Справа № 758/5901/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про забезпечення позову

27 липня 2022 року суддя Подільського районного суду м.Києва Головчак М. М. , розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, -

В С Т А Н О В И В :

У липні 2022 року до Подільського районного суду міста Києва надійшла вище вказана цивільна справа.

Розом із позовною заявою позивачем до суду подана заява про забезпечення позову, Позивач ОСОБА_3 08 грудня 2021 року подав до суду заяву про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 000, право власності на яку зареєстровано за відповідачем ОСОБА_2 .

В обґрунтування заяви заявник посилається на те, що він звернувся до Подільського районного суду м. Києва з позовною заявою до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, предметом спору якої є вище вказана квартира.

Вказує, що існує ризик відчуження відповідачем спірного майна до моменту ухвалення судом рішення у справі, що може унеможливити його виконання в подальшому, оскільки відповідач неодноразово повідомляла йому про наміри здійснити продаж вказаної квартири та вже виконує для цього відповідні дії.

Учасники справи у судове засідання не викликались відповідно до правил ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом, яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1 -1 ) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених претензій позивача (заявника). Вжиття заходів забезпечення позову є правом суду, а не його обов`язком. Тому, при вирішенні питання щодо заяви про забезпечення позову суд враховує не лише доводи, викладені у відповідній заяві, а й інші наявні матеріали цивільної справи.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, наявне у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення суду.

При розгляді заяви про застосування такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на майно або грошові кошти суд має виходити із того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватися та розпоряджатися грошовими коштами або майном, тому може застосуватись у справі, в якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права власності (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, грошових коштів або про стягнення грошових коштів. При цьому піддані арешту грошові кошти обмежуються розміром позову та можливими судовими витратами, а арешт майна має стосуватися майна, що належить до предмету позову (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного суду від 15.01.2019 у справі № 915/870/18).

При цьому ЄСПЛ у рішенні від 29.06.2006 у справі Пантелеєнко проти України зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

При вирішенні справи Каіч та інші проти Хорватії (рішення від 17.07.2008) ЄСПЛ вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, держава Україна несе обов`язок перед заінтересованими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і в пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004, в якому зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Арешт є крайнім заходом забезпечення позову та полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а в разі потреби - обмеженні права користування майном або його вилученні у власника.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач заявив вимоги про поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 43,6 кв.м., та визнання за ним права власності на 1/2 вказаної квартири.

Відповідно до п. 3-4 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову від 22 грудня 2006 року № 9 позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Наразі за встановлених судом обставин, встановлено що між сторонами у справі дійсно існує спір щодо поділу майна спільною сумісною власністю подружжя, предметом якого є квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , а також приймаючи до уваги те, що відповідачем вчиняються дії щодо відчуження зазначеного майна, що може утруднити виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а відтак зазначений заявником спосіб забезпечення позову підлягає частковому задоволенню у межах предмету заявлених позовних вимог, а саме у виді накладення арешту на 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , є таким, що створить умови для виконання судового рішення ухваленого за заявленими позовними вимогами.

Суд не знаходить підстав для задоволення поданої заяви в частині накладення арешту на всю квартиру, оскільки позивачем ставиться питання про визнання за ним права власності в порядку поділу майна подружжя лише на 1/2 її частини.

Підстав для зустрічного забезпечення позову суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 149-153, 154, 157 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя - задовольнити частково.

Накласти арешт 1/2 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 43,6 кв.м., реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 000, яка належить ОСОБА_2 .

В іншій частині - залишити без задоволення.

Ухвала є виконавчим документом.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання суддею в порядку передбаченому ч. 2 ст. 261 ЦПК України та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання та не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Стягувач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Центральним міським РВ Криворізького МУ УМВС України в Дніпропетровській області 14.10.1977, РНОКПП: НОМЕР_2 ).

Боржник: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Жовтневим РВ Криворізького МУ УМВС України в Дніпропетровській області 10.10.2005, РНОКПП: НОМЕР_4 ).

СуддяМ. М. Головчак