Баранівський районний суд Житомирської області
Справа № 273/772/20
Провадження № 2-і/273/1/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.08.2022 Баранівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого - судді Васильчук О. В. при секретарі судових засідань Стаднюк В.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду у цивільній справі 273/772/20 за позовом позивача Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

До Баранівського районного суду Житомирської області надійшла заява відповідача (боржника) ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 01.10.2020 року та постанови Житомирського апеляційного суду від 17.02.2021 року у цивільній справі 273/772/20 за позовом позивача Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заяву обґрунтовує тим, що на підставі судових рішень першої та апеляційної інстанцій від 01.10.2020 року та від 17.02.2021 року відповідно на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» з нього стягнуто заборгованість станом на 13 березня 2020 року за кредитним договором №ZRIWGA00004210 від 08.01.2008 року, а саме: заборгованість за тілом кредиту -191204,46 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом 14131,23 грн., проценти за користування кредитом в сумі 22146,45 грн., штраф фіксована частина 250,00 грн., штраф процентну складову 11374,11 грн., а всього 239106,25 грн.

Позивачем (стягувачем) Акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» отримано виконавчі листи.

Оскільки, сума заборгованості стягнута згідно з рішенням суду, є значною, через встановлені карантинні обмеження він обмежений у можливості здійснювати трудову діяльність спрямовану на погашення боргу, а його щомісячний дохід становить лише 17000 грн. на місяць, вважає, що його обставини є такими, що істотно ускладнюють виконання рішення, тому на підставі статті 435 ЦПК України просить розстрочити виконання рішення суду на один рік.

В судове засідання представник заявника (відповідача, боржника) ОСОБА_1 - адвокат Біленький Вадим Володимирович не явився, направив до суду письмові пояснення в яких зазначив, що після отримання від Баранівського відділу ДВС у Новоград-Волинському району Житомирської області реквізити банківського рахунку для погашення ОСОБА_1 , кредитної заборгованості - 04.08.2022 року внесено гроші в сумі 10 000 гривень. Просив врахувати дані обставини при прийнятті рішення та задовольнити заяву про розстрочку рішення суду на один рік.

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», будучи належним чином повідомлений свого представника не направив.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали поданої заяви та долучені до неї докази, дослідивши матеріали справи за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, приходить до висновку, що дана заява задоволенню не підлягає.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Рішенням Баранівського районного суду Житомирської області від 01.10.2020 року було задоволено частково позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , стягнуто з останнього на користь банку заборгованість за кредитним договором №ZRIWGA00004210 від 08.01.2008 року станом на 13 березня 2020 року на загальну суму 205335,69 грн., в тому числі заборгованість за тілом кредиту -191204,46 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом 14131,23 грн., в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 17.02.2021 року рішення Баранівського районного суду Житомирської області в частині відмови в задоволенні позовних вимог скасовано та ухвалено нове про стягнення процентів за користування кредитом - 22146,45 грн., штрафу фіксовану частину - 250,00 грн., штрафу процентну складову - 11374,11 грн., а також стягнуто судовий збір в сумі 7776,93 грн. Рішення набрали законної сили.

Згідно зі ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини в пілотному рішенні "Іванов проти України", право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, як би національна правова система дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалось невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі "Горнсбі проти Греції").

За приписами ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Відстрочка виконання рішення суду - це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду в цілому. Надання відстрочки судом полягає у визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку відстрочки рішення має бути виконано повністю. При розгляді заяв щодо відстрочки виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому; наявність підстави для відтермінування має бути доведена боржником. Строки такого відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку до повного виконання рішення суду. Надання відстрочки виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження`за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення.

Таким чином, розстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови від 26.12.2003 №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

З наведених норм вбачається, що суд може відстрочити чи розстрочити виконання рішення лише у виняткових випадках, за наявності обставин, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим. Такі обставини повинні виникнути після ухвалення судового рішення та мають бути об`єктивними, такими що не залежать від волі сторін. Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, що викладена у постанові від 21.02.2019 у справі № 2-54/08.

Судом було встановлено, що судові рішення щодо яких заявлено розстрочення ухвалені під час карантинних обмежень. Судовий спір виник з вини відповідача (заявника) через неналежне виконання кредитних зобов`язань. При розгляді спору по суті відповідачем не були надані докази, які б свідчили про поважність причин не виконання взятих на себе зобов`язань.

Крім того, заявник (відповідач, боржник) ОСОБА_1 офіційно працевлаштований, має щомісячний дохід у вигляді заробітної плати в сумі 17000 грн., порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника, передбачений розділом VII Закону України «Про виконавче

провадження» щодо першочерговості звернення стягнення на кошти боржника в порівнянні з іншими майновими правами по суті має ознаки розстрочення рішення суду в процесі самого його виконання.

Обставини, на які покладається заявник як на підставу для розсторочення виконання рішення суду, суд не вважає такими, що істотно ускладнюють виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Заявником не доведено наявність жодних виняткових обставин, що виникли в ході виконання рішення суду та мають особливий характер і ускладнюють виконання рішення суду або роблять його неможливим, з наявністю яких ст. 435 ЦПК України, пов`язує можливість здійснити відстрочення виконання судового рішення. На даний час рішення набрало законної сили та підлягає обов`язковому виконанню.

Із врахуванням викладеного суд приходить до висновку, що вимоги заяви є необґрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають.

Керуючись ЗУ «Про виконавче провадження», Конституцією України, ст.ст. 18, 258 - 261, 353-354, 435 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду у цивільній справі 273/772/20 за позовом позивача Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга, яка подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Суддя : /підпис/ О.В.Васильчук

Згідно з оригіналом. Суддя: О.В. Васильчук