51781977 може бути зупинено на підставі окремої ухвали, що передбачено статтею 34 Закону України «Про виконавче провадження» та Порядком реалізації арештованого майна затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 2831/5 від 29.09.2016 року.

07.02.2017 року до Заводського відділу державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області звернувся представник ОСОБА_4 адвокат Ходюш A.M. з заявою про зупинення виконавчого провадження № 51717642 та надав ухвалу № б/н від 12.01.2017 року виданої Вищим Спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ про зупинення виконання рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15.04.2016 року до закінчення касаційного провадження по справі.

09.02.2017 року старшим державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Лижником Віталієм Олеговичем було надано відповідь на дану заяву та повідомлено наступне.

На виконанні у Відділі перебуває зведене виконавче провадження № 51781977 до складу якого входять виконавче провадження №51717642 з примусового виконання виконавчого листа № 409/945/12 від 06.06.2013 року виданого Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 боргу в загальному розмірі 1784388,45 грн та виконавче провадження № 51717395 з примусового виконання виконавчого листа № 409/5225//12 від 30.04.2013 виданого Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 боргу в загальному розмірі 643361,61 грн.

Також повідомлено, що наданою ухвалою зупиняється виконання рішення іншого суду, а не рішення суду на підставі яких видано виконавчі документи які перебувають на виконанні у Заводському відділі державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

Слід зазначити, що пунктом 2 частини 1 статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що зупинення вчинення виконавчих дій проводиться у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документу, або як зазначено у пункті 3 частини 1 статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» - у разі зупинення судом реалізації арештованого майна. В наданій ухвалі № б/н від 12.01.2017 року виданої Вищим Спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ жодних з цих підстав не зазначено. З огляду на вищевикладене у державного виконавця підстав для зупинення провадження виконавчих дій не було.

16.02.2017 до Заводського відділу державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області звернувся представник ОСОБА_1 адвокат Фесюк Ю.О. з заявою про вчинення протиправних дій старшим державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Лижником Віталієм Олеговичем, які виражаються у зверненні стягнення на магазин непродовольчих товарів (вбудоване приміщення № 3,4) за адресою АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що дане нерухоме майно належить ОСОБА_1 .

В цей же день ця інформація була перевірена старшим державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Лижником Віталієм Олеговичем та не знайшла підтвердження оскільки, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.02.2017 року нерухомого майно, а саме: магазин непродовольчих товарів (вбудоване приміщення № 3,4) в будинку АДРЕСА_1 (реєстраційний номер нерухомого майна 04) - належить боржниці ОСОБА_4 .

Згідно протоколу проведення електронних торгів № 236576 від 17.02.2017 року - відбулися електронні торги з реалізації нерухомого майна, а саме: магазину непродовольчих товарів (вбудоване приміщення № 3,4) за адресою АДРЕСА_1 (лот № 195352), ціна продажу - 1071566,00 грн. Переможцем даних торгів став ОСОБА_3 .

Переможцем електронних торгів сплачено за придбане майно суму 1071566,00грн, з яких 53578,30 грн сплачені на поточний рахунок ДП «Сетам» у якості гарантійного внеску, кошти у розмір 1017987,70 грн перераховані переможцем електронних торгів на депозитний Заводського відділу державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

23.02.2017 старшим державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Лижником Віталієм Олеговичем складено акт про проведення електронних торгів з реалізації арештованого майна, а саме: магазину непродовольчих товарів (вбудоване приміщення № 3,4) за адресою АДРЕСА_1 .

У позовній заяві позивач ОСОБА_1 зазначає, що посадові ДВС проявили злочинну бездіяльність і допустили продаж магазину, який до боржника не мав жодного відношення, чим порушили його конституційні права.

Однак, вищевказане міркування Позивача є безпідставним та таким, що неспроможне обґрунтувати вимоги позовної заяви по даній справі з огляду на наступне.

Як вже було зазначено вище, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.02.2017 року нерухомого майно, а саме: магазин непродовольчих товарів(вбудоване приміщення № 3,4) в будинку АДРЕСА_1 (реєстраційний номер нерухомого майна 04) - належить боржниці ОСОБА_4 .

Крім того, у старшого державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Лижника Віталія Олеговича на момент реалізації нерухомого майна боржниці були відсутні підстави для зупинення реалізації арештованого майна чи зупинення вчинення виконавчих дій.

У своєму Відзиві на уточнені позовні вимоги Відповідач 2, зазначив, що з моменту подання позову 26.06.2019 року змінилась назва Відділу з Заводського відділу державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на Заводський відділ державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), але не змінились обставини, по яким можна задовольнити позовну заяву ОСОБА_1 до Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро).

Під час здіснення виконання по зведеному виконавчому провадженню № 51781977 державним виконавцем Дніпровського ВДВС м. Кам`янське ГТУЮ у Дніпропетровській області та старшим державним виконавцем Заводського ВДВС м. Кам`янське ГТУЮ у Дніпропетровській області було виявлено нерухоме майно, яке належало боржнику ОСОБА_4 , шляхом отримання інформаційної довідки № 64339936 від 26.07.2016 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зареєстровано у власності об`єкт нерухомого майна, а саме: магазин непродовольчих товарів (вбудоване приміщення № 3,4) в будинку АДРЕСА_1 , та згідно інформаційної довідки № 75302420 від 09.12.2016 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

На момент направлення заявки до ДФ ДП «Сетам» 10.01.2017 року на публікацію описаного та арештованого майна боржниці ОСОБА_4 право власності на магазин непродовольчих товарів (вбудоване приміщення № 3,4) за адресою: АДРЕСА_1 було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Право власності на магазин непродовольчих товарів (вбудоване приміщення № 3,4) за адресою АДРЕСА_1 не змінилось і колиіб.02.2017 року до Заводського відділу державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області звернувся представник ОСОБА_1 адвокат Фесюк Ю.О. з заявою про вчинення протиправних дій старшим державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_20 , які виражаються у зверненні стягнення на магазин непродовольчих товарів (вбудоване приміщення № 3,4) за адресою АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що дане нерухоме майно належить ОСОБА_1 .

В цей же день ця інформація була перевірена старшим державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Лижником Віталієм Олеговичем та не знайшла підтвердження оскільки, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.02.2017 року нерухоме майно, а саме: магазин непродовольчих товарів(вбудоване приміщення № 3,4) в будинку АДРЕСА_1 (реєстраційний номер нерухомого майна 04) - належить боржниці ОСОБА_4 .

Згідно протоколу проведення електронних торгів № 236576 від 17.02.2017 року -відбулися електронні торги з реалізації нерухомого майна, а саме: магазину непродовольчих товарів (вбудоване приміщення № 3,4) за адресою АДРЕСА_1 (лот № 195352), ціна продажу - 1071566,00 грн. Переможцем даних торгів став ОСОБА_3 .

Переможцем електронних торгів сплачено за придбане майно суму 1071566,00 грн., з яких 53578,30 грн. сплачені на поточний рахунок ДП «Сетам» у якості гарантійного внеску, кошти у розмір 1017987,70 грн. перераховані переможцем електронних торгів на депозитний Заводського відділу державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

Електронні торги було проведено згідно вимогам Закону України «Про виконавче провадження» та Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №2831/5 від 29.09.2016р.

23.02.2017р. старшим державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Лижником Віталієм Олеговичем складено акт про проведення електронних торгів з реалізації арештованого майна, а саме: магазину непродовольчих товарів (вбудоване приміщення № 3,4) за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до п.8 розділу X Порядку реалізації арештованого майна акт про проведенні електронні торги є документом підтверджуючим виникнення права власності на придбане майно.

На підставі акта державного виконавця, про проведенні електронні торги, нотаріусом видається свідоцтво про придбання нерухомого майна, яке придбане з прилюдних торгів, чим підтверджується виникнення права власності на придбане майно на електронних торгах.

Отже, виходячи з вищевказаного, відсутні будь-які підстави, встановлені законодавством, для визнання недійсними електронних торгів та їх результатів.

Та як було зазначено вище, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.02.2017 року нерухоме майно, а саме: магазин непродовольчих товарів (вбудоване приміщення № 3,4) в будинку АДРЕСА_1 (реєстраційний номер нерухомого майна 04) - належить боржниці ОСОБА_4 .

Права та інтереси ОСОБА_1 Заводським відділом державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) порушені не були, оскільки він не був власником вищезазначеного майна. Згідно зі статтею 182 ЦКУ право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до частини четвертої статті 334 ЦКУ права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з моменту такої реєстрації. Таким чином, реєстрація прав на нерухоме майно - не просто формальність, а необхідність. Без реєстрації, прав власності, людина не стає повноправним власником нерухомого майна.

Державна реєстрація прав на нерухоме майно - це офіційне визнання та підтвердження державою фактів виникнення, наявності, переходу чи припинення прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру прав н нерухоме майно.

Крім того, у старшого державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Лижника Віталія Олеговича на момент реалізації нерухомого майна боржниці були відсутні підстави для зупинення реалізації арештованого майна чи зупинення вчинення виконавчих дій.

Тому просить суд Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні як первісних та уточнених позовних вимог в повному обсязі.

Представником Відповідача - 3, Державним підприємством «СЕТАМ» через канцелярію суду, надано Відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що вимоги Позивача вважають незаконними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки згідно із Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України № 2831/5 від 29.09.2016 року (у редакції, чинній на дату передачі спірного майна на реалізацію) (далі - "Порядок"), організатор електронних торгів, торгів за фіксованою ціною (далі - Організатор) - державне підприємство, яке належить до сфери управління Міністерства юстиції України та уповноважене відповідно до законодавства на здійснення заходів зі створення та супроводження програмного забезпечення системи реалізації арештованого майна, технологічного забезпечення, збереження та захисту даних, що містяться у цій системі, на організацію та проведення електронних торгів та торгів за фіксованою ціною, забезпечення збереження майна, виконання інших функцій, передбачених цим Порядком.

Так, 17.02.2017 р. ДП "СЕТАМ" проведені електронні торги за лотом №195352 з реалізації предмету іпотеки, а саме: магазин непродовольчих товарів (вбудоване приміщення №3,4) загальною площею 148 кв.м., який знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпродзержинськ, вул. Сировця, 40.

Позивач просить визнати недійсними зазначені торги, посилаючись на те, що протиправними діями посадових осіб державної виконавчої служби стягнення було звернуте не на майно боржника, а на його особисте майно.

Разом з тим, відповідно до пунктів 2, 4 розділу II Порядку Організатор здійснює внесення до Системи інформації про арештоване майно (формування лота) та його реалізацію за заявкою відділу державної виконавчої служби або приватного виконавця .

Перевірка змісту заявки на відповідність вимогам законодавства Організатором не здійснюється. За відповідність документів, на підставі яких вноситься інформація до Системи, а також за достовірність інформації, зазначеної у заявці, відповідають посадові особи відділу державної виконавчої служби (приватний виконавець).

Організатор перевіряє повноту заповнення заявки. У разі невідповідності заявки вимогам, передбаченим пунктом 2 цього розділу, Організатор через особистий кабінет відділу державної виконавчої служби (приватного виконавця) повідомляє начальника відділу державної виконавчої служби (приватного виконавця) про необхідність усунення недоліків протягом трьох робочих днів.

Отже, жодним нормативно-правовим актом України не передбачено обов`язку Організатора торгів перевіряти законність дій державного чи приватного виконавця щодо передачі майна на реалізацію та достовірність інформації, зазначеної у заявці на реалізацію арештованого майна.

Крім того, Верховний суд у постанові від 10.05.2018 у справі № 925/529/17 зазначає наступне: «При цьому, доводи касаційної скарги щодо неправомірності дій державного виконавця при здійсненні своїх повноважень, визначених Законом України "Про виконавче провадження", не стосуються правил проведення електронних торгів та є такими, що мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання електронних торгів недійсними.»

У постанові Верховного суду від 10.05.2018 у справі № 755/21826/15-ц зазначено наступне: «разом із тим слід зазначити, що оскільки виходячи зі змісту частини першої статті 215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами електронних торгів, то підставами для визнання електронних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених саме Тимчасовим порядком.

Що стосується порушень, допущених державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», до призначення електронних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна тощо (статті 18, 24-27, 32, 33, 55, 57 цього Закону), то такі дії (бездіяльність) державного виконавця підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом.

Отже, дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення електронних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання електронних торгів недійсними».

Отже, описані у позовній заяві можливі порушення виконавцем не можуть бути підставою для визнання електронних торгів недійсними і мають самостійний спосіб оскарження.

Відповідно до частини четвертої статті 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно із статтею 69 Закону України "Про Конституційний Суд України" рішення і висновки Конституційного Суду України рівною мірою є обов`язковими до виконання.

Так, рішенням Конституційного Суду України від 25 грудня 1997 року № 9-зп дано офіційне тлумачення статті 55 Конституції України, зокрема Конституційним судом встановлено, що частина перша статті 55 Конституції України містить загальну норму, яка означає право коленого звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як зазначено у ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У постанові від 02.05.2018 р. у справі № 910/10136/17 Верховний Суд дійшов висновку: "виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає у продажу майна, тобто у забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника, прилюдних торгів, та ураховуючи особливості передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а відтак, є правочином.

Цей висновок узгоджується і з нормами ст.ст. 650, 655 та ч. 4 ст. 656 Цивільного кодексу України, що відносять до договорів купівлі-продажу процедуру прилюдних торгів.

Таким чином, відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі-продажу, а відтак така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, встановлених частинами 1-3 та 6 ст. 203 Цивільного кодексу України (ч. 1 ст. 215 ЦК України).

У постанові від 08.09.2020 р. у справі 910/8130/19 Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду зробив такий висновок: "За змістом статей 15 і 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини 2 статті 16 цього Кодексу способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Майже аналогічний за змістом перелік способів захисту передбачений у частині другій статті 20 Господарського кодексу України.

Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16 (провадження № 12-158гс18)).

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадженням 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від ЗО січня 2019 року у справі № 569/17272/15-й (провадження № 14-338цс18).

Відтак застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача.

Зміст усталеної судової практики щодо вирішення спорів за позовами про визнання правочинів недійсними, у зв`язку із застосуванням якої Великою Палатою Верховного Суду скасовано судові рішення у справі № 910/3907/18, свідчить, що вирішальною обставиною, якою мають керуватись суди, відмовляючи в такому позові, є відсутність зв`язку між: імперативними наслідками задоволення позову з реальним поновленням порушеного права, адже визнання в судовому порядку правочину недійсним автоматично не призведе до повернення майна власнику, який не є стороною правочину, відтак такий позов не поновлює порушене право власності, тому він не є ефективним способом захисту порушеного права, у зв`язку з чим не підлягає задоволенню. Натомість позивач, який вважає себе власником майна, може отримати ефективний захист свого права в інші способи, зокрема, передбачені главою 29 ЦК України.

Таким чином, визнання недійсними спірних торгів автоматично не призведе до повернення спірного майна Позивачу, який не є стороною договору купівлі-продажу, укладеного на електронних торгах. Тому Позивачем обрано неналежний спосіб захисту його права.

Також звертаємо увагу на висновки, зроблені Верховним Судом у постанові від 13 березня 2018 року у справі № 911/494/17: ''Вирішуючи спір про визнання електронних торгів недійсними, необхідно встановити чи мало місце порушення вимог порядку та інших норм законодавства під час проведення електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати електронних торгів. "

Верховним Судом у постанові від 14.03.2018 у справі № 910/1454/17 зазначено, що 'Верховний Суд наголошує, що під час розгляду спору про визнання недійсними електронних торгів судами повинно бути встановлено: чи мало місце порушення вимог Порядку реалізації арештованого майна та/або інших норм законодавства під час проведення електронних торгів і в чому таке порушення полягало; чи вплинули ці порушення на результат торгів; чи відбулося порушення прав і законних інтересів позивача, який оспорює результати торгів."

Отже, враховуючи викладене, Позивач повинен довести належним та допустимими доказами, що: відбулося порушення вимог Порядку при проведенні електронних торгів; ці порушення вплинули на результати торгів; законні інтереси позивача порушенні.

Жодного порушення правил проведення електронних торгів, впливу таких порушень на результат торгів, а також порушення законних прав Позивача такими порушеннями у позовній заяві не доведено. Таким чином, підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

4. Позиція 3-іх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору.

Третя особа ОСОБА_6 , надав пояснення по справі, в яких просив суд розглянути справу без його участі, та зазначив, що позов ОСОБА_1 вважає неправомірним і необґрунтованим повністю, а викладені у ньому доводи, такими, що не відповідають дійсним обставинам справи, він, ОСОБА_8 , був стягувачем у зведеному виконавчому провадженні № 51781977 з примусового виконання виконавчих листів № 409/945/12 від 06.06.2013 року і № 409/5225//12 від 30.04.2013 року, виданих Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська про стягнення з ОСОБА_4 на його користь боргу на суму майже два з половиною мільйона гривень. Під час здійснення виконавчого провадження державним виконавцем Дніпровського ВДВС було виявлено нерухоме майно, яке належить боржнику та на яке можливо звернути стягнення, - магазин непродовольчих товарів (вбудоване приміщення № 3,4) у будинку АДРЕСА_1 . У зв`язку з тим, що зазначене майно знаходилось на території Заводського району м. Кам`янське. державним виконавцем Дніпровського ВДВС у грудні 2016 року було винесено постанову про передачу зведеного виконавчого провадження № 51781977 на виконання до Заводського ВДВС.

Заводським ВДВС було неодноразово перевірено належність вказаного нерухомого майна ОСОБА_4 та після підтвердження зазначеної інформації згідно з вимогами Закону України «Про виконавче провадження» вказане нерухоме майно боржника було описано, арештовано, оцінено та проведено його реалізацію на електронних торгах. Грошові кошти, отримані в результаті реалізації майна ОСОБА_21 , були перераховані йому в рахунок погашення боргу зазначеної особи. Отже, процедуру реалізації вказаного магазину непродовольчих товарів було проведено Заводським ВДВС у повній відповідності з вимогами законодавства та при цьому ніякі права та інтереси громадянина ОСОБА_22 порушені не були, оскільки він не був власником зазначеного майна.

Ніяких претензій до Заводського ВДВС, ДП «СЕТАМ» або переможця торгів ОСОБА_23 , він особисто не має. Вважає ОСОБА_7 добросовісним набувачем майна, магазину непродовольчих товар (вбудоване приміщення № 3,4) у будинку АДРЕСА_1 . Зазначене майно було продано Заводським ВДВС у порядку, встановленому для виконання судових рішень, та на законних, лід ставах придбано ОСОБА_24 .

Згідно з ч.2 ст.388 ЦК України майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Просить у задоволенні лозову ОСОБА_25 до Заводського ВДВС, ДП «СЕТАМ» і ОСОБА_15 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , приватний нотаріус КМНО Огнєва Н.О., про захист права власності шляхом визнання недійсними електронних торгів і їх результаті - в відмовити повністю.

Представник третьої особи ОСОБА_4 , адвокат Переверзєв І.В. надав до суду пояснення щодо позовних вимог в яких зазначив, що третя особа ОСОБА_4 заперечує проти задоволення позовних вимог та вважає за необхідне надати пояснення щодо позову, вважає позовні вимоги ОСОБА_1 безпідставними та необґрунтованими, а викладені у позовній заяві аргументи, такими, що не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки вона була боржником у зведеному виконавчому провадженні № 51781977 з примусового виконання виконавчих листів № 409/945/12 від 06.06.2013 і № 409/5225//12 від 30.04.2013, виданих Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська про стягнення з неї на користь ОСОБА_6 боргу на суму більше 2 млн. грн. Під час здійснення виконавчого провадження державним виконавцем Дніпровського відділу ДВС міста Кам`янське було виявлено нерухоме майно, яке належало боржнику ОСОБА_4 та на яке можливо звернути стягнення, а саме магазин непродовольчих товарів (вбудоване приміщення № 3,4) у будинку АДРЕСА_1 .

У зв`язку з тим, що зазначене нерухоме майно знаходилось на території Заводського району м. Кам`янське, державним виконавцем Дніпровського ВДВС у грудні 2016 року було винесено постанову про передачу зведеного виконавчого провадження № 51781977 на виконання до Заводського відділу ДВС м. Кам`янське. Заводським ВДВС було перевірено належність вказаного нерухомого майна їй, ОСОБА_4 та згідно вимог Закону «Про виконавче провадження» вказане майно боржника було описане, арештовано, оцінено та проведено його реалізацію на електронних торгах. Грошові кошти, отримані в результаті реалізації майна ОСОБА_4 , були перераховані ОСОБА_6 в рахунок погашення боргу, присудженого до стягнення.

Також зазначає про відсутність у позові ОСОБА_1 будь-яких підстав, встановлених законодавством, для визнання недійсними електронних торгів та їх результатів.

Так, згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч.І ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 - 3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу.

Тобто, законодавець чітко встановив, що для визнання правочину недійсним, недодержання сторонами такого правочину вимог, встановлених законом, має відбуватися саме в момент його вчинення.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що в момент вчинення правочину, а саме передачі нерухомого майна переможцю електронних торгів ОСОБА_18 , спірне нерухоме майно належало ОСОБА_4 , що підтверджувалось даними з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

До того ж, зазначеними вище частинами ст. 203 ЦК України встановлено наступне: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Під час проведення електронних торгів з продажу спірного нерухомого майна і оформлення їх результатів вказані вимоги законодавства були повністю дотримані.

Так, відповідно до частини 1 статті 650 ЦК України особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства.

Частиною 4 статті 656 ЦК України встановлено, що до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

Відповідно до ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

З аналізу змісту частини 1 статті 650, частини 1 статті 655 та частини 4 статті 656 ЦК України можна зробити висновок, що процедура набуття майна на прилюдних торгах є

різновидом договору купівлі-продажу. Сторонами договору купівлі-продажу є продавець і покупець.

Згідно з частиною 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою-третьою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Ураховуючи, що відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі-продажу, такий правочин може визнаватися недійсним в судовому порядку з підстав, встановлених частиною першою статті 215 ЦК України.

Отже, акт про проведення, який складений за результатами прилюдних торгів, стосується оформлення правового результату торгів, наслідком яких є виникнення цивільних прав та обов`язків, у зв`язку з чим торги є правочином у розумінні статті 202 ЦК України.

Зміст оспорюваного позивачем правочину не суперечив ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. На момент проведення торгів і оформлення їх результатів право власності на магазин було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за боржником - ОСОБА_4 . Електронні торги було проведено і їх результати були оформлені у порядку, встановленому законодавством, зокрема, Законом України «Про виконавче провадження» і Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016р. № 2831/5.

Відповідно до п.8 розділу X зазначеного Порядку акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно. У випадку придбання нерухомого майна документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, є свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, яке видається нотаріусом на підставі акта про проведені електронні торги.

В цьому аспекті також хочу зазначити, що Верховний Суд у складі Касаційного цивільного СУДУ У постанові від 07.08.2020р. по справі №201/18443/17 зауважив, що правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (статей 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, в разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів, передбачених Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2831/5.

Згідно з Порядком № 2831/5 електронні торги - продаж майна за принципом аукціону засобами системи електронних торгів через веб-сайт, за яким його власником стає учасник, який під час торгів запропонував найвищу ціну.

Також ВС підкреслив, що відповідно до пунктів 3, 4 розділу II Порядку виконавець у строк не пізніше п`яти робочих днів після ознайомлення із результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна готує проект заявки на реалізацію арештованого майна, який містить інформацію, передбачену абзацами третім - шістнадцятим пункту 2 цього розділу.

Державний виконавець направляє заявку на реалізацію арештованого майна начальнику відділу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, для підписання та передачі Організатору.

ДП «СЕТАМ» розміщує інформацію в системі електронних торгів виключно на підставі документів, наданих відповідним органом державної виконавчої служби. Обов`язок організатора торгів перевіряти законність дій державного виконавця щодо передачі майна на реалізацію та достовірність інформації, зазначеної у заявці на реалізацію арештованого майна, у тому числі наявність рішень щодо заборони органу ДВС вчиняти дії по виконанню виконавчого провадження чинним законодавством не передбачений.

Верховний Суд зауважив, що державний виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення електронних торгів, а самі електронні торги з реалізації рухомого майна організовує і проводить організатор електронних торгів.

Дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення електронних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання електронних торгів недійсними.

Оскільки позивач ОСОБА_1 не посилається на будь-які порушення організатором торгів норм Порядку, а обґрунтовує свої вимоги діями державного виконавця, які мають самостійний спосіб оскарження, слід дійти висновку про відсутність правових підстав для визнання електронних торгів недійсними.

Особи, які вчиняли правочин, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, Заводський відділ ДВС і ДП «СЕТАМ» є юридичними особами, зареєстрованими згідно з законодавством України, діяли через свої органи відповідно до установчих документів та закону (ст.92 ЦК України). Переможець торгів ОСОБА_3 був повнолітнім і мав повну цивільну дієздатність (ст.34 ЦК України).

Волевиявлення учасників правочину було вільним і відповідало їх внутрішній волі. Заводський відділ ДВС і ДП «СЕТАМ» здійснювали продаж арештованого майна боржника у встановленому порядку виконання судових рішень, а ОСОБА_3 бажав придбати зазначене нерухоме майно та взяв участь у електронних торгах з його продажу.

Правочин був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Після перемоги у електронних торгах з реалізації арештованого майна, видачі ОСОБА_18 правовстановлюючих документів і реєстрації за ним права власності на спірне майно він реально отримав його у свою власність.

Отже, всі вимоги, встановлені законом, станом на час проведення електронних торгів з продажу спірного нерухомого майна і оформлення їх результатів були повністю дотримані.

Таким чином, процедуру реалізації вказаного магазину непродовольчих товарів було проведено Заводським відділом ДВС та ДП «СЕТАМ» у повній відповідності з вимогами законодавства та при цьому ніякі права та інтереси громадянина ОСОБА_1 порушені не були, оскільки він не був власником зазначеного майна.

Ніяких претензій до Заводського відділу ДВС, стягувача ОСОБА_6 , ДП «СЕТАМ» або переможця торгів ОСОБА_15 - ОСОБА_4 не має. Враховуючи викладене, просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Третя особа, приватний нотаріус кам`янського міського нотаріального округу Огнєва Н.О. направила на адресу суду заяву в якій просила розглянути справу без її участі та надіслати на її адресу копію прийнятого рішення.

5. Процесуальні питання пов`язанні з розглядом справи.

26.06.2019 року до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_3 , Заводського відділу державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Державного підприємства «СЕТАМ» Міністерства юстиції України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , Приватний нотаріус Кам`янського міського нотаріального округу Огнєва Надія Олександрівна «про визнання електронних торгів недійсними, скасування свідоцтва про право власності» (а.с.3-10).

26.06.2019 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи, справа передана в провадження судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області Нельзі Д.В. (т.1а.с.1).

26.06.2019 року до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 разом з позовною заявою подав заяву про забезпечення позову про заборону відчуження майна (т.1 а.с.29-31) та клопотання про витребування доказів (т.1а.с.36-38)

01.07.2019 року Ухвалою судді клопотання позивача про витребування доказів повернуто без розгляду (т.1 а.с.40).

09.08.2019 року Ухвалою судді Нельги Д.В. відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження (т.1а.с.54-55).

12.08.2019 року Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову відмовлено (т.1 а.с.59-60).

21.08.2019 року на Ухвалу суду від 09.08.2019 року позивачем подано апеляційну скаргу (т.1а.с.69-73).

04.09.2019 року на адресу суду надійшло клопотання ДП «Сетам» про надсилання на їх адресу позовної заяви разом з додатками (т.1а.с.94).

09.09.2019 року на адресу суду від Заводського відділу державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області надійшов Відзив на позовну заяву разом з додатками, які було долучено до матеріалів справи (т.1а.с.99-103).

11.09.2019 року на адресу суду ОСОБА_6 надав пояснення по справі, які були долучені до матеріалів справи (т.1 а.с135-137).

11.09.2019 року на адресу суду ОСОБА_3 надав Відзив на позовну заяву разом з додатками, який було долучено до матеріалів справи (т.1 а.с.144-149).

11.09.2019 року позивач на адресу суду надав Клопотання про витребування доказів (т.1а.с.166-168).

16.09.2019 року Ухвалою судді клопотання позивача про витребування доказів залишено без задоволення (т.1а.с.169).

08.10.2019 року Постановою Дніпровського апеляційного суду Ухвалу Заводського районного суду від 12.08.2019 року про відмову в забезпеченні позову скасовано та справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду (вид.матер. а.с51-54).

19.03.2020 року позивачем на адресу суду подано клопотання про витребування доказів (т.1а.с.200-203).

19.03.2020 року Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська заяву позивача про забезпечення позову задоволено та накладено арешт на спірне нерухоме майно (т.1 а.с.205-206).

24.03.2020 року Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська клопотання позивача про витребування доказів задоволено (т.1а.с.209-210)

26.06.2020 року Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська підготовче провадження по справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті (т.1а.с.232А).

13.07.2020 року на адресу суду ДП «Сетам» надало клопотання про надіслання на їх адресу Ухвали про відкриття провадження та позовної заяви з додатками доданими до неї (т.1а.с.239).

13.10.2020 року на адресу суду ДП «Сетам» надало Відзив на позовну заяву разом з додатками, які були долучені до матеріалів справи (т.2 а.с.1-6).

10.11.2020 року згідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи, справа передана в провадження судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області Івченко Т.П. (т.3а.с.1).

10.12.2020 року на адресу суду від представника Відповідача - 1, ОСОБА_3 , адвоката Григор`єва М.І. надійшла заява про повторне проведення підготовчого провадження у справі (т.3а.с.6)

01.03.2021 року на адресу суду від представника третьої особи ОСОБА_4 , адвоката Переверзєва І.В. надійшло клопотання про повторне проведення підготовчого провадження у справі (т.3а.с.16) та Пояснення по справі, яке було долучено до матеріалів справи (т.3 а.с.17-20).

12.04.2021 року на адресу суду від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову, приватного нотаріусу Кам`янського міського нотаріального органу Огневої Н.О. надійшла заява, в якій вона просить суд розглянути справу без її участі, та копію рішення направити на її адресу (т.3 а.с.33).

15.05.2021 року на адресу суду від позивача надійшла уточнена позовна, яку було долучено до матеріалів справи (т.3а.с.41-49).

17.05.2021 року від представника Відповідача -1, ОСОБА_26 , адвоката Григор`єва М.І. надійшов Відзив на позовну заяву (т.3 а.с.71-78) та заява про залишення позовної заяви без руху (т.3а.с.68-69).

18.05.2021 року на адресу суду від Відповідача -2, Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) надійшов Відзив на позовну заяву, який було долучено до матеріалів справи (т.3а.с.62-65).

17.06.2021 року в судовому засіданні представником Відповідача -1, ОСОБА_26 , адвокатом Григор`євим М.І. подано заяву про закриття провадження у справі (т.3а.с.87-88).

06.09.2021 року Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська клопотання представника Відповідача -1, ОСОБА_26 , адвоката Григор`єва М.І. про залишення позовної заяви без розгляду - залишено без задоволення (т.3а.с.103-104).

13.12.2021 року Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська клопотання представника Відповідача -1, ОСОБА_26 , адвоката Григор`єва М.І. про закриття провадження по справі - залишено без задоволення (т.3а.с.150-152).

13.12.2021 року Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до розгляду по суті (т.3а.с.154-155).

27.04.2022 року від представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Фесюка Ю.О. надійшла заява, в якій він підтримав уточнені позовні вимоги позивача та просив їх задовольнити (т.4а.с.2-5).

02.05.2022 року на електронну пошту суду від представника Відповідача -1, ОСОБА_26 , адвоката Григор`єва М.І. надійшла заява, в якій він просить відмовити у задоволенні уточнених позовних вимог з урахуванням практики Верховного суду (т.4 а.с.7-8,10-11).

27.06.2022 року на адресу суду ОСОБА_6 надав пояснення по справі, які були долучені до матеріалів справи (т4а.с.40).

У судовому засіданні позивача ОСОБА_1 та його адвокат Фесюк Ю.О. уточнені позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав, наведених в уточненому позові.

Відповідача-1, ОСОБА_3 , адвокат Григор`єв М.І., будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, клопотання про відкладення судового засідання не надавала, раніше подавали відзиви на позовну заяву та пояснення в попередніх судових засіданнях, та заяву про невизнання позовних вимог в повному обсязі, та просили відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідач № 2 - Заводський відділ державної виконавчої служби у м. Кам`янське Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), в судове засідання не з`явився, подав відзив, у якому заперечували проти задоволення позовних вимог, просили відмовити у задоволенні позову у зв`язку з відсутністю будь-яких порушень діючого законодавства та інших нормативно-правових актів при призначенні електронних торгів та складанні спірних документів.

Відповідач № 3 - Державне підприємство «СЕТАМ», в судове засідання свого представника до суду не направило, за змістом відзиву на позов просили розглянути справу у відсутності представника, в задоволенні позову просили відмовити, вказують, що жодним нормативно-правовим актом України не передбачено обов`язку організатора торгів перевіряти законність дій державного чи приватного виконавця щодо передачі майна на реалізацію та достовірність інформації, зазначеній у заявці на реалізацію арештованого майна. Стверджує, що жодного порушення правил проведення електронних торів, впливу таких порушень на результат торгів, а також порушення законних прав позивача такими порушеннями у позові не наведено та не доведено.

Третіми особами, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету позову ОСОБА_6 та ОСОБА_4 були направлені пояснення з приводу позовних вимог в яких вони просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог та розглянути справу без їх участі, приватний нотаріус Огнєва Н.О. направила на адресу суду заяву в якій просила розглянути справу без її участі.

6. Фактичні обставини встановлені судом.

Як встановлено судом, позивач ОСОБА_1 , на підставі договір купівлі-продажу, придбав у ОСОБА_4 магазин непродовольчих товарів (вбудоване приміщення № 3,4) у будинку АДРЕСА_1 , даний договір був посвідчений 20.06.2012 року приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Прожуган М.А. реєстр № 1542 (т.1а.с.11).

23.04.2013 року заочним рішенням № 409/945/12 Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська, позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_4 та ОСОБА_1 були задоволені в повному обсязі, було стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 у рахунок погашення боргу за договором позики загальну суму у розмірі 1 781 031,11 грн., визнано недійсним договір купівлі-продажу магазину непродовольчих товарів (вбудоване приміщення №3,4) у будинку АДРЕСА_1 від 20.06.2012 року укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_1

09.07.2013 р. додатковим рішенням № 409/945/12 Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська, повернуто магазин непродовольчих товарів (вбудоване приміщення № 3,4) у будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_4 , шляхом відновлення Реєстраційною службою Дніпродзержинського міського управління юстиції реєстрації права власності на магазин непродовольчих товарів (вбудоване приміщення №3,4) у будинку АДРЕСА_1 за ОСОБА_4

06.06.2013 р. був виданий виконавчий лист 409/945/12 Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинськ про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 борг в розмірі 1784388,45 грн., та відкрито виконавче провадження № 51717642.

30.04.2013 р. був виданий виконавчий лист 409/5225/13 Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинськ про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 боргу в розмірі 643361,61 грн., за яким відкрито виконавче провадження № 51717395.

14.04.2014 року Рішенням № 409/945/12 Апеляційного суду Дніпропетровської області, рішення № 409/945/12 Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 23.04.2013 р. та додаткове рішення № 409/945/12 Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 09.07.2013 р. скасовані в частині визнання договору купівлі-продажу недійсним та застосуванні наслідків недійсності правочину, а в частині стягнення боргу за договором позики залишені в силі (т.1 а.с.13-16).

17.03.2015 року Ухвалою № 208/2873/14 Заводського районного суду м. Дніпродзержинська заява про забезпечення позову ОСОБА_6 задоволено та накладено арешт на магазин непродовольчих товарів (вбудоване приміщення № 3,4) у будинку АДРЕСА_1 .

15.04.2016 року Рішенням № 208/2873/14 Заводського районного суду м. Дніпродзержинська позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_4 та ОСОБА_1 треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Приватний нотаріус Дніпродзержинського міського нотаріального округу Прожуган Марія Анатоліївна Реєстраційна служба Дніпродзержинського міського управління юстиції про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна та повернення сторін договору купівлі-продажу в первісний стан - задоволені, договір купівлі-продажу магазину непродовольчих товарів (вбудоване приміщення № 3,4) у будинку АДРЕСА_1 , укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 визнаний недійсним; сторони договору повернуті в первісний стан, залишивши за ОСОБА_4 право власності на приміщення магазину непродовольчих товарів (вбудоване приміщення №3,4) у будинку АДРЕСА_1 та скасувавши реєстрацію права власності ОСОБА_1 на приміщення магазину непродовольчих товарів (вбудоване приміщення № 3,4) у будинку АДРЕСА_1 (т.1а.с.17).

29.11.2016 року Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області Рішення № 208/2873/14 Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 15.04.2016 року залишено без змін та рішення набрало законної сили (т.2 а.с.145-151 справа № 208/2873/14).

08.12.2016 року до Заводського відділу державної виконавчої служби міста Кам`янське

Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області надійшли матеріали зведеного виконавчого провадження № 51781977.

09.12.2016 року Заводський ВДВС отримав інформаційну довідки № 75302420 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, в якій право власності на нерухоме майно - магазин непродовольчих товарів (вбудоване приміщення № 3,4) за адресою АДРЕСА_1 зареєстровано за боржницею ОСОБА_4 (номер запису про право власності 2902268) (т.1а.с.106-110).

12.12.2016 року старшим державним виконавцем Заводського ВДВС винесено Постанову про опис та арешт майна боржника, якою описано та арештовано нерухоме майно, а саме: магазин непродовольчих товарів (вбудоване приміщення № 3,4) за адресою АДРЕСА_1 (т.1а.с.112-113).

21.12.2016 року з метою визначення вартості описано та арештованого майна старшим державним виконавцем Заводського ВДВС винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_19 .

22.12.2016 року ОСОБА_19 надав висновок про вартість описаного та арештованого нерухомого майна, а саме: магазин непродовольчих товарів (вбудоване приміщення № 3,4) за адресою АДРЕСА_1 , яка становить 1071566 грн.

22.12.2016 року, після отримання висновку СОД ОСОБА_19 старшим державним виконавцем Заводського ВДВС повідомлено сторонам виконавчого провадження вартість арештованого майна.

10.01.2017 року до ДФ ДП «Сетам» направлено заявку на публікацію описаного та

арештованого майна боржниці ОСОБА_4 , а саме: магазин непродовольчих товарів (вбудоване приміщення № 3,4) за адресою АДРЕСА_1 становить 1071566 грн. (т.1а.с.115)

18.01.2017 опубліковано інформацію про зазначене арештоване майно та системою присвоєно номер лоту - 195352 та призначено проведення електронних торгів на 17.02.2017 о 09:00 годині, згідно повідомлення ДФ ДП «Сетам» відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 29.09.216 № 2831/5 «Про реалізацію арештованого майна» (т.1а.с.114).

12.01.2017 року Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ виконання рішення Рішення № 208/2873/14 Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 15.04.2016 року зупинене до закінчення касаційного провадження у справі (т.1 а.с.20).

25.01.2017 року на адресу Заводського ВДВС надійшла заява боржника ОСОБА_4 про зупинення виконавчого провадження у зв`язку з відкриттям касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 (т.1а.с.116).

07.02.2017 року до Заводського ВДВС звернувся представник ОСОБА_4 адвокат Ходюш A.M. з заявою про зупинення виконавчого провадження № 51717642 та надав ухвалу № б/н від 12.01.2017 року виданої Вищим Спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ про зупинення виконання рішення 208/2873/14 Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15.04.2016 року до закінчення касаційного провадження по справі (т.1а.с.119).

09.02.2017 року старшим державним виконавцем Заводського ВДВС було надано відповідь в якій вказано, що на виконанні у Відділі перебуває зведене виконавче провадження № 51781977 до складу якого входять виконавче провадження № 51717642 з примусового виконання виконавчого листа № 409/945/12 від 06.06.2013 року виданого Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 боргу в загальному розмірі 1784388,45 грн та виконавче провадження № 51717395 з примусового виконання виконавчого листа № 409/5225//12 від 30.04.2013 виданого Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 боргу в загальному розмірі 643361,61 грн., а наданою ухвалою зупиняється виконання рішення 208/2873/14 Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15.04.2016 року, а не рішення суду на підставі яких видано виконавчі документи які перебувають на виконанні у Заводському відділі державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (т.1а.с.122-123).

16.02.2017 року 07.02.2017 року до Заводського ВДВС звернувся представник ОСОБА_1 адвокат Фесок Ю.О. з заявою в якій просив вжити заходів для захисту прав власності ОСОБА_1 (т.1а.с.21-22, 1310132).

17.02.2017 року Державним підприємством «СЕТАМ» Міністерства юстиції України були проведені електронні торги, на яких реалізовано магазин непродовольчих товарів (вбудоване приміщення № 3,4) за адресою АДРЕСА_1 за 1071566,00 грн. що підтверджується протоколом № 236576 (т.1а.с.125-126).

23.02.2017 було складено Акт про проведення електронних торгів з реалізації арештованого майна, старшим державним виконавцем Заводського ВДВС на підставі протоколу № 236576 про проведення електронних торгів від 17 лютого 2017 року, в якому вказано, що 17 лютого 2017 року проведено електронні торги з реалізації арештованого майна - нерухоме майно, а саме: магазин непродовольчих товарів (вбудоване приміщення 3,4) загальною площею 148 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (лот №195352), продаж вищевказаного майна здійснено при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження № 51781977 з примусового виконання виконавчих документів: виконавчий лист 409/945/12 від 06.06.2013 р. виданий Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинськ про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 борг в розмірі 1784388,45 грн. (виконавче провадження № 51717642) та виконавчий лист 409/5225/13 від 30.04.2013 р. виданий Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинськ про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 боргу в розмірі 643361,61 грн. (виконавче провадження № 51717395), переможцем електронних торгів став ОСОБА_3 , ІПН: НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , адреса проживання та прописки: АДРЕСА_3 , ціна продажу: 1 071 566,00 грн. (т.1 а.с.2, 129).

18.04.2017 року приватним нотаріусом Огневою Н.О. зареєстровано право власності за ОСОБА_3 на нерухоме майно - магазин непродовольчих товарів (вбудоване приміщення № 3,4) за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер запису 04 та видано свідоцтво № НОМЕР_4 (т.1а.с.121).

24 .04.2019 року Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Рішення № 208/2873/14 Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 15.04.2016 року та Ухвала апеляційного суду Дніпропетровської області від 29.11.2016 року були скасовані, а провадження у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 та ОСОБА_1 треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Приватний нотаріус Дніпродзержинського міського нотаріального округу Прожуган Марія Анатоліївна Реєстраційна служба Дніпродзержинського міського управління юстиції про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна та повернення сторін договору купівлі-продажу в первісний стан - закрито. (т.1а.с.18-19).

6. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, які встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у статті 16 ЦК України.

Способи захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України, статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статтею 16 ЦК України, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Відповідно до ст. 8 Конституції в Україні визнається та діє принцип верховенства права. Конституційні права та свободи людини і громадянина є безпосередньо діючими. Оскільки Конституція України, як зазначено в ст. 8 має найвищу юридичну силу, її норми є нормами прямої дії, в такому випадку, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Судові рішення мають ґрунтуватися на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення.

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 просив суд визнати недійсними електронні торги по лоту № 195352 з примусової реалізації нерухомого майна: магазину непродовольчих товарів (вбудоване приміщення 3,4) загальною площею 148 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , Державним підприємством «СЕТАМ», визнати недійсним Протокол проведення електронних торгів від 17.02.2017 року по лоту № 236576 складений Державним підприємством «СЕТАМ», визнати недійсним Акт про проведення електронних торгів (аукціону) з реалізації арештованого майна від 23.02.2017 року по лоту № 349822 складений Заводським відділом ДВС м. Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області та припинити право власності ОСОБА_3 на нерухоме майно: магазин непродовольчих товарів (вбудоване приміщення №3,4) загальною площею 148 кв.м у будинку АДРЕСА_1 та скасувати рішення (та відповідний запис) про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 34810342 від 18.04.2017 р. приватного нотаріуса Огнєвої Надії Олександрівни, Кам`янський міський нотаріальний округ.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Цивільним кодексом України (далі - ЦК України), Законом України «Про виконавче провадження» та Порядком реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5 (далі - Порядок реалізації арештованого майна), який був чинним на час проведення електронних торгів.

Примусова реалізація заставленого майна як стадія виконавчого провадження є сукупністю правовідносин (урегульованих Законом України «Про виконавче провадження», ЦК України та іншими нормативно-правовими актами), що в процесі примусового виконання виникають і реалізуються між органами й посадовими особами, які здійснюють примусову реалізацію судових рішень, та особами, які беруть участь у виконавчому провадженні чи залучаються до проведення виконавчих дій відповідно до Закону.

За змістом статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Правова природа процедури реалізації майна на прилюдних торгах полягає у продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів. Ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів - це оформлення договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто правочин.

Відповідно до ч.1 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною.

Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2831/5, визначено, що електронні торги - це продаж майна за допомогою функціоналу центральної бази даних системи електронних торгів, за яким його власником стає учасник, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну.

Відповідно до правового висновку, викладеного Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 21.11.2018 у справі № 465/650/16-ц (провадження № 14-356цс18) та від 23.01.2019 у справі № 522/10127/14-ц (провадження № 14-428цс18), правова природа процедури реалізації майна на прилюдних торгах полягає у продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів. Ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів - свідчить про оформлення договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах і є правочином.

Згідно з ч.1 ст.650 ЦК України особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (частина перша статті 655 ЦК України).

За приписами ч.4 ст.656 ЦК України до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті, такий правочин може визнаватися недійсним в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, встановлених частинами першою-третьою та частинами п`ятою, шостою статті 203 ЦК України, зокрема, у зв`язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства (частина перша статті 215 цього Кодексу).

Положеннями ч.1 та ч.3 ст.215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, відповідно до яких зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу.

Враховуючи, що відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, установлених частинами першою-третьою та частинами п`ятою, шостою статті 203 ЦК України, зокрема, у зв`язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства (частина перша статті 215 ЦК України).

Згідно з правовими висновками Верховного Суду України, викладеними у постановах від 18.11.2015 у справі № 6-1884цс15 та від 12.10.2016 у справі № 6-1981цс16, - підставою визнання прилюдних торгів недійсними є наявність не лише порушень вимог закону при проведенні прилюдних торгів, а й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює.

Також суд враховує приписи ч.4 ст.82 ЦПК України, за якими обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З урахуванням встановлених судом обставин у справі, проаналізованих правових норм та практики Верховного Суду суд приходить до наступних висновків.

Позивач ОСОБА_1 , на підставі договір купівлі-продажу, придбав 20.06.2012 року у ОСОБА_4 магазин непродовольчих товарів (вбудоване приміщення № 3,4) у будинку АДРЕСА_1 , договір був посвідчений 20.06.2012 року приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Прожуган М.А. в реєстрі № 1542.

Як вбачається з інформаційної довідки № 155833927 від 11.02.2019 року, наданої позивачем, з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна - магазину непродовольчих товарів (вбудоване приміщення № 3,4) в будинку АДРЕСА_1 , 22.06.2012 року право власності було зареєстровано за позивачем ОСОБА_1 , та 27.06.2012 року спірне нерухоме майно було предметом договору Іпотеки № 511/06-12 від 27.06.2012 року де Іпотекодавцем вказано позивача ОСОБА_1 а Іпотекодержателем вказано ПАТ «ЕКАТЕРИНОСЛАВСЬКИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК» , на підставі цього договору було накладено заборону на спірне нерухоме майно 27.06.2012 року Приватним нотаріусом Кот Б.А.

23.04.2013 року заочним рішенням № 409/945/12 Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська, позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_4 та ОСОБА_1 були задоволені в повному обсязі, було стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 у рахунок погашення боргу за договором позики загальну суму у розмірі 1 781 031,11 грн., визнано недійсним договір купівлі-продажу магазину непродовольчих товарів (вбудоване приміщення №3,4) у будинку АДРЕСА_1 від 20.06.2012 року укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_1

09.07.2013 р. додатковим рішенням № 409/945/12 Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська, повернуто магазин непродовольчих товарів (вбудоване приміщення № 3,4) у будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_4 , шляхом відновлення Реєстраційною службою Дніпродзержинського міського управління юстиції реєстрації права власності на магазин непродовольчих товарів (вбудоване приміщення №3,4) у будинку АДРЕСА_1 за ОСОБА_4

06.06.2013 р. був виданий виконавчий лист 409/945/12 Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинськ про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 борг в розмірі 1784388,45 грн., та відкрито виконавче провадження № 51717642.

30.04.2013 р. був виданий виконавчий лист 409/5225/13 Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинськ про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 боргу в розмірі 643361,61 грн., за яким відкрито виконавче провадження № 51717395.

16.10.2013 року було зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна магазин непродовольчих товарів (вбудоване приміщення № 3,4) у будинку АДРЕСА_1 , за ОСОБА_4 на підставі Додаткового Рішення № 409/945/12 виданого 09.07.2013 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська, що підтверджується інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав № 80516046 від 06.02.2017 року..

14.04.2014 року Рішенням № 409/945/12 Апеляційного суду Дніпропетровської області, рішення № 409/945/12 Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 23.04.2013 р. та додаткове рішення № 409/945/12 Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 09.07.2013 р. були скасовані в частині визнання договору купівлі-продажу недійсним та застосуванні наслідків недійсності правочину, а в частині стягнення боргу за договором позики залишені в силі.

Отримавши Рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14.04.2014 року, позивачем ОСОБА_1 не були вчинені жодні дії, щодо скасування реєстрації права власності на спірне нерухоме майно, яке було зареєстровано за ОСОБА_4 .

Більш того, 15.04.2016 року Рішенням № 208/2873/14 Заводського районного суду м. Дніпродзержинська договір купівлі-продажу магазину непродовольчих товарів (вбудоване приміщення № 3,4) у будинку АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 визнаний недійсним, сторони договору повернуті в первісний стан, за ОСОБА_4 залишено право власності на приміщення магазину непродовольчих товарів (вбудоване приміщення №3,4) у будинку АДРЕСА_1 , та скасувано реєстрацію права власності ОСОБА_1 на приміщення магазину непродовольчих товарів (вбудоване приміщення № 3,4) у будинку АДРЕСА_1 . Дане Рішення 29.11.2016 року Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області залишено без змін та рішення набрало законної сили.

Таким чином після набрання законної сили Рішення № 208/2873/14 Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 15.04.2016 року ОСОБА_4 повернулось право власності на спірне нерухоме майно.

08.12.2016 року до Заводського відділу державної виконавчої служби міста Кам`янське

Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області надійшли матеріали зведеного виконавчого провадження № 51781977.

09.12.2016 року Заводський ВДВС отримав інформаційну довідки № 75302420 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, в якій право власності на нерухоме майно - магазин непродовольчих товарів (вбудоване приміщення № 3,4) за адресою АДРЕСА_1 зареєстровано за боржницею ОСОБА_4 (номер запису про право власності 2902268).

12.12.2016 року державним виконавцем Заводського ВДВС винесено Постанову про опис та арешт майна боржника, якою описано та арештовано нерухоме майно, а саме: магазин непродовольчих товарів (вбудоване приміщення № 3,4) за адресою АДРЕСА_1 .

22.12.2016 року, після отримання висновку СОД ОСОБА_19 про вартість описаного та арештованого нерухомого майна, а саме: магазин непродовольчих товарів (вбудоване приміщення № 3,4) за адресою АДРЕСА_1 , яка становить 1071566 грн., старшим державним виконавцем Заводського ВДВС повідомлено сторонам виконавчого провадження вартість арештованого майна.

10.01.2017 року до ДФ ДП «Сетам» направлено заявку на публікацію описаного та

арештованого майна боржниці ОСОБА_4 , а саме: магазин непродовольчих товарів (вбудоване приміщення № 3,4) за адресою АДРЕСА_1 становить 1071566 грн. 18.01.2017 року опубліковано інформацію про зазначене арештоване майно та системою присвоєно номер лоту - 195352 та призначено проведення електронних торгів на 17.02.2017 о 09:00 годині, згідно повідомлення ДФ ДП «Сетам» відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 29.09.216 № 2831/5 «Про реалізацію арештованого майна».

12.01.2017 року Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ виконання Рішення № 208/2873/14 Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 15.04.2016 року було зупинене до закінчення касаційного провадження у справі, але примусове виконання виконавчого листа № 409/945/12 від 06.06.2013 року виданого Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 боргу в загальному розмірі 1784388,45 грн. та виконавчого листа № 409/5225//12 від 30.04.2013 виданого Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 боргу в загальному розмірі 643361,61 грн., ніяким чином не відноситься до зупинення виконання рішення 208/2873/14 Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15.04.2016 року.

17.02.2017 року Державним підприємством «СЕТАМ» Міністерства юстиції України були проведені електронні торги, на яких реалізовано магазин непродовольчих товарів (вбудоване приміщення № 3,4) за адресою АДРЕСА_1 за 1071566,00 грн. що підтверджується протоколом № 236576 та Актом про проведення електронних торгів з реалізації арештованого майна, складеним 23.02.2017 року старшим державним виконавцем Заводського ВДВС, в якому вказано, що 17 лютого 2017 року проведено електронні торги з реалізації арештованого майна - нерухоме майно, а саме: магазин непродовольчих товарів (вбудоване приміщення 3,4) загальною площею 148 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (лот №195352), продаж вищевказаного майна здійснено при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження № 51781977 з примусового виконання виконавчих документів: виконавчий лист 409/945/12 від 06.06.2013 р. виданий Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинськ про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 борг в розмірі 1784388,45 грн. (виконавче провадження № 51717642) та виконавчий лист 409/5225/13 від 30.04.2013 р. виданий Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинськ про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 боргу в розмірі 643361,61 грн. (виконавче провадження № 51717395), переможцем електронних торгів став ОСОБА_3 , ІПН: НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , адреса проживання та прописки: АДРЕСА_3 , ціна продажу: 1 071 566,00 грн.

18.04.2017 року приватним нотаріусом Огневою Н.О. зареєстровано право власності за ОСОБА_3 на нерухоме майно - магазин непродовольчих товарів (вбудоване приміщення № 3,4) за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер запису 04 та видано свідоцтво № НОМЕР_4 .

Судом встановлено, що лише 24.04.2019 року Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Рішення № 208/2873/14 Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 15.04.2016 року та Ухвала апеляційного суду Дніпропетровської області від 29.11.2016 року були скасовані, а провадження у справі за позовом ОСОБА_6 було закрито, тобто через два роки після того як відбулися торги спірного нерухомого майна.

Таким чином суд приходить висновку, що на час проведення реалізації спірного майна шляхом проведення 17.02.2017 року електронних торгів, власником спірного майна магазин непродовольчих товарів (вбудоване приміщення 3,4) загальною площею 148 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (лот №195352), була саме ОСОБА_4 , яка була боржником в зведеному виконавчому провадженні № 51781977, де стягувачем був ОСОБА_6 , рішення на підставі яких відбувалось примусове виконання були чинними, і позивач ОСОБА_1 не був стороною цього провадження та не був стороною правочину який був здійснений під час проведення електронних торгів 17.02.2017 року.

Виконуючи завдання цивільного судочинства, окрім основних принципів: справедливості, добросовісності та розумності, суд керується аксіомою цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», яка означає: «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права».

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом принципу верховенства права.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року N 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) та протоколи до неї, а також практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Поняття «майно» у першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке не обмежується правом власності на фізичні речі та є незалежним від формальної класифікації в національному законодавстві. Право на інтерес теж по суті захищається статтею 1 Першого протоколу до Конвенції.

Крім того, ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово констатував, що втручання у право мирного володіння майном, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом та з легітимною метою, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними із цим втручанням, та інтересами особи, яка зазнає такого втручання. Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Справедливий баланс не буде дотриманий, якщо особа - добросовісний набувач внаслідок втручання в її право власності понесе індивідуальний і надмірний тягар, зокрема, якщо їй не буде надана обґрунтована компенсація чи інший вид належного відшкодування у зв`язку з позбавленням права на майно (рішення ЄСПЛ у справах «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року (заява N 29979/04), «Кривенький проти України» від 16 лютого 2017 року (заява N 43768/07)).

Пошук такого балансу не означає обов`язкового досягнення соціальної справедливості у кожній конкретній справі, а передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між легітимною метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа внаслідок втручання в її право на повагу до житла несе надмірний тягар. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були би менш обтяжливими для прав і свобод цієї особи, оскільки обмеження її прав не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для досягнення вказаної мети. Відсутність обґрунтування у судовому рішенні фактичних підстав застосування приписів законодавства, навіть якщо формальні вимоги були дотримані, може серед інших чинників братися до уваги при вирішенні питання про те, чи встановлено справедливий баланс заходом, що оскаржується.

Відповідно частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Для захисту своїх майнових інтересів власник або суб`єкт іншого речового права може використовувати вимоги про визнання недійсною угоди з відчуження належної йому речі (якщо мова йде про оспорюваний правочин) або про застосування наслідків недійсності правочину (якщо мова йде про вчинення нікчемного правочину). В обох випадках загальним наслідком вчинення недійсної угоди стане реституція, яка полягає, зокрема у поверненні конкретної речі (предмета угоди) первинному власнику.

При цьому реституція застосовується саме у спорах про визнання правочинів недійсними або нікчемними і полягає у поновленні порушених майнових прав, приведення їх до стану, що існував на момент вчинення дії, якою порушене право особи, тобто повернення або відновлення матеріальних цінностей у натурі - тих же самих, або подібних, або речей такої самої вартості. Якщо їх неможливо повернути у натурі, то відшкодовується їх вартість у грошах.

Реституція - це спеціальний зобов`язальний спосіб захисту, зокрема й права власності, який може застосовуватися лише у випадку, коли предмет недійсного правочину станом на час вирішення відповідного питання перебуває в тієї сторони недійсного правочину, якій він і був переданий.

Натомість віндикація - це витребування своєї речі неволодіючим власником від володіючого невласника. Віндикація - це передбачений законом основний речово-правовий спосіб захисту цивільних прав та інтересів власника майна чи особи, що має речове право на майно (в тому числі титульного володільця), який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення, шляхом повернення об`єкта права власності у володіння власника з метою відновлення права використання власником усього комплексу його правомочностей. Майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником (законним володільцем) і володільцем майна відсутні договірні відносини, або інші відносні правовідносини - до моменту початку порушення прав позивача, і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, в який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпний перелік підстав, коли за власником зберігається право витребувати своє майно від добросовісного набувача.

У статті 41 Конституції України, статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Положення частини першої статті 388 ЦК України застосовуються як підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існувало будь-яких відносних правовідносин.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (постанова Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, провадження № 14-144цс18).

Судом встановлено, що спірне нерухоме майно було відчужене на прилюдних торгах на підставі примусового виконання зведеного виконавчого провадження № 51781977 з примусового виконання виконавчих документів виконавчого листа № 409/945/12 від 06.06.2013 року виданого Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 боргу в загальному розмірі 1784388,45 грн. та виконавче провадження № 51717395 з примусового виконання виконавчого листа № 409/5225//12 від 30.04.2013 виданого Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 боргу в загальному розмірі 643361,61 грн., які на час проведення торгів були чинними, позивач ОСОБА_1 не був стороною цих виконавчих проваджень, та не був на момент проведення електронних торгів власником спірного нерухомого майна, так само як і не був стороною договору купівлі-продажу спірного майна, який фактично відбувся під час проведення електронних торгів, натомість власником спірного нерухомого майна була саме ОСОБА_4 , на підставі рішення суду, яке в подальшому було скасовано. Таким чином судом не встановлено порушення прав і законних інтересів позивача ОСОБА_1 , який оспорює результати електронних торгів, так само як і не було встановлено порушення вимог порядку та норм законодавства під час проведення електронних торгів.

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в примусовому продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто процедура реалізації майна на прилюдних торгах, яка завершується складанням відповідного акта, за своєю правовою природою є правочином з відчуження певного майна.

Наведене узгоджується з нормами частини четвертої статті 656 ЦК України, за якою до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

Врахувавши правову природу продажу майна з публічних торгів, зробивши висновок, що такий продаж здійснено в результаті вчинення певного правочину, існує правова можливість застосування такого способу захисту цивільних прав та інтересів як визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (статей 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону у разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів, передбачених Тимчасовим порядком.

Логічним доповненням застосування такого способу захисту, як визнання правочину недійсним, є застосування судом реституції, тобто дієвого повернення сторін у стан, що передував укладенню недійсного правочину та його виконанню сторонами.

Враховуючи, що судом не встановлено повторного (подальшого) відчуження спірного майна іншій особі, тому за встановлених фактичних обставин справи застосування реституції як засобу повернення сторін правочину у попередній до його вчинення стан є неналежним способом захисту прав та інтересів позивача, оскільки відсутній зв`язок між імперативними наслідками задоволення позову з реальним поновленням порушеного права позивача, і визнання в судовому порядку правочину недійсним, автоматично не призведе до повернення майна власнику, який не є стороною правочину, відтак такий позов не поновлює порушене право власності, тому він не є ефективним способом захисту порушеного права. Необхідно виходити з того, що застосування таких двох способів захисту - як віндикація та визнання договору недійсним із застосуванням наслідків недійсного правочину - є взаємовиключним, а тому неможливим.

При цьому, не має правового значення, що власник спірного майна (позивач), проданого на торгах, формально не був зазначений стороною договору купівлі-продажу, оскільки особливістю примусової реалізації майна на прилюдних торгах у виконавчому провадженні є те, що продавцем (як виняток із загального правила статті 658 ЦК України) може виступати не власник цього майна, а державна виконавча служба (приватний виконавець) або організатор торгів, який в силу закону діє фактично від імені такого власника майна, що становить певну особливість примусової реалізації майна недобросовісного боржника.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 18 листопада 2020 року у справі № 53/1216/16-ц (провадження № 61-5421св19) зазначено, що «у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 911/3594/17 (провадження № 12-234гс18) зроблено висновок, що: «за наявності державної реєстрації права власності за певною особою державна реєстрація права власності на це ж майно за іншою особою може бути здійснена за згодою цієї особи або за судовим рішенням, що набрало законної сили, щодо права власності на нерухоме майно. Сама собою державна реєстрація права власності за певною особою не є безспірним підтвердженням наявності в цієї особи права власності, але створює спростовувану презумпцію права власності такої особи». У пункті 46.1 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 610/1030/18 (провадження № 14-436цс19) вказано, що: «відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вважаються правильними, доки не доведено протилежне (пункт 6.30 постанови від 2 липня 2019 року у справі № 48/340). Однією із загальних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» до загальних засад державної реєстрації прав належить гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження. Тому суд має оцінювати наявність або відсутність добросовісності зареєстрованого володільця нерухомого майна (пункт 51 постанови від 26 червня 2019 року у справі № 669/927/16-ц)». У пункті 80 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 916/1608/18 (провадження № 12-135гс19) зазначено, що: «однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Якщо право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від (стягнення з) цієї особи нерухомого майна. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 522/7636/14-ц (провадження № 14-636цс18) вказано, що «за змістом статті 388 ЦК України майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але надалі скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею».

У пунктах 6.43-6.51 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02 листопада 2021 року у справі № 925/1351/19 (провадження № 12-35гс21) зазначено, що «Добросовісність є однією із загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). На необхідність оцінювати наявність або відсутність добросовісності зареєстрованого володільця нерухомого майна неодноразово звертала увагу Велика Палата Верховного Суду (пункт 51 постанови від 26 червня 2019 року у справі № 669/927/16-ц (провадження № 14-192цс19), пункт 46.1 постанови від 1 квітня 2020 року у справі № 610/1030/18 (провадження № 14-436цс19)). Судові рішення, постановлені за відсутності перевірки добросовісності/недобросовісності набувача, що має важливе значення як для застосування положень статей 387, 388 ЦК України, так і для визначення критерію пропорційності втручання у право набувача майна, не можуть вважатися такими, що відповідають нормам справедливого судового розгляду згідно зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства України. Якщо спірне майно є об`єктом нерухомості, то для визначення добросовісності його набувача крім приписів статті 388 ЦК України слід застосовувати спеціальну норму пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до якої державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Отже, добросовісна особа, яка придбаває нерухоме майно у власність або набуває інше речове право на нього, вправі покладатися на відомості про речові права інших осіб на нерухоме майно та їх обтяження (їх наявність або відсутність), що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Тому за відсутності в цьому реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не мала знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень.

Так, відповідач ОСОБА_3 не був учасником справ № 409/945/12, № 409/5225/12 та 208/2873/14, таким чином йому не було відомо про наявність спорі, які розглядалися у зазначених справах, та про результати розгляду цих справ. На час укладення договору купівлі-продажу від 17.02.2017 року, на підставі проведених електронних торгів, було запроваджено Державний реєстр речових прав на нерухоме майно, відомості з якого презюмуються правильними, доки не доведено протилежне, тож добросовісний набувач не повинен перевіряти історію придбання нерухомості та робити висновки щодо правомірності попередніх переходів майна, а може діяти, покладаючись на такі відомості, за відсутності обставин, які з точки зору розумного спостерігача можуть викликати сумнів у достовірності цих відомостей. Отже, ОСОБА_3 є законним власником і добросовісним набувачем зазначеного нерухомого майна, права та інтереси громадянина ОСОБА_1 ним порушені не були.

Постанові Великої Палати Верховного Суду № 925/1351/19 від 02.11.2021 року в п.п.6.34.-6.35, зазначено, що відповідно у контексті наявності (відсутності) волі продавця майна в процедурах примусового відчуження в межах виконавчого провадження слід враховувати обмеження правосуб`єктності власника майна, яке у даному випадку відбувається на підставі прямих, імперативних законодавчих приписів, що пов`язується з особливими завданнями та цілями правового регулювання виконавчого провадження: Після відкриття виконавчого провадження державний виконавець здійснює покладені на нього функції з реалізації майна, на яке звернено стягнення; натомість у боржника як власника майна у межах виконавчого провадження залишається процесуальне право оскарження рішень, дій, бездіяльності державного виконавця, право оскарження судових актів (рішень, ухвал), а також право на відшкодування шкоди, заподіяної діями державного виконавця. Саме тому відповідно до частини другої статті 388 ЦК України майно не може бути витребуване від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

В п.п..6.52-6.53, п.6.56 цієї Постанови зазначено, що при оцінці добросовісності/ недобросовісності набувача майна слід враховувати, що прилюдні торги у межах здійснення виконавчого провадження мають виступати найбезпечнішим способом набуття майна, публічна процедура реалізації якого гарантує невідворотність результатів торгів та "юридичне очищення" майна, придбаного у такий спосіб. Добросовісний набувач не може відповідати у зв`язку із порушеннями Інших осіб, допущеними в рамках процедур, спеціально призначених для запобігання шахрайства при вчиненні правочинів з нерухомим майном. Конструкція, за якої добросовісний набувач втрачає такий статус всупереч приписам статті 388 Щ України, а, відтак, втрачає майно і сам змушений шукати способи компенсації своїх втрат є неприйнятною та покладає на добросовісного набувача індивідуальний та надмірний тягар. Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові. Такаж правова позиція з цього приводу викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № '916/1415/19 (провадження № 12-80гс20), від 2 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (провадження № 12-52гс20), від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (провадження N 14~125цс20).

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства.

Виходячи із наведеного вище, підстави для задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), Державного підприємства «СЕТАМ», треті особи: ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , Приватний нотаріус кам`янського міського нотаріального округу Огнєва Надія Олександрівна про визнання електронних торгів недійсними та скасування результатів їх проведення, визнання недійсним свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, припинення права власності» відсутні.

7. Розподіл судових витрат між сторонами.

Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 141ЦПК України, суд залишає судові витрати по справі, пов`язані зі сплатою судового збору при подачі позову до суду, за позивачем, у зв`язку з відмовою в задоволені позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 259, 263-268, суд, -

ухвалив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), Державного підприємства «СЕТАМ», треті особи: ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , Приватний нотаріус кам`янського міського нотаріального округу Огнєва Надія Олександрівна про визнання електронних торгів недійсними та скасування результатів їх проведення, визнання недійсним свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, припинення права власності» - відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://zv.dp.court.gov.ua.

Сторони:

Позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса проживання та реєстрації: АДРЕСА_5 .

Відповідач - ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання та реєстрації: АДРЕСА_6 .

Відповідач - Заводський відділ державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро), , юридична адреса: 51925, область Дніпропетровська, місто Кам`янське, вулиця Васильєвська, будинок № 64.

Відповідач - Державний заклад «Сетам» Міністерства юстиції України, , юридична адреса: 01001, Україна, місто Київ, вулиця Стрілецька, 4-6.

Третя особа - ОСОБА_6 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса проживання реєстрації: АДРЕСА_7 ;

Третя особа - ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання реєстрації: АДРЕСА_8 .

Третя особа - Огнєва Надія Олександрівна приватний нотаріус Кам`янського міського нотаріального округу, юридична адреса: 51900, область Дніпропетровська, місто Кам`янське, вулиця Ковалевича, будинок № 2/107.

Повний текст рішення був складений 08 липня 2022 року.

Суддя Івченко Т. П.