Справа № 2-747/11
Провадження № 6/638/237/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2022 року Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого Аркатової К.В.,

секретаря Рижикової В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України , -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просить скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, що встановлене постановою Харківського апеляційного суду від 15.09.2021 року у справі № 2-747/11 на строк до виконання зобов`язань за судовим рішенням, що виконується у виконавчому провадженні № 63697064.

В обґрунтування заяви вказує, що в провадженні приватного виконавця Харківського виконавчого округу Бабенко Д.А. перебуває виконавче провадження про стягнення з нього грошових коштів на користь ТОВ Фінансова компанія Форінт. Постановою Харківського апеляційного суду від 15.09.2021 року скасовано ухвалу суду першої інстанції від 18.05.2021 року, тимчасово обмежено його у праві виїзду за межі України. Разом з тим, зазначив, що про існування виконавчого провадження дізнався у березні 2021 року після надходження повідомлення приватного виконавця на адресу ПрАТ МЖК Інтернаціоналіст, де він працює керівником. Він не мав об`єктивної можливості погасити заборгованість через відсутність нерухомого майна, грошових коштів на рахунках, інших майнових активів. Однак, стягнення за виконавчим листом № 2-747/11 на підставі постанови приватного виконавця звернуто на його заробітну плату. Таким чином, після ознайомлення з постановою про відкриття виконавчого провадження, ним здійснювалося щомісячне часткове відрахування із заробітної плати на погашення заборгованості. З моменту введення воєнного стану ПрАТ МЖК Інтернаціоналіст фактично призупинено діяльність та трудові відносини, тобто ним втрачене єдине джерело доходу у вигляді заробітної плати. Ним укладено строковий трудовий договір з ЗАТ Классіка Орека, юридичною особою за законодавством Королівства Іспанії, яке займається розміщенням у хостелах та гостьових будинках. Відповідно до укладеного договору він зобов`язався з 01.08.2022 року виконувати трудові обов`язки рецепціоніста, отримувати заробітну плати та частину доходу звертати на погашення заборгованості за рішенням суду. Також, вказав, що ухвалою суду від 16.12.2021 року скасовано за нововиявленими обставинами рішення суду від 09.10.2013 року, а тому рішення суду, за яким видані виконавчі листи та здійснюється виконавче провадження, скасоване.

Суд, дослідивши додані до заяви докази, приходить до наступного висновку.

Постановою Харківського апеляційного суду від 15.09.2021 року у справі № 2-747/11 скасовано ухвалу Дзержинського районного суду міста Харкова від 18.05.2021 року, тимчасово обмежено ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання зобов`язань за судовим рішенням, що виконується у виконавчому провадженні № 63697064.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником, за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Відповідно до ч. 5 ст. 441 ЦПК України суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Тобто, за змістом ч. 1 та ч. 3 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення, що примусово виконується у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

При цьому, ч. 3 ст. 441 ЦПК України передбачає, що такий захід забезпечення виконання судового рішення, як тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України щодо особи, яка ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням та на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

ОСОБА_1 не виконав судове рішення про стягнення з нього заборгованості, виконавче провадження № 63697064 з примусового виконання такого рішення не закінчено. Доказів, які в вказували на те, що божник виконав рішення суду, до суду надано не було.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 441 ЦПК України мотивування є обов`язковою вимогою заяви боржника про скасування тимчасового обмеження в праві виїзду за кордон. При чому вмотивованість заяви - це відображення всіх мотивів та обґрунтувань заяви у її змісті, які забезпечені повнотою доказів, їх достатністю та належністю.

Отже, вмотивованість заяви є свідченням того, що: доводи та міркування сторони (учасника) судового процесу повинні бути відображені у заяві; заявником повинно бути зібрано та подано докази приведеним доводам та обставинам; наведені норми права, якими урегульовані спірні правовідносини, з наданням обґрунтування того, чому ті чи інші правові норми мають бути застосовані у конкретній спірній ситуації, враховуючи попередні два пункти.

Натомість, в своїй заяві боржник зазначає про те, що приватним виконавцем не було доведено факту ухиляння боржника від виконання зобов`язань та те, що обмеження позитивно вплине на сплату боргу за рішенням суду.

Однак, суд вважає за необхідне зазначити, що в даному випадку, суд не перевіряє обґрунтованість подання про тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_1 за кордон. Таке питання будо вирішено судом апеляційної інстанції та з даного приводу прийнято судове рішення, яке набрало законної сили.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, застосоване тимчасове обмеження прав заявника є цілком виправданим, оскільки воно сприяє погашенню заборгованості боржника перед стягувачем.

Сукупність досліджених обставин справи, не дають на даний час підстав дійти переконливого висновку про наявність обставин, які давали б підстави для скасування обмежувальних заходів, оскільки виконання боргових зобов`язань не підтверджено належними доказами, жодних фінансових документів заявником не було надано, відтак не можна стверджувати про очікуване виконання рішення суду.

Відповідно до частини 8 ст.441 ЦПК України відмова у скасуванні тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України не перешкоджає повторному зверненню з такою самою заявою у разі виникнення нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 441 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 21 липня 2022 року.

Головуючий: