Справа № 286/976/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2022 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Білоусенко І. В.

з секретарем Максимець О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Овруч справу за позовом ОСОБА_1 до Овруцької міської ради про виділення в натурі частки нежитлового приміщення, , -

В С Т А Н О В И В:

08.06.2022 ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом до Овруцької міської ради про виділення йому в натурі 1/10 ідеальної частки на нежитлове приміщення, гаражі (літера «Е»), яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 площею 449,90 м.кв. а саме: гараж 20,7 кв.м., гараж 20,8 кв.м., складське приміщення 23,4 кв.м., кабінет 7,3 кв.м., складське приміщення 23,6 кв.м., складське приміщення 12,3 кв.м., гараж 115,7 кв.м., гараж 39,5 кв.м., столярна майстерня 115,6 кв.м., майстерня 20,5 кв.м., майстерня 36,4 кв.м., майстерня 14,1 кв.м. та визначити частку 1/1.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що нежитлове приміщення, гаражі, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , знаходились у власності ВАТ «Овруцька райагропромтехніка». Він є власником 1/10 частини на підставі договору купівлі-продаж від 03 серпня 2004 року, посвідченого Овруцькою державною нотаріальною конторою. Його право власності не було зареєстровано в реєстрі речових прав на нерухоме майно. На даний час він звернувся до державного реєстратора, щоб внести відомості про його право власності на речове майно до відповідного реєстру. Відповіддю начальника ЦНАП Овруцької міської ради від 08.02.2022 року йому було у цьому відмовлено, що вбачається із відповіді. Підставою стало те, що ВАТ «Овруцька райагропромтехніка» (на даний час ТОВ «Овручліспром») провело поділ нежитлових приміщень, які були наявні у нього. Нерозділеною залишилась лише його частка, яка становить 1/10 частину. Для реєстрації його права власності необхідно, щоб його майно мало частку 1/1, тобто так само було виділене. Цього він зробити не може. Розподіл майна іншим власником було проведено без нього, тому він не може сам із собою провести розподіл та визначити цілу частку. При виділенні його частини у натурі та присвоєнні окремої юридичної адреси він зможе проводити будь-які юридично значимі дії із його нерухомістю.

До судового засідання позивач не з`явився, але надав письмову заяву, в якій просить справу розглянути без участі позивача, позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання також не з`явився, але надав клопотання про розгляд справи без його представника, позов визнав.

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

В зв`язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

На підставі договору купівлі-продаж від 03 серпня 2004 року ВВЕ №985455, ОСОБА_1 є власником 1/10 частини нежилого приміщення гаражів, що знаходяться в АДРЕСА_1 і складається з: контори (А) пл. 718,7 кв.м, технічного пункту (Б), пл. 874,0 кв.м, технічного пункту (В) пл. 522,5 кв.м, складу запчастин (Г) пл. 579,4 кв.м, приміщення МТМ №1 пл. 1725,1кв.м., накриття с/г машин (З) пл. 726,1 кв.м., пропускного пункту (Е) пл. 404,0 кв.м, напольного складу пл. 65,0 кв.м, котельні (М) пл. 155,7 кв.м, гаража (К) 444,9 кв.м.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому.

Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності.

Відповідно до положень ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із зазначенням частки кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Частиною першою ст. 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності.

За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні.

Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки.

Оскільки після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку ст. 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, то при цьому власнику, що виділяється, та власнику, що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого співвласника, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо).

Згідно технічного паспорту частка позивача становить:

- гараж 20,7 кв.м., гараж 20,8 кв.м., складське приміщення 23,4 кв.м., кабінет 7,3 кв.м., складське приміщення 23,6 кв.м., складське приміщення 12,3 кв.м., гараж 115,7 кв.м., гараж 39,5 кв.м., столярна майстерня 115,6 кв.м., майстерня 20,5 кв.м., майстерня 36,4 кв.м., майстерня 14,1 кв.м., загальна площа - 449,9 кв.м.

Дані приміщення є ізольованими, можливими для використанні окремо від інших частин, які виділені в окрему частку. Всі приміщення всіх власників використовуються співвласниками незалежно один від одного. Витрати по утриманню, експлуатації, ремонту, а також безпосередньо експлуатація та обслуговування здійснюються сторонами окремо та незалежно один від одного.

Для виділу частки із спільного нерухомого майна повинна бути технічна можливість. Насамперед це означає, що частка яка виділяється повинна бути реально окремим об`єктом нерухомого майна. При цьому частка яка залишається у іншого власника (власників) має також бути окремим об`єктом нерухомого майна в розумінні ст. 181 ЦК України, тобто, з певної точки зору при будь-якому виділі частки з нерухомості, завжди відбувається поділ цієї нерухомості на два самостійних об`єкта.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, законні та підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 77, 81, 141, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Овруцької міської ради про виділення в натурі частки нежитлового приміщення - задовольнити.

Виділити ОСОБА_1 в натурі 1/10 частки ідеальної частки на нежитлове приміщення, гаражі (літера «Е»), яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 площею 449,90 м.кв. а саме: гараж 20,7 кв.м., гараж 20,8 кв.м., складське приміщення 23,4 кв.м., кабінет 7,3 кв.м., складське приміщення 23,6 кв.м., складське приміщення 12,3 кв.м., гараж 115,7 кв.м., гараж 39,5 кв.м., столярна майстерня 115,6 кв.м., майстерня 20,5 кв.м., майстерня 36,4 кв.м., майстерня 14,1 кв.м. та визначити частку 1/1.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду безпосередньо шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду.

Суддя: І. В. Білоусенко