ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 531/2725/21 Номер провадження 22-ц/814/1534/22Головуючий у 1-й інстанції Черняєва Т.М. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2022 року м.Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Дряниця Ю.В., Чумак О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 26 квітня 2022 року, постановлене суддею Черняєвою Т.М. (повний текст складено 29 квітня 2022 року),

у справі за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» (далі - АТ «Полтавагаз») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

06.12.2021 АТ «Полтавагаз» звернулося в суд із указаним позовом, у якому просило стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за надані послуги з розподілу природного газу станом на 01.12.2021 у розмірі 5 076,28 грн. та 2 270,00 грн. судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 є побутовим споживачем послуг із розподілу природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , із якою на підставі статей 633, 634, 641, 642 ЦК України, на невизначений строк, укладено договір розподілу природного газу.

За умовами цього договору оператор ГРМ зобов`язується надати, а споживач прийняти послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, що визначені цим договором.

Із01.01.2020 розділено оплату за природний газ на оплату за газ, як товар, та оплату за послуги з його розподілу. На 2020 рік річна замовлена потужність визначається, виходячи із фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік (з 01.10.2018 по 30.09.2019); станом на 2021 рік - виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік (з 01.10.2019 по 30.09.2020); місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток: річної замовленої потужності об`єкта споживача на тариф, встановлений регулятором відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності.

Із підстав неналежного виконання відповідачем зобов`язання зі сплати вартості отриманих послуг, станом на 01.12.2021 утворилася заборгованість в розмірі 5 076,28 грн., яка заявлена позивачем до стягнення.

Рішенням Карлівського районного суду Полтавської області від 26.04.2022 позовні вимоги АТ «Полтавагаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь АТ «Полтавагаз» заборгованість за надані послуги з розподілу природного газу в сумі 5 076,28 грн.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь АТ «Полтавагаз» судові витрати у сумі 2 270,00 грн.

Рішення районного суду вмотивовано тим, що відповідач є споживачем природного газу, а отже отримувачем послуг з його розподілу, свої зобов`язання перед позивачем належним чином не виконує, систематично не сплачує вартість отриманих послуг, внаслідок чого має заборгованість перед позивачем, яка підлягає до стягнення згідно заявлених вимог.

Відповідач із рішенням суду першої інстанції не погодилася та подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне з`ясування обставин, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Вважає, що при постановленні оскаржуваного рішення районний суд залишив поза увагою відсутність реєстрації постанов НКРЕКП від 24.12.2019 №3037, від 16.12.2020 №2460, від 30.01.2021 №129 «Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для АТ «Полтавагаз», а тому в силу ст.117 Конституції України вони не набули чинності, а тому не підлягають застосуванню. Тоді як за змістом п.6.2 Типового договору розподілу природного газу тариф, встановлений регулятором є обов`язковим для сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо його встановлення.

Зазначає, що тарифи з розподілу природного газу не мають техніко-економічного обґрунтування зростання тарифу, а на запит по тарифу АТ «Полтавагаз» відмовляє у наданні інформації, вважаючи її секретною, що є порушенням законів України «Про доступ до публічної інформації», «Про захист прав споживачів» та постанову КМУ від 21.02.2017 №95 «Про забезпечення ефективного використання газорозподільних систем або їх складових».

11.08.2022 до Полтавського апеляційного суду надійшов відзив позивача на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а рішення районного суду без змін, як законне та обґрунтоване.

Зазначає, що згідно ч.6 ст.14 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» рішення Регулятора не підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України.

Просить врахувати, що положення Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» та відповідні постанови НКРЕКП у судовому порядку не оскаржені та не скасовані, у визначеному законом порядку неконституційними не визнано, а тому він є чинним та підлягає виконанню.

12.08.2022 відповідач подала до апеляційного суду клопотання про скасування відзиву на апеляційну скаргу. За своїм змістом таке клопотання є ідентичним доводам апеляційної скарги та фактично, є запереченнями на відзив на апеляційну скаргу.

Відповідно до ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що 25.02.2020 ОСОБА_1 підписала заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для побутового споживача). Ознайомившись з умовами Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2498 на офіційному сайті НКРЕКП, сайті ПАТ «Полтавагаз» в мережі Інтернет за адресою: http:www.poltavagaz.com.ua та в друкованому виданні ВсеУкраїнська громадсько-політична газета «Зоря Полтавщини» в редакції від 25.12.2015, споживач приєднався до умов договору за персоніфікованими даними:

- персональний ЕІК-код як суб`єкта ринку природного газу: НОМЕР_2;

- назва та опис об`єкта: приватний будинок;

- адреса об`єкта: АДРЕСА_2 ;

- величина приєднання потужності об`єкта: 10.296077;

- параметри лічильника газу: РЛ «Арсенал», G-6, 18632;

- група споживання: (16) ІНДИВІДУАЛЬНІ для комплексного споживання (індивідуальне опалення та приготування їжі та/або підігрів води), з опалювальною площею від 100 до 250 м.кв. включно;

- перелік газових приладів: ПГ-4, ЗАТ «Агроресурс» Данко-20, ПГ-3, Bosch Termotecnologia S.A. minimax Hudro PowerWR 13 G Junkers;

- опалювальна площа: 123,6 м.кв.;

- кількість зареєстрованих осіб: 3;

- планові об`єми споживання газу у розрізі календарних місяців: січень (497), лютий (428), березень (339), квітень (142), травень (38), червень (33), липень (34), серпень (37), вересень (58), жовтень (215), листопад (359), грудень (480)./а.с.21/

За умов договору приєднання, який є публічним, послуга з розподілу природного газу - це послуга Оператора ГРМ, яка надається Споживачу та включає в себе забезпечення цілодобового доступу Споживача до газорозподільної системи і розподіл (переміщення) належного Споживачу (його постачальнику) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта Споживача (п.1.4 договору).

Відповідно до п.п.6.1.-6.4. договору оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.

Тариф, встановлений згідно з пунктом 6.1 цього розділу, є обов`язковим для сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо його встановлення.

До встановлення тарифів на послуги розподілу природного газу, виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта споживача відповідно до Кодексу газорозподільних систем, оплата послуг здійснюється за тарифами, встановленими Регулятором для Оператора ГРМ, за фізичний обсяг розподілу природного газу.

Величина річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) Споживача на розрахунковий календарний рік визначається відповідно до Кодексу ГРМ.

Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності.

Розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць.

Пунктом 6.6. договору визначено, що оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється Споживачем, який є побутовим, до 20 числа (включно) місяця, в якому надаються послуги з розподілу природного газу, на підставі рахунка Оператора ГРМ. Оплата здійснюється виключно грошовими коштами на поточний рахунок Оператора ГРМ. Дата оплати визначається датою, на яку були зараховані кошти на рахунок Оператора ГРМ./а.с.16-20/

Згідно картки абонента ОСОБА_1 , о/р: НОМЕР_1 , Код ЕІС: НОМЕР_2;адреса: АДРЕСА_1 за період січень 2020 року по листопада 2021 року заборгованість споживача складає 5 076,28 грн./а.с.22/

Претензія щодо оплати послуг з розподілу природного газу надіслана ОСОБА_1 листом АТ «Полтавагаз» від 16.06.2021 №754 та отримана адресатом 25.06.2021, що підтверджується підписом отримувача на рекомендованому поштовому відправленні №906./а.с.25,26/

Задовольняючи вимоги позову, районний суд виходив із того, що позивач належним чином виконав умови договору, надаючи відповідачу послуги з розподілу природного газу. Остання користується цими послугами, однак не сплачує їх вартість, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка підлягає до стягнення разом із судовими витратами.

Апеляційний суд із такими висновками суду першої інстанції погоджується. Доводи апеляційної скарги їх не спростовують, зводяться до незгоди із судовим рішенням та довільного тлумачення норм законодавства на свою користь.

Судом першої інстанції правильно установлено, що між сторонами виникли спірні правовідносини із приводу надання послуг з розподілу природного газу та їх оплати, які регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про ринок природного газу» та Цивільним кодексом України.

За нормами статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать, комунальні послуги, зокрема, послуги з постачання та розподілу природного газу.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є, зокрема споживачі (індивідуальні та колективні); виконавці комунальних послуг згідно п.1 ч.2 цієї статті - виконавцями комунальних послуг, зокрема, послуг з постачання та розподілу природного газу є постачальник, який на підставі ліцензії провадить діяльність із постачання природного газу, та оператор газорозподільної системи, до якої приєднані об`єкти газоспоживання споживача.

За змістом пункту 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» - індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до статті 40 Закону України «Про ринок природного газу» розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу.

Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором. Оператор газорозподільної системи має забезпечити додержання принципу недискримінації під час укладення договорів розподілу природного газу з замовниками.

Договір розподілу природного газу є публічним.

За правилами частин першої, другої статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Згідно зі статтею 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

Відповідно до пункту 1.3. Типового договору розподілу природного газу - фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 до цього договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє Споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

При постановленні оскаржуваного рішення районний суд обґрунтовано виходив із того, що ОСОБА_1 , підписавши заяву-приєднання, висловила звою згоду на приєднання до умов публічного договору розподілу природного газу.

Доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновків суду щодо підставності позову та фактично зводяться до нерозуміння природи зобов`язання, що відповідно до позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 19.03.2021 №904/2073/19, не звільняє споживача послуг, як сторону зобов`язання, від його виконання.

Абзацами 4,5 пункту 5 глави 3 розділу VІ Кодексу газорозподільних систем визначено, що в разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору розподілу природного газу споживач не має права використовувати природний газ із ГРМ та має право подати до оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт.

Згідно статей 12, 13, 81 ЦПК України, обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Наведений процесуальний обов`язок відповідачем не виконано та не надано доказів, що вона, ОСОБА_1 , зверталася із письмовою заявою до оператора ГРМ про припинення розподілу природного газу, відтак, послуги з розподілу природного газу вона отримувала та має сплатити їх вартість згідно розрахунку, який нею не спростований.

Доводи апеляційної скарги, що при постановленні оскаржуваного рішення районний суд залишив поза увагою відсутність реєстрації постанов НКРЕКП від 24.12.2019 №3037, від 16.12.2020 №2460, від 30.01.2021 №129, та, як наслідок, не набрання ними чинності, колегія суддів визнає неспроможними. Такі твердження відповідача зводяться до заперечень висновків суду першої інстанції, який не прийняв їх до уваги, вказавши, що відповідно до ст.14 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг», така реєстрація не передбачена.

За змістом частини шостої статті 14 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг» рішення Регулятора не підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України. Відсутність державної реєстрації рішень Регулятора не є підставою для відмови суду у прийнятті заяви про їх оскарження.

При цьому, як правильно зазначив позивач у відзиві на апеляційну скаргу, норми Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг», а також постанови НКРЕКП в судовому порядку не оскаржені та не скасовані, отже підлягають виконанню. Тоді як не згода відповідача із тарифами з розподілу природного газу через відсутність техніко-економічного обґрунтування їх зростання, виходять за межі заявленого спору та, за відсутності альтернативного розрахунку, не впливають на розмір заборгованості, постановленої до стягнення згідно діючих тарифів.

Посилання відповідача у скарзі щодо порушення позивачем законів України «Про доступ до публічної інформації», «Про захист прав споживачів» та постанову КМУ від 21.02.2017 №95 «Про забезпечення ефективного використання газорозподільних систем або їх складових» на правильність висновків суду першої інстанції не впливають та мають самостійний спосіб оскарження, не пов`язаний із цим спором.

Інші доводи апеляційної скарги відповідача не ґрунтується на доказах, а тому є припущеннями, на яких не може ґрунтуватися судове рішення. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення районного суду - без змін.

Керуючись ст.ст.367,368, 374,375, 381- 384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 26 квітня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді Ю.В. Дряниця

О.В. Чумак