єдиний унікальний номер справи 546/105/22
номер провадження 2/546/194/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2022 року м. Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області в складі головуючого судді Зіненка Ю.В., за участі секретаря судового засідання Невмержицької А.Ю., позивачки ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,-

встановив:

У лютому 2022 року до суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, вимоги якого обґрунтовані тим, що рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 28 липня 2021 року між сторонами було припинено шлюб, який був зареєстрований 17 листопада 2018 року Решетилівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції. На даний час у своєму фактичному користуванні відповідач ОСОБА_2 має спільний автомобіль марки ВАЗ 21150, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2002 року випуску, зареєстрований 05.12.2018 на ім`я ОСОБА_2 згідно договору купівлі продажу, укладеного в ТСЦ МВС 5341. Позивачка зазначає, що вказаний транспортний засіб був придбаний за спільні кошти сторін після одруження, а тому є спільною сумісною власністю. Середня ринкова вартість подібного автомобіля станом на 2022 рік, враховуючи відомості інтернет сайту «AUTO.RIA» на даний час становить 70000,00 грн. Належним шляхом вирішення спору позивачка вважає здійснення відповідачем перерахунку (переказу) грошової компенсації у розмірі 35000,00 грн, що відповідає Ѕ частині середньої ринкової вартості вказаного автомобіля на рахунок позивачки НОМЕР_2 , який відкритий в АТ КБ «ПриватБанк». Відповідач має постійний офіційний дохід, який з його слів становить не менше 25000,00 грн та який надає йому змогу за незначний час здійснити виплату вищевказаної грошової компенсації, яка в подальшому повністю буде використана позивачкою на утримання та виховання спільної малолітньої дитини.

Посилаючись на вищезазначені обставини, ОСОБА_1 просила визнати автомобіль марки ВАЗ 21150, державний номерний знак НОМЕР_3 , 2002 року випуску, сірого кольору, номер кузова НОМЕР_4 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_5 об`єктом позивачки ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 спільної сумісної власності; в порядку поділу спільного майна між сторонами залишити у власності ОСОБА_2 неподільне майно автомобіль марки ВАЗ 21150, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2002 року випуску, з умовою стягнення з нього на користь позивачки як другого співвласника грошової компенсації за її частку у спільному майні; стягнути з ОСОБА_2 на її користь позивачки ОСОБА_1 компенсацію, яка відповідає Ѕ частині вартості спільного неподільного майна - автомобіля марки ВАЗ 21150, державний номерний знак НОМЕР_3 2002 року випуску, сірого кольору, номер кузова НОМЕР_4 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_5 в розмірі 35000,00 грн, шляхом їх перерахування (переказу) на рахунок позивачки НОМЕР_2 , який відкритий в АТ КБ «ПриватБанк».

Ухвалою судді від 24.02.2022 у справі відкрите загальне позовне провадження та призначене підготовче засідання на 31.03.2022, яке було відкладене на 15.04.2022.

Підготовче провадження було закрито 15 квітня 2022 року та призначено справу до судового розгляду на 16 травня 2022 року.

За клопотанням сторін ухвалою суду по даній справі було призначено судову транспортно товарознавчу експертизу.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позов підтримала та просила його задовольнити, погоджувалася із ринковою вартістю автомобіля, визначеній у висновку експерта.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав частково, зазначив, що реальна ціна вартості автомобіля зазначена у договорі купівлі продажу, а визначена експертом його ринкова вартість є явно завищеною.

Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, доходить наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 28.07.2021, яке набрало законної сили 30.08.2021, було розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що був зареєстрований 17 листопада 2018 року Решетилівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції (а.с. 11-13). Цим же рішенням суду із відповідача на користь позивачки було стягнуто аліменти на утримання малолітньої дитини.

Рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 21.11.2017, яке набрало чинності 18.12.2017, у справі № 546/143/17 було визнано дійсним та таким, що відбувся договір купівлі-продажу від 13.04.2011, укладений між ОСОБА_3 та ТОВ «Бурат-Агро», та визнано за ОСОБА_3 право власності на житловий будинок та господарсько-побутові споруди, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 11-12).

Відповідно до договору купівлі - продажу 5341/2018/1217023, укладеного 05 грудня 2018 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , копія якого знаходиться в матеріалах справи (а.с.53), останній придбав у власність автомобіль марки ВАЗ, модель 21150, державний номерний знак НОМЕР_3 , сірого кольору. Відповідно до пункту 3.1. цього договору за домовленістю сторін ціна транспортного засобу складає 35000,00 грн.

На підтвердження того, що автомобіль було придбано під час шлюбу сторін за спільні грошові кошти позивачкою було надано письмові пояснення свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с.а.с. 18, 20).

Суд не приймає вказані письмові пояснення свідків, оскільки такого порядку надання показань свідків нормами ЦПК України не передбачено.

Статтями 90-93 ЦПК України встановлено спеціальний порядок допиту свідків, що передбачає виклик свідків у судове засідання з наданням права задати питання свідкам усім учасникам справи.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 69 ЦПК України свідок зобов`язаний з`явитися до суду за його викликом у визначений час і дати правдиві показання про відомі йому обставини. За відсутності заперечень учасників справи свідок може брати участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Суд може дозволити свідку брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції незалежно від заперечень учасників справи, якщо свідок не може з`явитися до суду через хворобу, похилий вік, інвалідність або з інших поважних причин. У разі неможливості прибуття до суду та участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції за викликом суду свідок зобов`язаний завчасно повідомити про це суд.

Надання показань свідків шляхом письмових пояснень не сприяє всебічному забезпеченню права учасників справи на задання питань свідкам стосовно обставин справи.

Застосовані судом норми права

Згідно зі статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Частинами 1, 2 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Відповідно до п. 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 ЦПК України).

Верховний Суд у постанові від 09 липня 2021 року у справі № 161/8116/19 підкреслив, що конструкція норми статті 60 СК свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом з тим зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Верховний Суд зазначив, що якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя. Заінтересована особа може довести, що майно придбане нею у шлюбі, але за її особисті кошти.

Водночас суд зазначає, що факту придбання вказаного автомобіля в період шлюбу та за спільні кошти із позивачкою відповідач не заперечує.

З огляду на викладене суд вважає доведеним ту обставину, що автомобіль ВАЗ, модель 21150, державний номерний знак НОМЕР_3 , був придбаний за час перебування в шлюбі позивачки ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 .

Тому позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання вказаного автомобіля об`єктом спільної сумісної власності є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

В судовому засіданні відповідач, не заперечуючи щодо задоволення позову в цій частині, не погодився із вартістю вказаного автомобіля як вказаного позивачкою у позові, так і зазначеною у висновку експерта.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 22 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Тобто, вартість майна, що підлягає поділу, слід визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

За клопотанням сторін по дній справі ухвалою суду від 16 травня 2022 року по даній справі було призначено судову транспортно товарознавчу експертизу.

Відповідно до висновку експерта Поляниці І.В. №01-06 судової транспортно товарознавчої експертизи, ринкова вартість автомобіля ВАЗ 21150, реєстраційний номер НОМЕР_6 , номер кузова НОМЕР_4 , на дату дослідження - 23 серпня 2022 року складає 59758,08 грн (а.с.65-84). Також в даному висновку експерт зазначає, що реєстраційний номер вказаного автомобіля НОМЕР_6 , а не НОМЕР_1 , як зазначено в ухвалі суду. Отже на момент розгляду даної справи реєстраційний номер спірного автомобіля є НОМЕР_6 .

Щодо посилання відповідача на те, що реальна вартість автомобіля становить 35000,00 грн, як про це зазначено в договорі купівлі продажу суд зазначає, що вартість спірного автомобіля в сумі 35000,00 грн є договірною, а не дійсною ринковою вартістю транспортного засобу. Доводи відповідача про завищення ціни автомобіля суд розцінює, як припущення, оскільки відповідач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження вартості транспортного засобу на час вирішення спору, а також не спростував визначений у висновку судової транспортно товарознавчої експертизи дослідження розмір ринкової вартості спірного майна.

Відповідно до пункту 7.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 № 142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.07.2009 № 1335/5/1159), основним підходом, який використовується для оцінки КТЗ, є порівняльний підхід. Згідно з ним визначення вартості КТЗ на території України проводиться на підставі їх цін продажу та поточних цін пропозиції до продажу, які зазначені у вітчизняних довідниках. Зазначені ціни є статистично усередненими ціновими даними КТЗ, які були відчужені в Україні згідно з умовами, що відповідають змісту і поняттю «ринкова вартість». Використання зарубіжної довідкової літератури допускається у разі відсутності потрібної інформації у вітчизняних довідниках. Вартість КТЗ, яка наведена в іноземній валюті, визначається в гривнях за офіційним курсом НБУ на дату оцінки. Основним методом у межах порівняльного підходу є метод, заснований на аналізі цін ідентичних КТЗ. Пунктом 7.4. даної Методики визначено, що середня ринкова ціна КТЗ - величина, яка визначається статистичними методами, еквівалентна найбільш вірогідній вартості продажу (пропозиції до продажу), сукупності КТЗ визначеної моделі з відповідними строком експлуатації і пробігом на визначений момент часу, у конкретному регіоні чи місцевості з дотриманням вимог, що відповідають поняттю «ринкова вартість».

З висновку експерта встановлено, що визначення вартості досліджуваного транспортного засобу проводилося з урахуванням технічного стану, встановленого органолептичним, зовнішнім візуальним та технічним оглядом. При визначенні ринкової вартості також враховано вимоги п.7.2. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів про необхідність використання цінових даних, викладених у вітчизняній довідковій літературі та проведення розрахунків на базі цін на ідентичні ТЗ.

Відповідно до статті 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи.

Зважаючи на викладене суд зазначає, що висновок №01-06 судової транспортно товарознавчої експертизи щодо ринкової вартості автомобіля ВАЗ 21150, реєстраційний номер НОМЕР_6 , містить детальний опис проведених дій у відповідності до чинних нормативно правових актів, відповідає Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, є обґрунтованим, та таким, що може бути взятим судом до уваги при вирішенні даної справи по суті. При цьому суд зазначає, що не погоджуючись із даним висновком експерта, відповідач не заявляв клопотань про призначення повторної експертизи.

В своєму позові позивачка ОСОБА_1 просить залишити у власності відповідача автомобіль, а їй виплатити грошову компенсацію. Тобто, фактично вона просить припинити її право власності на свою частку у вартості автомобіля.

Правовідносини, в яких позивач просить припинити своє право на частку в майні з отриманням компенсації на свою користь регулюються статтею 364 ЦК України.

Відповідно до частин 1,2 статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Верховний Суд у постанові від 09 червня 2021 року у справі №760/789/19 зазначив наступне: «заявляючи відповідні вимоги, позивач погоджується на отримання грошової компенсації, а відповідач, у свою чергу, не завжди згоден її виплачувати. При цьому залишення неподільної речі у спільній власності без проведення реального поділу не позбавить того з подружжя, хто фактично цією річчю користується, можливості користуватися нею в подальшому. Одночасно інший з подружжя позбавляється як можливості користуватися спірною річчю, хоча вона перебуває у спільній власності, так і грошової компенсації, яку інша сторона добровільно на депозитний рахунок не внесла.

Таким чином, враховуючи, що спірний транспортний засіб сторонами придбано за час перебування в зареєстрованому шлюбі та він належить до спільного майна подружжя, автомобіль перебуває в користуванні відповідача та позивачка ним не користується, суд доходить висновку, що позивачка має право на грошову компенсацію вартості своєї частки у праві спільної сумісної власності і, як наслідок, припинення її права власності на спірне майно.

Отже позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення з відповідача ОСОБА_5 на користь позивачки ОСОБА_1 вартості Ѕ частини спірного транспортного засобу слід задовольнити частково та стягнути на її користь 29897,04 грн (59758,08 / 2) в рахунок компенсації, виходячи з його ринкової вартості, визначеної у висновку експерта.

Щодо розподілу судових витрат

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачка ОСОБА_1 була звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», що підтверджується копією посвідчення потерпілої від Чорнобильської катастрофи серії НОМЕР_7 (а.с.9).

При зверненні до суду позивачкою було заявлено дві вимоги майнового характеру.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2022 року (2481 грн), судовий збір за відсутності підстав для звільнення від його сплати мав становити 1984,80 грн. (992,40 * 2).

Враховуючи положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України та у зв`язку із частковим задоволенням позову ОСОБА_1 (одна позовна вимога задоволена повністю, інша - частково в сумі 29897,04 грн, що становить 85,42% від визначеної позивачкою грошової компенсації), з відповідача на користь держави слід стягнути 1840,11 грн (992,40 грн + 847,71 грн) сплаченого судового збору.

Крім того положеннями статті 139 ЦПК України визначаються витрати, пов`язані, зокрема з проведенням експертиз. Так, відповідно до частин 4, 6 цієї статті суми, що підлягають виплаті залученому судом експерту, спеціалісту, перекладачу або особі, яка надала доказ на вимогу суду, сплачуються особою, на яку суд поклав такий обов`язок, або судом за рахунок суми коштів, внесених для забезпечення судових витрат. Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

У матеріалах справ міститься висновок №01-06 судової транспортно товарознавчої експертизи від 05 вересня 2022 року, проведений судовим експертом Поляницею І.В., оплата за проведення якої покладена ухвалою суду на сторони в рівних частках.

Відповідно до квитанції №010622 від 23.08.2022 загальна вартість послуг експерта становить 5501,60 грн, сплату за яку здійснено по 2750,80 грн позивачкою ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 (а.с.64).

Враховуючи положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України та у зв`язку із частковим задоволенням позовної вимоги ОСОБА_1 в частині вартості Ѕ частини спірного транспортного засобу на 85,42%, із відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 слід стягнути 2349,73 грн витрат на проведення експертизи.

На підставі викладеного та, керуючись ст.ст ст.ст. 4, 11, 12, 13, 76-81, 83, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задовольнити частково.

Визнати автомобіль марки ВАЗ 21150, реєстраційний номер НОМЕР_6 , 2002 року випуску, сірого кольору, номер кузова НОМЕР_4 , об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на автомобіль марки ВАЗ 21150, реєстраційний номер НОМЕР_6 , 2002 року випуску, сірого кольору, номер кузова НОМЕР_4 , припинивши право власності на Ѕ частку на нього позивачки ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості Ѕ частки автомобіля марки ВАЗ 21150, реєстраційний номер НОМЕР_6 , 2002 року випуску, сірого кольору, номер кузова НОМЕР_4 , в сумі 29897 (двадцять дев`ять тисяч вісімсот дев`яносто сім) гривень 04 копійки, шляхом їх перерахування на банківський рахунок ОСОБА_1 НОМЕР_2 , який відкритий в АТ КБ «ПриватБанк».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на проведення судової транспортно товарознавчої експертизи в розмірі 2349 (дві тисячі триста сорок дев`ять) гривень 73 копійки.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1840 (одна тисяча вісімсот сорок) гривень 11 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачка ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_8 .

Відповідач ОСОБА_2 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_9 .

Повний текст рішення складений 20 жовтня 2022 року.

Суддя Ю.В. Зіненко