У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2022 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кошель Б. І. ,

при секретарі Нізова А. Р.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Білій Церкві залі суду № 6 заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, мотивуючи тим, що 13 листопада 2017 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області видано судовий наказ, за яким стягнуто з позивача аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку /доходу/, але не менше 50 % прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 19.10.2017 року до досягнення дитиною повноліття. 19 грудня 2017 року Білоцерківським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області відкрито виконавче провадження №55397066 з примусового виконання вищевказаного судового наказу. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 червня 2021 року, у справі № 357/11495/20, провадження № 2/357/365/21, яке набрало законної сили 27.07.2021, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 позбавлено батьківських прав відносно їхніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та призначено ОСОБА_7 опікуном дітей. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 серпня 2022 року стягнуто ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 аліменти на дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/3 частини всіх видів їхнього заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24.06.2022 і до досягнення дітьми повноліття. Позивач зазначає, що ОСОБА_2 втратила право на подальше отримання аліментів на дітей від позивача на підставі судового наказу, а тому, просить суд визнати судовий наказ від 13 листопада 2017 року, виданий Білоцерківським міськрайонним судом Київської області у справі №357/12594/17, 2-н/357/1577/17 за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку /доходу/, але не менше 50 % прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 19.10.2017 року до досягнення дитиною повноліття, таким, що не підлягає виконанню.

В судове засідання заявник та його представник не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, представник заявника направив до суду звяву про розгляд заяви за їхньої відсутності, заявлені вимоги підтримав в повному обсязі.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про розгляд заяви повідомлялися належним чином, причини неявки суду невідомі.

Однак відповідно до ст. 432 ЦПК України їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Зважаючи на те, що всі учасники справи в засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 13 листопада 2017 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області було видано судовий наказ, яким присуджено стягнути з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку /доходу/, але не менше 50 % прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 19.10.2017 року до досягнення дитиною повноліття /а.с. 17-18/.

Постановою старшого державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Бабіним Р.М. від 19.12.2017 року відкрито виконавче провадження №55397066 про стягнення із ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку /доходу/, але не менше 50 % прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 19.10.2017 року до досягнення дитиною повноліття, на підставі судового наказу №357/12594/17, 2-н/357/1577/17, виданого 13.11.2017 року /а.с. 30-31/.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 червня 2021 року, у справі № 357/11495/20, провадження № 2/357/365/21, яке набрало законної сили 27.07.2021, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 позбавлено батьківських прав відносно їх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та призначено ОСОБА_7 опікуном дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 /а.с. 32-34/.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 серпня 2022 року задоволено позовну заяву ОСОБА_7 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , про стягнення аліментів. Суд ухвалив: стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 аліменти на дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі по 1/3 частини всіх видів їхнього заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24.06.2022 і до досягнення дітьми повноліття /а.с. 35-37.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Норми ч. 1ст. 160 ЦПК України вказують, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбаченихстаттею 161 цього Кодексу.

За змістом п.4 ч.1ст.161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Згідно з ст.431 ЦПК України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ч.3 ст.431 ЦПК України, виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Відповідно ч. 1 та ч. 2 ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Отже, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, однак наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню відповідно до п. 5 ч. 1ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Матеріально-правові підстави свідчать про відсутність у боржника матеріально-правового обов`язку повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

З урахуванням зазначених норм, суд вважає, що до підстав для невиконання рішення суду (визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню), відносяться випадки, коли немає матеріальної передумови для виконання рішення, тобто об`єктивно відсутній обов`язок боржника, в тому числі і з обставин, що виникли після видачі виконавчого документу.

Щодо норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, то обов`язок батьків утримувати свою неповнолітню дитину належить до конституційних обов`язків і передбачений ч. 2 ст. 51 Конституції України, в якій зазначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Такий обов`язок також передбачений ст. 180 СК України, відповідно до якої батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а в окремих випадках і своїх повнолітніх дітей. Отримання аліментів на дитину не залежить від того перебувають батьки у шлюбі чи ні, живуть вони разом чи окремо один від одного. Чинним законодавством України передбачено декілька способів стягнення аліментів.

Виконання батьками обов`язку утримувати дитину може здійснюватися за домовленістю між ними.

Так, за домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні, в грошовій і (або) натуральній формі. Також батькам надано право укласти договір про сплату аліментів на дитину, умови якого (розмір аліментів, строки їх виплати тощо) не повинні порушувати її права.

При цьому розмір аліментів сторони визначають за домовленістю між собою, але за жодних обставин він не може бути меншим від передбаченого у ч. 2 ст. 182 СК України.

Крім того, відповідно до ч.5 ст.183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Суд враховує, що право на звернення до суду із позовом чи заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів належить особі, з якою проживають діти, та є безумовним, тобто таким, що не обтяжено необхідністю існування жодної умови чи то дотримання якогось порядку, тобто, таке право є абсолютним, належить особі, з якою проживають діти та яка забезпечує умови їх проживання.

Як встановлено судом, малолітні діти ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , постійно проживають із своєю бабусею ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , яка рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 червня 2021 року призначена їхнім опікуном та які знаходяться на її утриманні.

З урахуванням вищенаведених фактичних обставин суд вважає, що відпала підстава для стягнення з ОСОБА_5 аліментів, визначена ч.5 ст.183 СК України, тобто припинився матеріально-правовий обов`язок заявника по відношенню до стягувача та відсутні будь-які матеріально-правові підстави для стягнення з нього аліментів на користь стягувача з 27.07.2021 року, тобто з дня набрання законної сили рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 червня 2021 року.

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку про те, що наявні підстави для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, оскільки обов`язок боржника ОСОБА_5 щодо сплати аліментів на користь стягувача ОСОБА_2 припинився.

За наведених обставин та наданих документів вимоги заяви про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 260, 261, 431, 432 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати судовий наказ від 13 листопада 2017 року, виданий Білоцерківським міськрайонним судом Київської області у справі №357/12594/17, 2-н/357/1577/17 за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку /доходу/, але не менше 50 % прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 19.10.2017 року до досягнення дитиною повноліття, таким, що не підлягає виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СуддяБ. І. Кошель