Справа № 460/5057/15-ц
Провадження №2/944/70/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2022 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Поворозника Д.Б.,

за участю секретаря судового засідання Климейко Л.Г.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Яворові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

встановив:

24 грудня 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4 , у якому просила стягнути з відповідача 5100,00 грн матеріальної шкоди та 5000,00 грн моральної шкоди.

На обґрунтування позову зазначала, що між нею та відповідачкою триває конфлікт з приводу користування проїжджою частиною вулиці Зеленої у с. Лісопотік Яворівського району Львівської області. Зокрема, відповідачка та її працівники своїми автомобілями перекрили дорогу, чим перешкоджали проїзду легковим та вантажним машинам. ЇЇ рідні не мали змоги заїхати автомобілем, автобусом на подвір`я, мешканці вулиці не мали змоги заїхати до своїх домівок. Автомобілі залишали на проїжджій частині вулиці Зеленої. На її прохання забрати автомобілі із дороги, ОСОБА_4 не реагувала, а навпаки зухвало себе поводила, нецензурно висловлювалася, ображала. Відчуваючи свою безкарність та проявляючи зухвалість, 26 вересня 2015 року, близько 21 год 30 хв, відповідачка зрізала три металеві стовпці висотою 2 м, пошкодила сітчасту огорожу довжиною близько 10 м і зробила собі проїзд через її земельну ділянку. Своїми діями ОСОБА_4 завдала їй матеріальну шкоду на суму 5100,00 грн. За допомогою вона зверталася у правоохоронні органи, однак ніхто на допомогу не приїхав. Внаслідок конфлікту, спровокованого ОСОБА_4 , у неї декілька днів був високий тиск, вона нервувала і плакала, їй було неприємно чути безпідставні образи, зневагу від відповідачки. Такими протиправними діями ОСОБА_4 їй завдано моральну шкоду, яку вона оцінюю у 5000,00 грн.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею визначено Вареницю В.С.

Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 25 грудня 2015 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду.

01 квітня 2016 року ОСОБА_3 подала заяву в порядку ст. 31 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до якої просила залучити до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_5 та стягнути з ОСОБА_4 і ОСОБА_5 на її користь 5100,00 матеріальної шкоди та 5000,00 грн моральної шкоди.

Заяву обґрунтовувала тим, що в судовому засіданні, під час дачі пояснень ОСОБА_4 повідомила, що вона разом із ОСОБА_5 пошкодила її огорожу. Також в цій заяві позивачка вказала, що матеріальна шкода, заподіяна внаслідок пошкодження відповідачами її огорожі, становить 5096,00 грн, на підтвердження цього надала проектно-кошторисну документацію, складену КВПФ «Будекстра».

Ухвалою від 01 квітня 2016 року, занесеною до журналу судового засідання, суд прийняв дану заяву та залучив до участі у справі в якості відповідача ОСОБА_5 .

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 жовтня 2016 року головуючим суддею визначено Теслю Б.І.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 травня 2017 року головуючим суддею визначено Швед Н.П.

Ухвалою від 16 серпня 2017 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

12 вересня 2017 року позивач ОСОБА_3 подала заяву в порядку ст. 31 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до якої просила стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на її користь 5100,00 грн матеріальної шкоди та 30000,00 грн моральної шкоди.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 знищили належне їй майно, а саме огорожу земельної ділянки. Зазначеними діями відповідачі спричинили матеріальну шкоду у розмірі 5100,00 грн., про стягнення якої був поданий відповідний позов. Крім того, зазначеними діями відповідачів їй завдано моральну шкоду, про відшкодування якої також вона заявлено позовну вимогу. Моральна шкода полягає, зокрема: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Неправомірні дії відповідачів зі знищення її майна призвели до того, що вона неодноразово була підвернена нервовим зривам, знаходилася у стані безперервного нервового напружень. Вона є людиною похилого віку, а тому такі нервові напруження негативно відбиваються і стані її здоров`я. Окрім цього, вона є пенсіонером та отримує мінімальну пенсію, інших доходів у неї не має, а тому вона не має фінансової можливості самостійно відновити знищене відповідачами майно, у зв`язку з цим, вона неодноразово була змушена звертатися до відповідачів з проханням усунути завдану ними матеріальну шкоду, на що отримувала зухвалі відмови, що завдавало додаткових душевних страждань. Не дивлячись на те, що з часу вчинення неправомірних дій щодо знищення її майн сплинув тривалий період часу, відповідачі не вжили жодних заходів щодо його відновлення та сприяли усуненню негативних наслідків вчинених ними протиправних дій. Зазначене не може не відобразитись на характері та обсязі душевних та психічних страждань, яких вона зазнала та продовжує зазнавати.

05 лютого 2018 року залишено без розгляду клопотання представника позивача про зупинення провадження у справі.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею визначено Карпин І.М.

Ухвалою судді від 28 лютого 2019 року матеріали справи прийнято до провадження.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 жовтня 2021 року головуючим суддею визначено Поворозника Д.Б.

Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 23 травня 2022 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги своєї довірительки підтримала, просила позов задовольнити, надала пояснення, аналогічні позовній заяві та додатково поданих заявах.

Додатково пояснила, що на межі заїзду позивача є огорожа. 26 вересня 2015 року відповідачі зрізали три металеві стовпці та знищили металеву сітку позивача, чого вони не заперечують. Такими діями, а саме знищенням майна, відповідачі заподіяли позивачці матеріальну шкоду в розмірі 5096,00 грн (вартість стовбців, сітки, робіт щодо їх встановлення), що підтверджується проектно-кошторисною документацією, складеною КВПФ «Будекстра». Кошторис складений спеціалізованою організацією, відповідно до ДСТУ, підтверджує види робіт, які необхідно виконати для відновлення пошкодженої частини огорожі, та їх вартість, працівники проектної організації буди на місці події. На її думку та з врахуванням цієї документації, недостатньо лише приєднати шляхом зварювання зрізані стовбці, потрібно встановити нові, що включає, зокрема, влаштування бетонної основи під них. Зі свого боку відповідачі не надали жодних доказів необґрунтованості чи на спростування зазначеного розміру майнової шкоди, а лише дають припущення, якою такий розмір може бути. Більше того, зазначених розмір майнової шкоди визначений у 2015 році, а враховуючи інфляцію, суттєве підвищення цін на матеріали і роботи, на даний розмір заподіяної позивачці шкоди є суттєво більшим, але вона просить стягнути з відповідачів 5100,00 грн. Зі слів позивачки їй відомо, що на даний час огорожа не відремонтована (не відновлена). Крім того, протиправними діями відповідачів позивачці була заподіяна також моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях та переживаннях, яких вона зазнала у зв`язку із знищенням її майна. Просить врахувати, що ОСОБА_3 є особою похилого віку, на час пошкодження відповідачами її огорожі вона була вдома сама, все відбувалось в нічний час, відповідачі діяли грубо та зухвало, в зв`язку з чим вона обґрунтовано боялась за своє життя і здоров`я. Внаслідок пережитого стресу погіршився стан її здоров`я, вона переживала, для заспокоєння вживала ліки. Також представник позивача наголосила, що земля становить особливу цінність для особи, тому стресову ситуацію для позивачки спричиняло те, що на її земельну ділянку могли без перешкод заходити сторонні особи. Крім того, дії відповідачів були досить зухвалими. Навіть можлива наявність перешкод у ОСОБА_5 виїхати з подвір`я ОСОБА_4 у вигляді припаркованих біля воріт автомобілів, не давала відповідачам права зрізати огорожу позивачки, ОСОБА_5 могла поїхати іншим транспортом, а не своїм автомобілем, наприклад, викликати таксі, чи зателефонувати в поліцію для вирішення конфліктної ситуації.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_6 ОСОБА_2 позовні вимоги ОСОБА_3 заперечила, просила у задоволенні позову відмовити.

Пояснила, що між ОСОБА_3 і ОСОБА_6 давно існує конфлікт, зокрема, щодо законності встановлення позивачкою огорожі. В переддень конфлікту, як і неодноразово до того, колишній зять позивачки припаркував свій автобус так, щоб відповідачі не могли заїхати та виїхати на подвір`я своїми автомобілями. ОСОБА_4 неодноразово викликала з цього приводу працівників поліції. Колишній зять позивача зобов`язувався ставити автобус в іншому місці, однак обіцянку не виконував. ОСОБА_7 ввечері 26 вересня 2015 року ходила до будинку позивачки, просила, щоб її зять та дочка забрали свої автомобілі, однак ті не реагували на її прохання. При цьому, на той час була вже приблизно 23:00 год, ОСОБА_7 була з малолітньою дитиною, їм було потрібно їхати додому. Тому в неї не було іншого вибору, як зрізати частково огорожу позивачки, щоб виїхати автомобілем. ОСОБА_6 не заперечує, що вона разом із ОСОБА_7 зрізала три стовбці та частково демонтувала огорожу ОСОБА_3 . Однак вважає заявлений позивачкою розмір майнової шкоди в сумі 5100,00 грн є очевидно завищений та необґрунтованим. Наданий позивачкою кошторис та інша документація, складені КВПФ «Будекстра», згідно з якими визначено цей розмір, є неналежним доказом, зважаючи на таке. Згідно з нормами ДСТУ Б Д 1.1-1-2013, на який є посилання в кошторисі, такий кошторис є додатком до договору підряду, однак відповідного договору позивачка не надала. Також згідно з ДСТУ Б Д 1.1-1-2013 підставою для визначення договірної ціни є дефектний акт, в якому визначається обсяг робіт, які необхідно виконати, однак такого акту позивачка також не надала. Крім того, визначені кошторисом обсяги матеріалів та ресурсів, зокрема, техніки та працівників, необхідних для відновлення огорожі, очевидно не відповідає обсягу і складності таких робіт. Також наголошує, що для відшкодування повинна бути визначена пряма дійсна шкода, розмір якого зобов`язана довести позивачка, однак належних доказів такого розміру вона суду не надала. Представник позивача вважає, що в даному випадку немає необхідності улаштовувати нову огорожу на місці демонтованої відповідачами, оскільки можливо і достатньо відремонтувати існуючу шляхом зварювання стовбців. Вартість відновлення зрізаних стовбців та сітки, на її думку, на той час становила 500,00 грн, ОСОБА_4 пропонувала позивачці відшкодувати цю суму, але її дочка відмовилась. Відповідачка готова і зараз відшкодувати позивачці 500,00 грн. Також вважає, що не підлягає відшкодуванню і моральна шкода, оскільки ОСОБА_3 не довела і не обґрунтувала ні факту її заподіяння, зокрема, в чому така шкода реально проявлялась. На її розміру в грошовому вимірі. При цьому просить також врахувати, що огорожа вже сім років не відновлена позивачкою.

Відповідачка ОСОБА_5 в судове засідання не прибула, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, а саме шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, причин неявки суд не повідомила, будь-яких клопотань не подавала, тому суд вважає можливим розглянути справу на її відсутності.

Заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши доводи сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, надані на запити суду матеріали перевірок, проведених Яворівським РВ ГУ МВС України у Львівській області по факту звернень ОСОБА_8 і ОСОБА_3 (ЖЄО № 5672 від 24 вересня 2015 року, ЖЄО № 5702 від 26 вересня 2015 року, ЖЄО № 5727 від 29 вересня 2015 року), та ВДАІ з обслуговування Яворівського району ГУ МВС України у Львівській області по факту звернень ОСОБА_8 і ОСОБА_4 (ЄО № № 5695, 5716, 5718 від 25 вересня 2015 року), суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з таких підстав.

З пояснень сторін та їх представників суд встановив, що між ОСОБА_4 і ОСОБА_3 існує тривалий конфлікт щодо користування вулицею та законності встановлення позивачем огорожі на даній вулиці.

Також суд встановив, що 26 вересня 2016 року, о 21 год 30 хв, відповідачі ОСОБА_4 і ОСОБА_5 зрізали три металеві стовбці та пошкодили металеву сітку, яка була прикріплена до даних стовбців та слугувала огорожею земельної ділянки ОСОБА_3 на межі із земельною ділянкою ОСОБА_4 .

Даний факт підтверджується, зокрема, висновком Яворівського РВ ГУ МВС України у Львівській області від 08 жовтня 2015 року по факту звернень ОСОБА_8 і ОСОБА_3 (ЖЄО № 5672 від 24 вересня 2015 року, ЖЄО № 5702 від 26 вересня 2015 року, ЖЄО № 5727 від 29 вересня 2015 року), актом комісії Ясниської сільської ради Яворівського району Львівської області від 26 вересня 2016 року, наданими позивачем фотографіями місця події.

Дані обставини також визнаються та не заперечуються сторонами та їх представниками, суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, тому відповідно до ч. 1 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України ці обставини не підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з нормами ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди . Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Водночас, суд зазначає, що згідно з нормами ст. ст. 12, 13 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість. Серед іншого, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 77 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із ст. 79 Цивільного процесуального кодексу України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 79 Цивільного процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 80 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до вимог ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Отже, відповідно до змісту наведених вище норм процесуального права саме принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони та одночасно не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, щоб задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Також суд наголошує, що відповідні обставини, на які посилаються та які стверджують сторони, можуть і повинні бути доведені лише належними, допустимими, достовірними доказами, які у своїй сукупності є достатніми для висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Щодо вимоги ОСОБА_3 про стягнення з відповідачів матеріальної (майнової) шкоди, суд зазначає таке.

Згідно з ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Як описано вище, 26 вересня 2016 року, о 21 год 30 хв, відповідачі ОСОБА_4 і ОСОБА_5 зрізали три металеві стовбці та пошкодили металеву сітку, яка була прикріплена до даних стовбців та слугувала огорожею земельної ділянки ОСОБА_3 .

Зазначеної обставини представник відповідачки ОСОБА_4 в ході розгляду справи судом та визнала, а відповідачка ОСОБА_5 жодних заперечень не надала.

Зважаючи на викладене вище, суд вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_4 і ОСОБА_5 протиправних дій щодо майна ОСОБА_3 , а саме пошкодження огорожі та, відповідно, заподіяння позивачці майнової шкоди та наявності у відповідачів обов`язку відшкодувати таку шкоду.

Водночас, відповідно до змісту наведених вище норм Цивільного кодексу України відшкодуванню підлягають саме реальні збитки, тобто фактична сума втрат, яких ОСОБА_3 зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням відповідачами її майна та витрат, які вона зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (у спірному випадку вартість пошкодженої частини огорожі та витрати на її відновлення, включаючи витрати на матеріали та роботи).

Реальними збитками підкреслюється наявність фактичних втрат майнової сфери потерпілої особи. І саме на позивача покладений обов`язок довести розмір збитків, тобто їх реальний фактичний обсяг, заподіяних йому протиправними діями відповідача (відповідачів). При цьому, позивач повинен не лише точно підрахувати розмір збитків, але й підтвердити їх документально.

На підтвердження розміру заподіяної відповідачами майнової шкоди позивачка надала суду локальний кошторис від 21 жовтня 2015 року на будівельні роботи № 7-1-1 улаштування огорожі із сітки та металевих стовпців в с. Лісопотік Яворівського району Львівської області, договірну ціну, розрахунок загальновиробничих витрат і підсумкову відомість до локального кошторису, складені КВПФ «Будекстра», відповідно до яких договірна ціна на будівництво, улаштування огорожі із сіткою на металевих стовпах становить 5096,40 грн.

Як вбачається із змісту цих документів, вони були складені відповідно до Правил визначення вартості будівництва ДСТУ Б Д.1.1-1:2013.

В даних документах вид договірної ціни визначено як динамічна.

Відповідно до п. 3.6, 3.15, 3.16 розділу 3 цих Правил локальний кошторис це первинний кошторисний документ, який визначає кошторисну вартість окремих видів будівельних робіт та витрат по будинках, будівлях, спорудах будь-якого призначення, лінійних об`єктах інженерно-транспортної інфраструктури і складається на підставі обсягів робіт, що визначені при розробленні проектної документації; договірна ціна це кошторис, яким визначається вартість робіт, узгоджена сторонами (замовником та підрядником) та обумовлена у договорі підряду; приблизний кошторис (динамічна договірна ціна) це договірна ціна, визначена як приблизний кошторис, що підлягає уточненню у разі змінення поточних цін на ресурси, що враховані у договірній ціні, а також з інших підстав, визначених умовами договору підряду.

Отже, в описаних кошторисних документах, складених КВПФ «Будекстра», визначено лише приблизний кошторис (ціну), що підлягає уточненню у разі змінення поточних цін на ресурси, що враховані у договірній ціні, а також з інших підстав, визначених умовами договору підряду.

Відповідно, на думку суду, такий кошторис не відображає і не підтверджує фактичної вартості будівельних робіт з улаштування огорожі із сітки та металевих стовпців, оскільки є лише приблизним (орієнтовним) розрахунком, а для відшкодування майнової шкоди (реальних збитків), як зазначено вище, позивач повинен довести її фактичний розмір.

Більше того, наведеними нормами Правил визначення вартості будівництва ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 безпосередньо передбачено, що договірна ціна (кошторис), визначається відповідно до умов, обумовлених в договорі підряду.

Однак ОСОБА_3 та її представник не надали суду договору підряду, укладеного позивачкою з КВПФ «Будекстра», на підставі якого була складені відповідна кошторисна документація.

Зважаючи на викладене вище, суд вважає, що локальний кошторис від 21 жовтня 2015 року на будівельні роботи № 7-1-1 улаштування огорожі із сітки та металевих стовпців в с. Лісопотік Яворівського району Львівської області, договірну ціну, розрахунок загальновиробничих витрат і підсумкову відомість до локального кошторису, складені КВПФ «Будекстра», у спірному випадку не є належними та достовірними доказами, які підтверджують фактичний розмір майнової шкоди (реальних збитків), яку було заподіяно ОСОБА_3 протиправними діями ОСОБА_4 і ОСОБА_5 . Водночас, будь-яких інших доказів на підтвердження та обґрунтування заявленого нею розміру майнової шкоди позивачка та її представник суду не надали.

Пояснення представника відповідачки ОСОБА_4 про те, що вартість відновлення зрізаних стовбців та сітки, на думку останньої, на той час становила 500,00 грн, ОСОБА_4 пропонувала позивачці відшкодувати цю суму, але її дочка відмовилась, а також відповідачка готова і зараз відшкодувати позивачці таку суму, суд не розцінює як часткове визнання позову, оскільки в судовому засіданні представник відповідачки позов заперечила, а також така пропозиція ОСОБА_4 є способом врегулювання спору в позасудовому порядку чи може бути умовою мирової угоди.

Враховуючи наведені обставини та норми законодавства, суд дійшов висновку про те, що в задоволені позовних вимог ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди слід відмовити.

Щодо вимоги ОСОБА_3 про стягнення з відповідачів моральної (немайнової) шкоди, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. ч. 1 4 ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Частиною 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім, випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Також суд враховує роз`яснення, наведені в п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», де зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають, зокрема, наявність такої шкоди. При цьому, суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Отже, сам по собі факт вчинення ОСОБА_4 і ОСОБА_5 протиправних дій щодо ОСОБА_3 , які виразились у пошкодженні її майна, не є безумовним свідченням заподіяння позивачці цими діями моральної шкоди, а позивачка повинна довести факт заподіяння такої шкоди, зокрема, наявності у неї моральних чи фізичних страждань, втрат немайнового характеру тощо.

Однак ОСОБА_3 та її представник не надали суду будь-яких доказів того, що діями відповідачів позивачці було заподіяно моральну шкоду, зокрема, доказів погіршення стану її здоров`я, зокрема, високий тиск, психологічного стану, звернення за медичною допомогою, лікування, вживання ліків тощо.

Твердження представника позивачки, надані в судовому засіданні, про те, земля становить особливу цінність для особи, тому стресову ситуацію для позивачки спричиняло те, що на її земельну ділянку внаслідок знищення відповідачами огорожі могли без перешкод заходити сторонні особи, на думку суду, є безпідставними та спростовуються тим, що, як вказала сама представник, на час розгляду справи, тобто протягом семи років, ОСОБА_3 пошкоджену частину огорожі не відновила (не відремонтувала).

Враховуючи наведені обставини та норми законодавства, суд дійшов висновку про те, що в задоволені позовних вимог ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди також слід відмовити.

Оскільки суд ухвали рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3 в повному обсязі, понесені нею судові витрати відповідно до норм ст .141 Цивільного процесуального кодексу України стягненню з відповідачів не підлягають.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 279, 280-282 ЦПК України, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду або через Яворівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Повне судове рішення 29 вересня 2022 року.

Повне найменування сторін:

Позивач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач ОСОБА_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя Д.Б.Поворозник