Справа № 265/5731/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2022 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н.М.,

при секретарі судового засідання Волошиній А.М.,

за участю: представника позивача - адвоката Головачевої О.М.,

представника відповідача - адвоката Оплачка В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Дочірнього підприємства «Український термінал» до ОСОБА_1 , треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Н-Транс», Товариство з обмеженою відповідальністю «АВ-Лайн» про стягнення штрафу за розголошення комерційної таємниці, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2020 року позивач ДП «Український термінал» звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 , треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Н-Транс», Товариство з обмеженою відповідальністю «АВ-Лайн» про стягнення штрафу за розголошення комерційної таємниці.

Позов мотивований тим, що спеціалізацією ДП «Український термінал» є надання логістичних послуг в зовнішньоекономічної діяльності підприємств, що включає в себе організацію міжнародних перевезень, перевезень всередині країни, організацію митного оформлення та складського зберігання вантажів. ДП «Український термінал» є власністю ТОВ «Н-Транс».

Позивач зазначив, що, відповідача ОСОБА_1 працював у позивача на посаді «логіста» відділу логістики з 11 вересня 2017 року

Починаючи з 2017 року, а особливо у 2018-2019 роках, значна частина послуг виконувалась замість позивача іншою фірмою ТОВ «АВ-ЛАЙН». Дані підприємства мають тотожні види діяльності (відрізняються лише по 1 КВЕДу).

Вказано, що було проведено службове розслідування щодо становлення підстав, причин скорочення прибутку, відтоку клієнтів, виявлення завданих збитків, а також встановлення причетних осіб до вказаних обставин.

У ході проведення службового розслідування ДП «Український термінал» було з`ясовано, що відповідач ОСОБА_1 , який працював на посаді логиста відділу логістики у позивача, одночасно перебуваючи на своєму робочому місці у позивача та впродовж робочого часу на цій же компанії, виконував роботу і для ТОВ «Ав-Лайн», те теж, імовірно, отримувала офіційну заробітну плату. Проте, посадові обов`язки в ДП «Український термінал» відповідач виконував не у повному обсязі, оскільки певну частину робочого часу за посадою в позивача він витрачав для виконання функціональних обов`язків в ТОВ «Ав-Лайн».

Зазначено, що позивач 11.09.2017 уклав із ДП «Український термінал» угоду про конфіденційність. В угоді вказано, що працівник зобов`язується не використовувати відомості (конфіденційну інформацію) на власну користь та на користь третіх осіб (в тому числі юридичних осіб, підприємств, організацій, в тому числі державних установ чи служб тощо). У розділі 3 цієї Угоди вказано, що у разі порушення працівників своїх зобов`язань за цією угодою (розголошення конфіденційної інформації (чи дій до нього прирівняних) працівник зобов`язаний сплатити штраф у розмірі 5 тис. грн., в разі розголошення конфіденційної інформації за кожний випадок розголошення конфіденційної інформації та відшкодування підприємству завдані таким розголошенням збитки, включаючи упущену вигоду.

Позивач вважає, що внаслідок протиправних дій відповідача, що полягали у розголошенні комерційної інформації всупереч укладеній угоді про конфіденційність) стороннім особам, зокрема, і конкуренту ТОВ «Ав Лайн», позивачу було завдано збитки, тому останній вважає за необхідне стягнути з відповідача штраф у загальному розмірі 45 тис. грн. (9 втрачених клієнтів* 5 тис. грн = 45 тис. грн)

Враховуючи вищевикладене, позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача штраф за розголошення комерційної таємниці у сумі 45 тис. грн., судові витрати, що складаються з судового збору у сумі 2102 грн та витрат на правову допомогу у сумі 30 тис. грн.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 06 листопада 2020 року відкрито провадження у даній справі.

Представником відповідача 22 березня 2021 року подано відзив, в якому ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , вважає вимоги позивача безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. У відзиві зазначив, що твердження позивачки сформовані на припущеннях. На робочому комп`ютері відповідача не зберігалась інформація, а саме доступ до клієнтської бази, інформацію про дисконтні знижки, вартість послуг, адже ця інформація не входила в коло посадових обов`язків останнього. Таким чином відповідач не мав доступу до комерційної таємниці.

Представник відповідача зазначив, що при укладені трудового договору не обмежувалось право відповідача на роботу за сумісництвом. Відповідач дійсно влаштувався на роботу за сумісництвом на ТОВ «Ав Лайн», проте виконував робу у вільний від основної роботи час. Посилаючись на вищевикладене та на те, що позивачем не надано будь-яких доказів розголошення комерційної таємниці відповідачем, просив відмовити у задоволені позову.

Позивачем подано відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що обставини, які зазначені відповідачем, не відповідають дійсності. Зазначив, що відповідач мав доступ до комерційної таємниці, а саме до відомості про клієнтів, про товари та їх вартість. Також вказано, що відповідач фізично не мав можливості здійснювати керівництво відділом логістики ТОВ «Ав-Лайн» в період з 01.06.2018 року по вересень 2019 року за адресою в місті Києві, в силу значної віддаленості між митними брокерами, адже вони знаходяться у різних містах України, відстань між якими більше 60 кілометрів. А це означає, що відповідач виконував обов`язки начальника відділу логістики для ТОВ «Ав-Лайн», перебуваючи на підприємстві ДП «Український термінал» та використовуючи його ресурси та розпорядження інформацією, що становить комерційну таємницю.

Відповідачем надано заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначив, що з твердженнями позивача не погоджується, оскільки як вказано у позовній заяві розірвання договорів з клієнтами відбулось в період жовтень 2019-лютий 2020 року. Вказав, що всі висновки в акті службового розслідування ґрунтуються на припущеннях. Позивачем не надано належних та допустимих доказів взагалі існування факту розголошення комерційної таємниці.

У судовому засіданні представник позивача підтримали позовні вимоги в повному обсязі, просили задовольнити позов з підстав, наведених в ньому.

Представник відповідача в судову засіданні заперечували проти позову, пояснення надали аналогічні, зазначеним у відзиві.

Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що згідно Статуту ДП «Український термінал» є власністю ТОВ «Н-ТРАНС». Спеціалізацією ДП «Український термінал» є надання логістичних послуг в зовнішньоекономічної діяльності підприємств, що включає в себе організацію міжнародних перевезень, перевезень всередині країни, організацію митного оформлення та складського зберігання вантажів.

Наказом ДП «Український термінал» № 170908/к-1 від 08.09.2017 року відповідача ОСОБА_1 прийнято на роботу на посаду «логіста» відділу логістики з 11 вересня 2017 року з окладом згідно штатного розпису.

11 вересня 2017 року між ДП «Український термінал» та відповідачем укладено строковий трудовий договір.

Також 11 вересня 2017 року між позивачем та відповідачем укладено угоду про конфіденційність.

У п. 1.1. цієї угоди вказано, що комерційною таємницею, відповідно до ст. 505 ЦК України, є інформація, яка є секретною в тому розумінні, що вона в цілому чи в певній формі та сукупності її складових є невідомою та не є легкодоступною для осіб, які звичайно мають справу з видом інформації, до якого вона належить, у зв`язку з цим має комерційну цінність та була предметом адекватних існуючим обставинам заходів щодо збереження її секретності, вжитих особою, яка законно контролює цю інформацію. Комерційною таємницею можуть бути відомості технічного, організаційного, комерційного, виробничого та іншого характеру, за винятком тих, які відповідно до закону не можуть бути віднесені до комерційної таємниці. Також перераховано інформацію, що відноситься о комерційної таємниці.

У п.п. 2.1.2.2. вказано, що відповідно до цієї угоди, працівник зобов`язується не розголошувати відомості (конфіденційну інформацію), що стосується діяльності підприємства, які стали йому відомі в процесі трудової діяльності, чи були довірені. Працівник зобов`язується також не використовувати вказані відомості (конфіденційну інформацію) на власну користь та користь третіх осіб (в тому числі юридичних осіб, підприємств, організацій в тому числі державних установ чи служб, тощо).

У розділі 3 цієї угоди вказано, що у разі порушення працівників своїх зобов`язань за цією угодою (розголошення конфіденційної інформації (чи дій до нього прирівняних) працівник зобов`язаний нести відповідальність у розмірі спричинених таким порушенням (розголошенням) збитків, включаючи втрачену вигоду підприємства. Сплатити штраф у розмірі 5 тис. грн., в разі розголошення конфіденційної інформації за кожний випадок розголошення конфіденційної інформації та відшкодування підприємству завдані таким розголошенням збитки, включаючи упущену вигоду.

Згідно п. 4.2. угоди про конфіденційність ця угода діє протягом всього періоду роботи працівника на підприємстві, а також протягом трьох років з моменту звільнення працівника з підприємства з будь- яких підстав, чи з моменту реорганізації (ліквідації) підприємства чи розірвання цієї угоди.

Наказом ДП «Український термінал» від 03.03.2020 № 200303/ОД-1 визначено провести службове розслідування щодо становлення підстав, причин скорочення прибутку, відтоку клієнтів, виявлення завданих збитків, а також встановлення причетних осіб до вказаних обставин.

Наказом від 10.06.2020 року №200610/ОД-1 затверджено акт про проведення службового розслідування.

У даному акті про службове розслідування зазначено, що було з`ясовано, що агенти митного оформлення ОСОБА_3 пригадала, що фактично ОСОБА_1 працювава диспетчером ТОВ «Ав-Лайн» та він особисто спілкувався телефоном з водіями під час перевезення вантажів. Начальник брокерського відділу Брезецький І.В. пояснив, що на його думку, працівники, у тому числі ОСОБА_1 вже на той час працювали у компанії ТОВ «Ав-Лайн», знаходячись на посадах у ДП «Український термінал».

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі наказу ТОВ «Ав-Лайн» від 01.02.2018 року № 180531/К-1 ОСОБА_1 прийнятий на роботу на посаду начальника відділу логістики.

Наказом ТОВ «Ав-Лайн» від 09 вересня 2019 року № 190909/К-1 припинено трудовий контракт з ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 505 ЦК України комерційною таємницею є інформація, яка є секретною в тому розумінні, що вона в цілому чи в певній формі та сукупності її складових є невідомою та не є легкодоступною для осіб, які звичайно мають справу з видом інформації, до якого вона належить, у зв`язку з цим має комерційну цінність та була предметом адекватних існуючим обставинам заходів щодо збереження її секретності, вжитих особою, яка законно контролює цю інформацію.

Згідно ч. 2 ст. 505 ЦК України комерційною таємницею можуть бути відомості технічного, організаційного, комерційного, виробничого та іншого характеру, за винятком тих, які відповідно до закону не можуть бути віднесені до комерційної таємниці.

Суд вважає, що позивач правомірно відніс до комерційної таємниці, в тому числі, інформацію про партнерів, контрагентів та конкурентів підприємства, включаючи назви, номери телефонів, адреси, прізвища посадових осіб та співробітників, напрямки діяльності, обсяги контрактів.

Підприємство у разі розголошення працівником комерційної таємниці має право ініціювати стягнення з винного працівника шкоди, відповідно до встановленого Законом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків.

Згідно ч. 2 ст. 130 КЗпП України и при покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.

Отже в даному випадку необхідно встановити наявність у працівника умислу або необережності в результаті якого була розголошена комерційна таємниця.

Позивач стверджує, що під час виконання трудових обов`язків відповідач, мав доступ до бази клієнтів, відомості про клієнтів, про товари та їх вартість, і зловмисно використав їх під час роботи на TOB «Ав-лайн», що виконує тотожні із позивачем послуги в сфері транспортування.

На підтвердження даних обставин, позивач зазначає про проведення службового розслідування та наданням акту службового розслідування від 10.06.2020 року.

Реалізація принципу змагальності сторін у цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Верховний Суд неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (стаття 77 ЦПК України).

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (стаття 89 ЦПК України).

Суд дійшов висновку, що акт про службове розслідування від 10.06.2020 року, не може вважатись достатнім та достовірним доказом того, що відповідач передавав ТОВ «АВ-Лайн» інформацію про партнерів, контрагентів та конкурентів підприємства, зокрема відомостей щодо їх назв, контактних даних, адреси та обсяги контрактів.

Оцінюючи вказаний акт, суд враховує, що даний акт про службове розслідування від 10.06.2020 року складений чинними працівниками позивача, які перебувають із ним у трудових відносинах, а відтак вони є заінтересованими особами, За таких обставин наведені у ньому висновки не можуть розглядатися як об`єктивні та неупереджені докази. Крім того, зміст даного акта свідчить про те, що викладені у ньому висновки мають припущувальний характер та не ґрунтуються на належних і достатніх доказах, у зв`язку з чим суд критично оцінює зазначений документ.

Разом із тим позивачем не надано жодних належних і допустимих доказів, зокрема від колишніх контрагентів чи інших незаінтересованих осіб, які б підтверджували факт звернення відповідача до них із пропозиціями припинити співпрацю з позивачем та перейти до ТОВ «АВ-Лайн».

Сам по собі факт одночасної роботи ОСОБА_4 у позивача та у ТОВ «АВ-Лайн» не є доказом розголошення чи неправомірного використання комерційної таємниці.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, оцінивши пояснення сторін, надані докази, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, ст. ст. 130 КЗпП України, ст. 505 ЦК України, керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 76-80, 81, 89, 141, 258-259, 263,264, 265, 268, 273 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

В позові Дочірнього підприємства «Український термінал» до ОСОБА_1 , треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Н-Транс», Товариство з обмеженою відповідальністю «АВ-Лайн» про стягнення штрафу за розголошення комерційної таємниці - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому копія повного судового рішення не була вручена в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому копії повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування учасників справи:

Позивач - Дочірнє підприємство «Український термінал» (місцезнаходження за адресою: 01004, м.Київ, вул.Велика Васильківська, буд.5; );

Відповідач - ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 );

Третя особа-1 - Товариство з обмеженою відповідальністю «Н-Транс» (місцезнаходження за адресою: 01004, м.Київ, вул.Велика Васильківська, буд.5; );

Третя особа-2 - Товариство з обмеженою відповідальністю «АВ-Лайн» (місцезнаходження за адресою: 02094, м.Київ, вул.Гната Хоткевича, буд.2, літ.А, оф.17; ).

Суддя Н. М. Ларіонова