Справа № 130/2321/21
Провадження № 22-ц/801/1375/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Порощук П. П.
Доповідач:Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 вересня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідача Стадника І.М.,

суддів Медвецького С.К., Міхасішина І.В.

розглянув в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрпошта» в особі представника Вінницької дирекції АТ «Укрпошта» - директора Шаловінського Володимира Петровича

на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 07 червня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Порощука П.П., повний текст якого складений 10 червня 2022 року

в справі № 130/2321/2021

за позовом Акціонерного товариства «Укрпошта» в особі Вінницької дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта» (позивач)

до ОСОБА_1 та неповнолітньої ОСОБА_2 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_1 (відповідач)

про відшкодування шкоди завданої спадкодавцем,

встановив:

Короткий зміст позовних вимог

В серпні 2021 року АТ «Укрпошта» в особі Вінницької дирекції АТ «Укрпошта» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , неповнолітньої ОСОБА_2 , інтереси якої представляє ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої спадкодавцем, мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_3 був прийнятий у зв`язку переведенням на посаду оператора пересувного відділення поштового зв`язку (ПВПЗ №79) в с. Кармалюкове Жмеринського району Вінницької області і з ним 21.12.2018 було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність.

06.09.2019 стало відомо про смерть ОСОБА_3 . З метою оперативного реагування, встановлення факту та розміру нанесені підприємству матеріальної шкоди здійснено виїзд комісії у с. Кармалюкове Жмеринського району Вінницької області, під час чого було встановлено, що працюючи на посаді ОСОБА_3 неналежно виконував свої функціональні обов`язки, зловживав службовим становищем та виявлено нестачу матеріальних цінностей та грошових коштів на загальну суму 60 769, грн.

В подальшому позивачем було проведено покриття виявленої нестачі за власні кошти, а суму нестачі віднесено на винну особу працівника. В ході проведення перевірки наявності (нестачі) готівки коштів та товарно-матеріальних цінностей, відповідачем ОСОБА_4 було частково відшкодовано підприємству шкоду (нестачу) в розмірі 35 700,00 грн, що не покрило шкоду в повному обсязі. Залишок невідшкодованої шкоди (нестачі) склав 25 069,47 грн, яку відповідачі зобов`язані відшкодувати підприємству як спадкоємці винної особи.

Зазначив, що матеріалами службового розслідування (комісією) встановлено, що 06.09.2019 року дружина померлого працівника ОСОБА_4 особисто передала (повернула) комісії підприємства сумку з грошовими коштами в сумі 35 700 грн та документами (пенсійні відомості, бланки переказів), які зберігав вдома померлий, тому вважає, що з цього вбачається, що відповідач проживала на день смерті разом з померлим ОСОБА_3 та мала доступ до речей (матеріальних цінностей), отриманих ним під звіт. Крім того відповідач зверталась офіційно до позивача та надала довідку, у якій повідомлялось про те, що вона здійснила за власний рахунок похорони ОСОБА_3 та являється спадкоємицею першої черги. Крім того, вона отримала нараховану при житті ОСОБА_3 заробітну плату в розмірі 2 532,41 грн. Також з відповідачем проживала їх неповнолітня дочка - ОСОБА_2 , 2012 року народження, яка також як дитина спадкодавця згідно ч.1 ст.1261 ЦК України має право на спадкування за законом. Відповідач ОСОБА_4 отримавши майно (заробітну плату) після смерті чоловіка ОСОБА_3 фактично прийняла спадщину та успадкувала усі права та обов`язки (в тому числі не виконані за життя), що належали спадкодавцю.

24.02.2020 та 11.05.2021 позивач надіслав на адресу відповідачів вимоги (претензії), у яких вимагав здійснити повне погашення заборгованості спадкодавця в розмірі 25 069,47 грн., однак зазначені претензії були залишені відповідачами без належного реагування.

Позивач також надіслав як кредитор вимогу до Жмеринської державної нотаріальної контори 24.02.2020 р, за результатами розгляду якої нотконторою заведено спадкову справу № 65589955, з якої матеріалів якої позивач довідався, що спадкоємці заяв про прийняття спадщини як і заяв про відмову від спадщини не подавали, свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно не видавалось.

За вказаних обставин АТ «Укрпошта» в особі Вінницької дирекції АТ «Укрпошта» просило стягнути з правонаступників ОСОБА_3 , а саме з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , 2012 року народження, інтереси якої представляє законний представник ОСОБА_4 в рівних частках з кожного у відшкодування майнової шкоди 25 069,47 грн та витрати по сплаті судового збору в сумі 2 270 грн.

Рішення суду першої інстанції

Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 07 червня 2022 року в задоволенні позову відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

06 липня 2022 року директор АТ «Укрпошта» в особі Вінницької дирекції АТ «Укрпошта» Шаловінський В.П. подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт вважає рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 07 червня 2022 року винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права, без неповного з`ясування всіх обставин справи.

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про пропуск позивачем, як кредитором, строку для пред`явлення претензії спадкоємцям, а також помилково вважав, що відповідачі не прийняли спадщину, а тому не повинні відповідати за позовом.

Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи

Від учасників справи відзиви на апеляційну скаргу не надійшли, проте їх відсутність не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції частина 3 статті 360 ЦПК України.

Провадження у справі в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 11 липня 2022 року відкрито апеляційне провадження у справі, а ухвалою від 09 серпня 2022 року закінчено підготовчі дії та призначено справу до розгляду, який вирішено здійснювати без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду в справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 9 статті 19 ЦПК України встановлено, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції у справі, яка не відноситься до категорії тих, що не може бути розглянута у порядку спрощеного позовного провадження (ч. 4 ст. 274 ЦПК України) з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (25 069,47 грн), колегією суддів вирішено призначити в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Встановлені судом першої інстанції обставини

Судом встановлено, що 20.06.2012 ОСОБА_3 , у зв`язку переведенням, був прийнятий на посаду оператора пересувного відділення поштового зв`язку (ПВПЗ №79) в с. Кармалюкове Жмеринського району Вінницької області.

21.12.2018 між ОСОБА_3 та позивачем було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

Наказом від 11.06.2018 затверджено «Інструкцію про здійснення касових операцій в ПАТ «Укрпошта» (а.с. 130-142, т. 1).

Відповідно до матеріалів службового розслідування, які включають в собі акт службового розслідування від 08.11.2019, акт інвентаризації товарно-матеріальних цінностей та акт інвентаризації готівкових коштів, обліково-сальдові відомості від 24.02.2020, сума завданих ОСОБА_3 збитків становить 60 769,47 грн, з яких невідшкодованими є 25 069,47 грн.

За довідкою виконкому Кармалюківської сільської ради, ОСОБА_3 проживав та був зареєстрований по АДРЕСА_1 , його поховання за свій рахунок здійснила дружина ОСОБА_4 , яка зареєстрована і проживає в с. Кармалюкове Жмеринського району Вінницької області.

Видатковим касовим ордером від 18.08.2020 підтверджено виплату ОСОБА_4 депонованої заробітної плати її чоловіка ОСОБА_3 в сумі 2 532,41 грн.

За матеріалами спадкової справи № 103/2020 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 відомостей про спадкоємців немає, свідоцтв при прийняття спадщини ніхто не отримав, відомості про наявність спадкового майна також відсутні.

23.10.2021 ОСОБА_4 уклала шлюб з ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 (а.с. 96 т. 2). Після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини « ОСОБА_6 ».

Позиція апеляційного суду

Згідно з статтею 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначене рішення не відповідає вказаним вимогам.

Відмовляючи у задоволенні позову суд виходив із відсутності доказів прийняття спадщини спадкоємцями померлого. При цьому суд вважав, що дружина померлого відповідач у справі ОСОБА_4 отримала його заробітну плату як член його сім`ї, а не як спадкоємець, а отримання відповідних сум не свідчить про часткове прийняття спадщини.

Крім того, на думку суду позивачем пропущено процесуальний строк, передбачений ч. 4 ст. 1281 ЦК України.

Проте колегія суддів не погоджується із такими висновками з наступних підстав.

Предметом позову у цій справі є вимога до спадкоємців про стягнення шкоди, завданої спадкодавцем.

У частині першій статті 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до частини першої статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті стаття 1218 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 1231 ЦК України до спадкоємця переходить обов`язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем.

Тлумачення частини першої статті 1231 ЦК України свідчить, що законодавець не деталізує того, обов`язки в яких зобов`язаннях переходять в порядку спадкування - договірних чи недоговірних. Власне, відсутні будь-які передумови для обмеження законодавцем переходу в порядку спадкового правонаступництва обов`язку відшкодувати майнову шкоду (збитки) в договірних чи недоговірних зобов`язаннях.

Згідно з частиною першою статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Законодавством визначено, що у подібних випадках не відбувається припинення одних правовідносин і виникнення інших, при цьому правовідносини за змістом і природою продовжують існувати за основними своїми характеристиками.

Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, не відмовилися від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця.

Законодавець зберігає за кредитором право вимоги у разі смерті боржника. У такому випадку відбувається правонаступництво, яке є транслятивним, тобто таким, що переносить права та обов`язки первісного боржника на нового боржника.

Наведене дає підстави для висновку, що у ЦК України визнається право кредитора на вимогу до спадкоємців.

У Цивільному законодавстві серед положень про порядок задоволення вимог кредитора спадкодавця в імперативному порядку визначено справедливий баланс між законними інтересами та правомірними очікуваннями кредитора спадкодавця та відповідними, зустрічними їм, інтересами спадкоємців.

Дотримання цього балансу полягає в тому, щоб забезпечити задоволення вимог кредитора спадкодавця за рахунок спадкового майна, не порушивши майнових прав та інтересів спадкоємців такої особи.

Визначення цього балансу законодавцем сформульовано таким чином, що спадкоємці боржника повинні відповідати за його зобов`язаннями в межах вартості майна, одержаного у спадщину, зокрема, за правилом частини першої статті 1282 ЦК України.

Отже, правовідносини, що виникли між позикодавцем і позичальником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між позикодавцем та спадкоємцями позичальника і вирішуються у порядку, передбаченому положеннями статті 1282 ЦК України.

При вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини:

- чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги;

- коло спадкоємців, які прийняли спадщину;

- при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини);

- при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України.

Подібні за змістом висновки викладені у постановах Верховного суду від 18 вересня 2019 року (справа № 640/6274/16-ц), від 29 січня 2020 року (справа N 496/4363/15-ц), від 15 липня 2020 року (справа N 645/1566/16-ц), від 24 листопада 2021 року (справа N 615/473/20)

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини частин 3 статті 1268 ЦК України.

Відповідно до частини 4 статті 1268 цього Кодексу малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами 2-4 статті1273 ЦК України.

З матеріалів справи встановлено, що відповідач не зверталася до нотаріальної контори із заявою про відмову від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 .

Сам по собі той факт, що відповідачі були зареєстровані за іншою адресою із спадкодавцем не є безумовною підставою вважати, що ці особи є не спадкоємцями померлого.

У випадках, коли спадкоємці постійно проживали разом зі спадкодавцем, проте зареєстровані за іншою адресою, судам слід враховувати, що місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Зазначене свідчить про те, що відповідачі постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, заяву про відмову від прийняття спадщини не подавали, тому в силу вимог частини 3, 4 статті 1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину.

Згідно з частиною першою статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що не отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог кредитора.

А відтак висновок суду про відсутність доказів прийняття спадщини спадкоємцями померлого є передчасним та зроблений з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Суд першої інстанції також вважав встановленим, що направлення позивачем 24.02.2020 вимоги (претензії) на адресу Жмеринської районної нотаріальної контори не є належним та вчасним пред`явленням вимог до спадкоємців померлого, так як діючим законодавством таких дій не передбачено.

Разом з тим, статтею 1281 ЦК України не встановлено певного порядку пред`явлення вимог кредиторів. Пред`явлення вимог може відбуватися як безпосередньо спадкоємцю, так і через нотаріуса.

Такий висновок висловлений Верховним Судом у постановах від 11 липня 2018 року у справі N 495/1933/15-ц (провадження N 61-14038св18), від 06 листопада 2019 року у справі N 311/1811/16-ц (провадження N 61-33559св18), від 16 грудня 2020 року у справі N 916/2437/17, від 08 грудня 2021 року у справі N 369/14444/18 (провадження N 61-689св21), від 10 травня 2022 року у справі N 521/17134/18 (провадження N 61-597св22) та інших.

Як встановлено судом та не спростовано відповідачами, що між ОСОБА_3 та АТ «Укрпошта» в особі Вінницької дирекції АТ «Укрпошта» укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. Після смерті ОСОБА_3 було проведено службове розслідування, за результатами якого комісією було встановлено, що працюючи на посаді ОСОБА_3 неналежно виконував свої функціональні обов`язки, зловживав службовим становищем та виявлено нестачу матеріальних цінностей та грошових коштів на загальну суму 60 769, грн.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем 24 лютого 2020 року була направлена вимога (претензія) кредитора до Жмеринської районної нотаріальної контори.

Крім того, апеляційним судом встановлено, що аналогічна за змістом вимога (претензія) була направлена позивачем і на адресу відповідачів, як потенційних спадкоємців вже 24 лютого 2020 року, тобто в межах 6-ти місячного строку, що підтверджується копією поштової накладної 733 від 24.02.2020 разом з описом вкладення (а.с. 56 т. 1), а тому висновки суду першої інстанції про те, що свої вимоги у вигляді претензії про відшкодування шкоди до дружини померлого позивачем пред`явлено лише 11.05.2020, тобто з пропуском шестимісячного строку, зроблені без з`ясування всіх обставин справи та є помилковими.

Одним із основних принципів цивільного судочинства є принцип змагальності сторін, закріплений у статтях 12, 81 ЦПК України, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Ураховуючи предмет спору у зазначеній справі, до обов`язку позивача як кредитора спадкодавця належить доказування обставин щодо розміру заборгованості боржника на день відкриття спадщини, наявності спадкоємців боржника, дотримання кредитором строку, визначеного статтею 1282 ЦК України, звернення з вимогою до спадкоємців боржника, а до обов`язку спадкоємця, у разі заперечення проти заявлених вимог, належить обов`язок доведення розміру та вартості успадкованого ним майна. Таким чином, обсяг спадкового майна та його вартість повинен доводити спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що позивачем не пропущено процесуальний строк, передбачений ч. 4 статті 1281 ЦК України.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Щодо судових витрат

Згідно з частиною 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Судовий збір, відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України покладається на сторони пропорційна розміру задоволених вимог.

Платником судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги, згідно платіжних доручень №5382 від 16.08.2021 та №241860 від 05.07.2022 (відповідно) є Вінницька дирекція АТ «Укрпошта».

Оскільки суд апеляційної інстанції скасовуючи рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області, задовольняє позов повністю, з ОСОБА_1 на користь Вінницької дирекції АТ «Укрпошта» підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви в сумі 2270 грн, а також судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3405 грн, всього: 5675 грн.

Керуючись ст. ст. 376, 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрпошта» в особі представника Вінницької дирекції АТ «Укрпошта» - директора Шаловінського Володимира Петровича задовольнити.

Рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 07 червня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Акціонерного товариства «Укрпошта» в особі Вінницької дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта» до ОСОБА_7 та неповнолітньої ОСОБА_2 , в інтересах якої діє її законний представник ОСОБА_7 про відшкодування шкоди завданої спадкодавцем,- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_7 та неповнолітньої ОСОБА_2 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_7 на користь Акціонерного товариства «Укрпошта» в особі представника Вінницької дирекції АТ «Укрпошта» в рівних частках майнову шкоду у розмірі 25 069,47 грн, але в межах обсягу та вартості спадкового майна, отриманого ними після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_7 та неповнолітньої ОСОБА_2 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_7 на користь Акціонерного товариства «Укрпошта» в особі представника Вінницької дирекції АТ «Укрпошта» в рівних частинах судові витрати, понесені позивачем по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги у загальному розмірі 5 675 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, не підлягає.

Головуючий: І. М. Стадник
Судді:С.К. Медвецький І.В. Міхасішин