РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2022 року

м. Рівне

Справа № 567/716/21

Провадження № 22-ц/4815/281/22

Рівненський апеляційний суд:

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий: Боймиструк С.В.,

судді: Гордійчук С.О., Шимків С.С.

секретар судового засідання: Мороз А.С.,

за участю: ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Острозького районного суду Рівненської області від 20 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В :

В червні 2021 року в Острозький районний суд Рівненської області з позовом до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини звернулась ОСОБА_2 та мотивує свою заяву тим, що у власності її батька ОСОБА_4 ,, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувала земельна ділянка площею 2,5787 га (кадастровий номер :07:001:0149), яка розташована на території Сіянцівської сільської ради Острозького району, спадщину на яку вона не може оформити, так як з поважної причини, а саме у зв`язку з перебуванням на амбулаторному лікуванні, пропустила строк на прийняття спадщини.

Рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 20 жовтня 2021 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 .

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу в якій доводить про незаконність та необґрунтованість вказаного рішення суду через неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального або процесуального права.

Вважає, що приватний нотаріус Острозького районного нотаріального округу Рівненської області Сержант Б.М., всупереч вимог чинного законодавства, видав для ОСОБА_3 свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстрованого в реєстрі за № 313 від 04 листопада 2020 року, на земельну ділянку кадастровий номер :07:001:0149.

При вчиненні нотаріальної дії приватний нотаріус Острозького районного нотаріального округу Рівненської області Сержант Б.М. належним чином не перевірив на яке майно спадкодавець здійснив розпорядження за заповітом від 12 жовтня 2010 року.

Вважає, що приватним нотаріусом Острозького районного нотаріального округу Рівненської області Сержантом Б.М. безпідставно включено до складу спадщини земельну ділянку кадастровий номер :07:001:0149, розміром 2,5787 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Сіянцівської сільської ради Острозького району Рівненської області, оскільки її батько, ОСОБА_4 , здійснив розпорядження лише на право на земельну частку/пай, посвідчене державним актом на право приватної власності на землю серії П-РВ № 018003, виданим 09 січня 2002 року.

Оскільки права власності на земельну ділянку кадастровий номер :07:001:0149, розміром 2,5787 гa для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Сіянцівської сільської ради Острозького району Рівненської області, її батько, ОСОБА_4 не оформив, а мав на неї лише права (в заповіті, посвідченому секретарем виконавчого комітету Сіянцівської сільської ради Сніщук Л.П. та зареєстровано в реєстрі за № 17 від 12 жовтня 2010 року чітко вказано «все його майно», а не права на майно), тому вона матиме право на спадкування після смерті свого батька, ОСОБА_4 , на дану земельну ділянку, у випадку, якщо суд вирішить надати додатковий строк для прийняття спадщини та після чого подасть заяву про прийняття спадщини після смерті батька.

В спадковій справі № 50912675, номер у нотаріуса 137, заведеній за заявою ОСОБА_3 , відсутня заява спадкоємиці про поновлення їй строку на спадкування після смерті ОСОБА_4 , а тому для захисту свого права щодо прийняття спадщини їй необхідний додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Окрім того зазначає, що ОСОБА_3 спадкує за заповітом, а вона за законом.

Вважає, що строк для прийняття спадщини нею був пропущений з поважних причин, тому що тривалий час безперервно перебувала на лікуванні, у тому числі в період визначеного законодавством шестимісячного строку, зокрема саме в кiнцi строку на прийняття спадщини, передбаченого для звернення спадкоємця до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, що об`єктивно перешкоджало їй звернутися до нотаріуса.

На підставі викладеного, просить скасувати оскаржуване рішення та задоволити її позовні вимоги.

У відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_3 спростовує доводи апелянта, просить залишити рішення місцевого суду без змін а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 від 10 жовтня 2008 року (а.с. 13).

Після її смерті спадщину прийняв її співмешканець, спадкоємець за заповітом - ОСОБА_4 , який в свою чергу помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 від 18 жовтня 2010 року (а.с. 14,15).

Після смерті ОСОБА_4 спадщину прийняла спадкоємець за заповітом - ОСОБА_3 (а.с.16, 68, 70, 91).

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів громадянського стану про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 встановлено, що позивачка ОСОБА_2 є донькою покійного ОСОБА_4 (а.с. 11-12)

До приватного нотаріуса Острозького районного нотаріального округу Сержант Б.М. зверталась позивачка по питанню отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 і 02.06.2021 нотаріусом їй було надано відповідь про необхідність звернення до суду для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с.22).

Відповідно до довідки КНП «Гощанська багатопрофільна лікарня» «519/01-11 від 11.05.2021 та медичної карти амбулаторного хворого на ім`я ОСОБА_2 вбачається, що вона з 08.04.2011 по 20.04.2011 перебувала на амбулаторному лікуванні у терапевта Гощанської ЦРЛ з діагнозом: гіпертонічна хвороба ІІ ст., помірна за рівнем АТ, високий ризик ускладнень, гіпертензивна КМП, хронічна цереброваскулярна недостатність (а.с.20).

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст. 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Однак, згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті та згідно роз`яснень даних в п. 24 постанови Пленуму Верховного Cуду України від 30.05.2008 р. за N 7 «Про судову практику у справах про спадкування», а також згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом України при розгляді справи № 6-1486цс15, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто шестимісячний строк для прийняття спадщини закінчився 14 квітня 2011 року (а.с.15).

Позивачка звернулась до суду для визначення додаткового строку для прийняття спадщини 07 червня 2021 року (а.с.26).

Відповідно до ст. 80,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку на подання заява про прийняття спадщини позивач, зазначила, що в період з 08.04.2011 по 20.04.2011 перебувала на амбулаторному лікуванні в Гощанській ЦРЛ.

Суду не надано доказів потреби позивачки в сторонньому нагляді, догляді чи допомозі, нездатності до самообслуговування у спірний період часу її лікування, які б об`єктивно перешкоджали зверненню до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Колегія суддів вважає, що наявність захворювань, на які покликається позивачка, як на доказ поважності пропуску строку, не є тією обставиною, що створює об`єктивні, непереборні та істотні труднощі для подачі нею нотаріусу заяви про прийняття спадщини, як до початку амбулаторного лікування, під час нього та після його закінчення в розумні строки, а не через десять років з дня відкриття спадщини.

Місцевий суд, вірно послався п. 207 Розділу 22 Глави 3 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №20/5 від 03.03.2004, чинної на момент виникнення спірних правовідносин та обґрунтовано зазначив, що для подання заяви про прийняття спадщини ОСОБА_2 було достатньо особисто подати свою письмову заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори або навіть надіслати свою письмову заяву поштою, що спростовує доводи позивачки про те, що зазначену заяву вона не могла подати через захворювання.

Що стосується твердження позивачки та апелянта ОСОБА_2 , що вона має право на спадкування за законом земельної ділянки :07:001:0149, то воно є хибним.

Відповідно до. ст.1217,1218 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.2 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

На час звернення ОСОБА_2 до нотаріуса та до суду в 2021 року (а.с.22, 1, 26) на зазначену земельну ділянку вже було видане свідоцтво про право власності на спадщину за заповітом (а.с.91), оскільки спадкоємець за заповітом ОСОБА_3 не відмовилась від прийняття спадщини, тому не може відбутись спадкування цієї земельної ділянки за законом.

Твердження ОСОБА_2 про не охоплення земельної ділянки :07:001:0149 заповітом її батька не заслуговує на увагу, оскільки є її довільним трактуванням норм спадкового права на свою користь (а.с.46 зворот).

Інші доводи наведені в апеляційній скарзі висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів, яким надана належна оцінка судом першої інстанції. До того ж, позивачка частково спрямувала позов на встановлення фактів, що не стосуються предмета доказування у спорі про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Острозького районного суду Рівненської області від 20 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складений 08 вересня 2022 року.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: С.О. Гордійчук

С.С. Шимків