Провадження № 2/755/1216/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" серпня 2022 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді - Хромової О.О.

при секретарі Кошель К.А.

розглянувши в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним вище позовом, в обґрунтування якого зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_21 року відповідач в мережі Інтернет на веб-сайті «YouTube» на своєму акаунті (ютуб-канал « ІНФОРМАЦІЯ_1 ») розмістив та поширив відео під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_22», відео за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3

Позивач вказує, що дане відео стосується його, зокрема, це вбачається з таких цитат:

8.00 хв відео «…налоговая видит скрутки, курирует их..»

8.50 хв відео «…эта сумма и делится между всеми, в том числе и налоговой..»

З 9.00 хв по 10.22 хв відео «Существующие сегодня схемы скруток в Одесской области, за последнее время реализуются из согласования и одобрения двух человек: руководителя Одесской налоговой - ОСОБА_5 и начальника управления налогового мониторинга - ОСОБА_1 , в прямые обязанности которого входит мониторинг, выявление и прекращение этих схем. Они являются членами одной команды и вместе зашли из Киева в Одессу в первых числах июня. До работы в Одессе ОСОБА_5 3 года возглавляла департамент налоговых и таможенных экспертиз ГФС, а с 2014 по 2015 была заместителем начальника налоговой Печерского района в городе Киеве, где и познакомиась с ОСОБА_1 , который при ОСОБА_5 стал заместителем начальника управления по контролю возмещения НДС в Печерском районе города Киева. Как только ОСОБА_5 назначили начальником в Одессе, она перевела себе из Киева ОСОБА_1 , который на тот момент был в Киеве всего лишь инспектором по проверке физлиц. ОСОБА_5 перевела его к себе в Одессу и сделала целым начальником управления налогового мониторинга, который должен вот такие перевороты и скрутки выявлять и пресекать, но на моменте пресекать скрутки начинают кассировать. Да, вы можете подумать, что тот процесс, который показал « ІНФОРМАЦІЯ_23 », единичный случай…».

З 12.29 хв по 12.55 хв відео «Очень жду реакцию на мой материал главы налоговой - ОСОБА_12 и публичные объяснения, почему люди, которых он назначил в Одессу, не видят схем под собственным носом (на видео показано фото ОСОБА_5 и ОСОБА_1 ). Я же продолжу показывать конкретные цепочки налоговых скруток и, как анонс, в ближайшие дни покажу, как из той же Одессы импортный НДС после ввоза газонокосилок добрался до Подольско-Воскресенского моста ОСОБА_14 . Красивейшая схема и цифры там серьезные, с шестью нулями».

Позивач вказує, що на день звернення до суду це відео було переглянуто 27 394 рази. Під відео користувачі залишили багато негативних та образливих коментарів. Зазначає, що озвучена у відео інформація носить замовний характер, вважає її недостовірною та такою, що має бути спростована відповідачем.

Також позивач вказує, що на веб-сайті « ІНФОРМАЦІЯ_24 » ІНФОРМАЦІЯ_17

ІНФОРМАЦІЯ_5 о 16:52 в статті під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_25 », яка знаходиться за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_7 зазначається таке:

« Данные тарифы существуют с первых чисел июня и были озвучены бизнесу командой ОСОБА_5-ОСОБА_1 , как новые условия сотрудничества налоговой и бизнеса. Координирует сбор кэша, ровно как и мониторит движение НДСа - ОСОБА_1 ».

Вважає викладену інформацію недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію, а тому вона має бути спростована відповідачем.

На веб-сайті Перший інформаційний «INFONE» ІНФОРМАЦІЯ_9 з посиланням на ОСОБА_2 була опублікована стаття під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_10 » подтвердился: фирмы-«скрутки» НДС всплыли на ремонтe больниц и школ Одесской области ». (стаття за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_12 ), у якій, на думку позивача, мова йде про нього та наводить цитату:

«Налоговый скандал разгорается в Одесской области после того, как журналист Евгений Плинсиой опубликовал доказательства хищения НДС компаниями-фигурантами «списка ОСОБА_23».

Исходя из расследования журналиста, целый пул компаний, на протяжении последних двух месяцев, системно покупает импортный НДС с документами на ввозимые товары. А налоговый кредит продают другим фирмам, которые осваивают бюджетные деньги в виде фиктивных услуг. Таких как: ремонт дамбы Хаджибейского лимана, капитальный ремонт Беляевской центральной районной больницы, ремонты школ, дорог и больниц по всей Одесской области.

Преступные схемы, по словам журналиста, реализуются под покровительством руководителя Одесской налоговой - ОСОБА_5 и ее ставленника, руководителя управления налогового мониторинга - ОСОБА_1 .

ОСОБА_2 заявляет, что цена вопроса подобных схем в Одесской налоговой - 70 % от украденого НДСа.

Журналист потребовал реакции от Главы Государственной налоговой службы - ОСОБА_12 . От главы ведомства пока комментариев нет.

Подробности в материале: видео «ІНФОРМАЦІЯ_26.

Вважає викладену інформацію недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію.

В усіх трьох випадках внаслідок поширення недостовірної інформації про позивача порушено його немайнові права, що, в свою чергу, порочить гідність, честь та ділову репутацію, оскільки є негативною соціальною оцінкою в очах оточуючих.

ОСОБА_1 вважає, що поширена відповідачем інформація є фактичним твердженням, на підтвердження чого надав висновок експерта від 01 жовтня 2020 року № 3029.

З огляду на викладене позивач ОСОБА_1 просив суд:

1) визнати недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 інформацію, що була поширена ІНФОРМАЦІЯ_13 у відео «ІНФОРМАЦІЯ_26» ОСОБА_2 в мережі Інтернет на веб-сайті « YouTube » на ютуб-каналі « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме:

« Существующие сегодня схемы скруток в Одесской области , за последнее время реализуются из согласования и одобрения двух человек: руководителя Одесской налоговой - ОСОБА_5 и начальника управления налогового мониторинга - ОСОБА_1 , в прямые обязанности которого входит мониторинг, выявление и прекращение этих схем».

«…но на моменте пресекать скрутки начинают кассировать».

2) зобов`язати відповідача не пізніше десяти календарних днів з дня набрання рішенням суду у даній справі законної сили, спростувати поширену ним недостовірну інформацію, шляхом розміщення повідомлення на своєму ютуб-каналі чи іншому ресурсі у мережі Інтернет наступного змісту:

«Наступна інформація про ОСОБА_1 , поширена ІНФОРМАЦІЯ_13 у відео «ІНФОРМАЦІЯ_26» в мережі Інтернет на вебсайті « YouTube » на ютуб-каналі « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3 , не відповідає дійсності:

« Существующие сегодня схемы скруток в Одесской области, за последнее время реализуются из согласования и одобрения двух человек: руководителя Одесской налоговой - ОСОБА_5 и начальника управления налогового мониторинга - ОСОБА_1 , в прямые обязанности которого входит мониторинг, выявление и прекращение этих схем».

«…но на моменте пресекать скрутки начинают кассировать».

Приношу свої вибачення ОСОБА_1 !»;

3) визнати недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 інформацію, що була поширена ОСОБА_2 в мережі Інтернет на вебсайті « ІНФОРМАЦІЯ_24 » ІНФОРМАЦІЯ_17 ІНФОРМАЦІЯ_16 у статті під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_25 », яка знаходиться за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_7 , а саме:

« Данные тарифы существуют с первых чисел июня и были озвучены бизнесу командой ОСОБА_5-ОСОБА_1 , как новые условия сотрудничества налоговой и бизнеса. Координирует сбор кэша, ровно как и мониторит движение НДСа - ОСОБА_1».

4) зобов`язати відповідача не пізніше десяти календарних днів з дня набрання рішенням суду у даній справі законної сили, спростувати поширену ним недостовірну інформацію, шляхом розміщення повідомлення на вебсайті « ІНФОРМАЦІЯ_24 » ІНФОРМАЦІЯ_17 чи іншому ресурсі у мережі Інтернет наступного змісту:

«Наступна інформація про ОСОБА_1 , поширена на веб-сайті « ІНФОРМАЦІЯ_24 » ІНФОРМАЦІЯ_17 ІНФОРМАЦІЯ_16 у статті під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_25 », яка знаходиться за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_7 не відповідє дійсності:

« Данные тарифы существуют с первых чисел июня и были озвучены бизнесу командой ОСОБА_5-ОСОБА_1 , как новые условия сотрудничества налоговой и бизнеса. Координирует сбор кэша, ровно как и мониторит движение НДСа - ОСОБА_1 ».

Приношу свої вибачення ОСОБА_1 !»;

5) визнати недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 інформацію, що була поширена в мережі Інтернет на вебсайті Перший інформаційний «INFONE» ІНФОРМАЦІЯ_9 ІНФОРМАЦІЯ_18 в статті «Список ОСОБА_23» подтвердился: фирмы-«скрутки» НДС всплыли на ремонтe больниц и школ Одесской области » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_12 ,

а саме:

« Преступные схемы, по словам журналиста, реализуются под покровительством руководителя Одесской налоговой - Юлии ОСОБА_5 и ее ставленника, руководителя управления налогового мониторинга ОСОБА_1 ».

6) зобов`язати відповідача не пізніше десяти календарних днів з дня набрання рішенням суду у даній справі законної сили, спростувати поширену ним недостовірну інформацію, шляхом розміщення повідомлення на вебсайті Перший інформаційний «INFONE» https://info-one.ua чи іншому ресурсі в мережі Інтернет наступного змісту:

«Наступна інформація про ОСОБА_1 , поширена на вебсайті Перший інформаційний «INFONE» https://info-one.ua ІНФОРМАЦІЯ_18 в статті « ІНФОРМАЦІЯ_10 » подтвердился: фирмы-«скрутки» НДС всплыли на ремонтe больниц и школ Одесской области » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_12 не відповідає дійсності:

«Преступные схемы, по словам журналиста, реализуются под покровительством руководителя Одесской налоговой - Юлии ОСОБА_5 и ее ставленника, руководителя управления налогового мониторинга ОСОБА_1 ».

Приношу свої вибачення ОСОБА_1 !».

Також позивач просив вирішити питання судових витрат.

Ухвалою Дніпровського районного суд міста Києва від 18 серпня 2021 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою Дніпровського районного суд міста Києва від 20 жовтня 2021 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації залишено без руху з тих підстав, що позивач при подачі даного позову до суду судовий збір сплатив не в повному розмірі та не визначив коло всіх належних відповідачів у даній справі.

Ухвалою Дніпровського районного суд міста Києва від 20 жовтня 2021 року залишено без задоволення клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Братківського К.С., про розгляд справи в загальному позовному провадженні, подане в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації.

26 жовтня 2021 року відповідач ОСОБА_2 , в особі адвоката Братківського К.С., подав відзив на позов, у якому відповідач, з посиланням на низку рішень Європейського суду з прав людини та правові висновки Верховного Суду, просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що позивачем не доведено, що поширена інформація є недостовірною, чинним законодавством не передбачено такий спосіб захисту як публічне вибачення за поширення недостовірної інформації.

Крім того, відповідач вказує, що він не є автором статті «Список ОСОБА_23» подтвердился: фирмы-«скрутки» НДС всплыли на ремонтe больниц и школ Одесской области», яка розміщена вебсайті Перший інформаційний «INFONE» https://info-one.ua і позивачем не встановлено, хто є власником даного веб-сайту. Оскільки автором вказаної публікації зазначений ОСОБА_22 , проте він не залучений до участі у справі у якості співвідповідача, відповідач стверджує, що не може нести відповідальність за публікації третіх осіб.

Також зазначає, що позивач, як публічна особа, має бути готовий до більш прискіпливої уваги до себе з боку суспільства та журналістів і проявляти більшу толерантність до критики, при цьому щодо такої особи допускається більш широка критика, ніж до пересічної особи.

Крім того, звертає увагу на посилання позивачем у позовній заяві на норму частини третьої статті 277 ЦК України, яка втратила чинність і для позивача діє загальний тягар доведення позову.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 29 жовтня 2021 року залучено до участі у справі співвідповідача - ОСОБА_3 .

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 16 грудня 2021 року призначено у справі судову лінгвістичну експертизу (семантико-текстуальну) та зупинено провадження у справі на час проведення експертизи.

05 січня 2022 року позивач ОСОБА_1 , в особі адвоката Сторожук О.С., подав відповідь на відзив, у якій вказує, що інформація, яка була поширена серед невизначеного кола осіб шляхом розміщення в інтернет просторі відеоматеріалів - є негативною та недостовірною, оскільки позивач не має жодного відношення до будь-якого із суб`єктів господарювання, діяльність якого висвітлюється у сюжеті. Поширена інформація є фактичним твердженням, оскільки висловлювання негативного характеру щодо позивача викладені у формі фактичних тверджень, а тому не може кваліфікуватися як оціночні судження. При цьому, відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів вчинення позивачем дій, зазначених у відеосюжеті.

Постановою Київського апеляційного суду від 23 лютого 2022 року ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 16 грудня 2021 року про призначення експертизи скасовано, у задоволенні клопотання про призначення та проведення судової лінгвістичної експертизи відмовлено та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 03 червня 2022 року поновлено провадження у справі та продовжено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач ОСОБА_3 у встановлений судом строк відзив на позов не подав. Конверт з ухвалою про залучення до участі у справі направлявся за адресою місцезнаходження відповідача, проте повернувся до суду неврученим з відміткою «Укрпошти» про причини повернення - «За закінченням терміну зберігання».

Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, керуючись частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно із вимогами частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За змістом статті 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Таким чином, суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до таких висновків.

За приписами статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

У статті 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація.

Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Згідно зі статтею 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Так, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. А під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільної оцінки її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

Позови про захист гідності, честі чи ділової репутації має право пред`явити, зокрема, фізична особа в разі поширення про неї недостовірної інформації, що порушує її особисті немайнові права.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Положеннями чинного законодавства передбачено право особи звернутися до суду з вимогами про спростування недостовірної інформації.

В матеріалах справи містяться роздруковані сторінки з мережі Інтернет з інформацією, поширеною у відео «ІНФОРМАЦІЯ_26» ОСОБА_2 в мережі Інтернет на вебсайті « YouTube » на ютуб-каналі « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3 (арк. справи 21-24), роздруковані сторінки з мережі Інтернет на вебсайті « ІНФОРМАЦІЯ_24 » ІНФОРМАЦІЯ_17 ІНФОРМАЦІЯ_5 у статті під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_25 » (арк. справи 27-29), а також роздруковані сторінки з мережі Інтернет з інформацією, поширеною на вебсайті Перший інформаційний «INFONE» ІНФОРМАЦІЯ_9 в статті «Список ОСОБА_23» подтвердился: фирмы-«скрутки» НДС всплыли на ремонтe больниц и школ Одесской области» (арк. справи 30-31).

Згідно із статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) і частин другої та третьої статті 34 Конституції України кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві, зокрема, для захисту репутації чи прав інших осіб.

Конституцією України, зокрема статтею 32, закріплено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Згідно із частиною першою статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

У постанові Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 439/1469/15-ц (провадження № 61-5189св18) міститься висновок про те, що «відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації. У випадку, коли інформація була поширена у засобі масової інформації з посиланням на особу, яка є джерелом цієї інформації, ця особа також є належним відповідачем. Належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайту, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві (пункт 2 частини третьої статті 175 ЦПК України). Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайту - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайту, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. Якщо недостовірна інформація, що порочить гідність, честь чи ділову репутацію, розміщена в мережі Інтернет на інформаційному ресурсі, зареєстрованому в установленому законом порядку як засіб масової інформації, то при розгляді відповідних позовів судам слід керуватися нормами, що регулюють діяльність засобів масової інформації».

Відповідно до частини першої статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

При вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації забезпечується баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку.

У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» судам роз`яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачами, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Тобто, для розгляду даної категорії справ судам необхідно встановити: чи мало місце поширення відповідачами інформації; чи стосувалася поширена інформація позивача; чи є підстави для визнання поширеної інформації недостовірною, тобто такою, що не відповідає дійсності; чи призвело поширення інформації до порушення особистих немайнових прав позивача.

Згідно із частиною другою статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

За змістом статті 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки, поширені в засобі масової інформації, принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй частиною першою статті 277 ЦК України та відповідним законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому ж засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача може бути покладено обов`язок відшкодувати моральну шкоду.

За своїм характером судження має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої ним думки, що пов`язано з такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів.

Отже, будь-яке судження, яке має оціночний характер, будь-яка критика та оцінка вчинків, вираження власних думок не є підставою для захисту права на повагу честі, гідності та ділової репутації та, відповідно, не є предметом судового захисту.

Вирішуючи справи про захист честі, гідності та ділової репутації, суди повинні перевіряти, чи містить інформація, що стала підставою для звернення до суду, конкретні життєві обставини, фактичні твердження. Якщо зміст та характер досліджуваної інформації свідчить про наявність фактів, така інформація або її частина не може вважатись оціночним судженням, оскільки є не результатом суб`єктивної оцінки, а відображенням об`єктивної істини, що може бути встановлена у судовому порядку.

У рішенні у справі «Ляшко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що свобода вираження поглядів являє собою одну з важливих засад демократичного суспільства та одну з базових умов його прогресу та самореалізації кожного. Предмет пункту другого статті 10 Конвенції застосовується не тільки до «інформації» чи «ідей», які були отримані зі згоди чи розглядаються як необразливі чи як малозначущі, але й до тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти. Такими є вимоги плюралізму, толерантності та відкритості думок, без чого неможливе «демократичне суспільство». Свобода політичних дебатів перебуває в самому серці побудови демократичного суспільства, що наскрізь пронизує Конвенцію. При цьому, повинно бути зроблене чітке розмежування між констатацією фактів та оціночними судженнями. У той час як наявність фактів може бути продемонстровано, достовірність оціночних суджень не піддається доведенню. Вимогу доводити достовірність оціночних суджень неможливо виконати, вона порушує свободу думки як таку, що є базовою частиною права.

Таким чином, особа, яка висловлює не факти, а власні погляди, критичні висловлювання, припущення, не може бути зобов`язана доводити їх правдивість, оскільки це є порушенням свободи на власну точку зору, що визнається фундаментальною частиною права, захист якого передбачений статтею 10 Конвенції.

Із змісту інформації, поширеної відповідачами відносно позивача, суд вбачає, що ці висловлювання за своїм змістом є оціночними судженнями, які є вираженням суб`єктивної думки щодо зазначених в них обставин, тому не є недостовірною інформацією.

Аналіз змісту оспорюваних позивачем публікацій свідчить про відсутність твердження про конкретні факти (час, спосіб, кількість тощо) і вказує на те, що по суті в них викладені оціночні судження особи у вигляді критичної оцінки автором суспільно-громадської діяльності позивача. Оцінити правдивість чи правильність такого висновку неможливо, а оціночні судження спростуванню не підлягають.

Отже, суд вважає, що поширена щодо позивача інформація не може бути перевірена судом на предмет її правдивості.

У разі якщо позивач є публічною особою, то суд, розглядаючи і вирішуючи справу про захист його гідності, честі чи ділової репутації, повинен ураховувати положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Комітету Міністрів Ради Європи, а також рекомендації, що містяться у Резолюції № 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканність особистого життя (далі - Резолюція).

У Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі).

У статтях 3, 4, 6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. У зв`язку із цим межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати.

Також статтею 10 Конвенції з прав людини встановлено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Право на свободу вираження поглядів є не лише основною засадою демократії, але і передумовою здійснення багатьох інших прав і свобод, що гарантуються Конституцією.

Європейський суд з прав людини на підставі своєї практики застосування Конвенції встановив, що її 10 стаття обумовлює різний ступінь захисту для тих чи інших категорій вираження поглядів.

У рішенні від 07 лютого 2012 року «Аксель Спрінгер проти Німеччини» Європейський суд з прав людини вказав, що приватна особа, невідома для громадськості, може вимагати особливого захисту свого права на приватне життя, в той час як публічних осіб така норма не стосується.

У справах «Лінгенс проти Австрії» (1986 року); «Обершлік проти Австрії» (1991 року), у яких йшлось про публічну критику політиків, Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що публічні діячі повинні бути відкритими для критики з боку своїх опонентів.

З аналізу вказаних рішень вбачається, що Європейський суд з прав людини вважає порушенням статті 10 Конвенції з прав людини задоволення національними судами позовів публічних діячів про спростування поширеної проти них інформації та заборони поширення такої інформації, оскільки ступінь публічності, якого набули дії особи, ступінь її участі у публічній дискусії обумовлюють ступінь її толерантності, який вона повинна виявляти стосовно критики.

У зв`язку з цим, межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати.

Таким чином, оскільки позивач у сенсі Резолюції № 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканність особистого життя є публічною особою, а тому свідомо відкритий для прискіпливого контролю за його особою, як з боку активістів так і пересічних громадян. Інформація, поширена відповідачами, стосується виключно професійної діяльності, а не його приватного життя. Крім того, враховуючи публічний статус позивача та те, що поширена інформація стосувалася його публічної діяльності та мала суспільний інтерес, позивач повинен бути терпимим до публічної критики, межа якої є ширшою від критики пересічних осіб.

Разом із тим, частиною першою статті 30 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні» передбачено, що журналіст має право шукати, одержувати і поширювати інформацію.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини свобода вираження поглядів є однією з важливих засад демократичного суспільства та однією з базових умов прогресу суспільства в цілому та самореалізації кожної окремої особи. Відповідно до пункту 2 статті 10 Конвенції вона стосується не тільки «інформації» чи «ідей», які сприймаються зі схваленням чи розглядаються як необразливі або нейтральні, але й тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти. Саме такими є вимоги плюралізму, толерантності та широти поглядів, без яких немає «демократичного суспільства» (KARPYUK AND OTHERS v. UKRAINE, № 30582/04, 32152/04, § 188, ЄСПЛ, 06 жовтня 2015 року).

Преса відіграє істотну роль у демократичному суспільстві. І хоча вона не може переступати певні межі, зокрема, щодо репутації, прав інших осіб і необхідності запобігання розголошенню конфіденційної інформації, тим не менш, її обов`язком є передавати у спосіб, сумісний із її обов`язками та відповідальністю, інформацію та ідеї з усіх питань суспільного інтересу, включно з тими, що стосуються правосуддя. Не тільки на неї покладається завдання передавати таку інформацію та ідеї; громадськість також має право їх отримувати. Стаття 10 захищає не лише суть висвітлених ідей та інформації, але також і форму, в якій вони надаються. Журналістська свобода також включає можливість перебільшень або навіть провокацій. Пункт 2 статті 10 Конвенції майже не надає можливостей для обмеження свободи вираження поглядів, коли йдеться про виступи політиків або про питання, які становлять суспільний інтерес. Крім того, межа допустимої критики щодо такої публічної особи як політик є ширшою, ніж щодо приватної особи. На відміну від останнього, перший неминуче та свідомо йде на те, щоб усі його слова та вчинки були об`єктом пильної уваги з боку журналістів та широкого загалу, тому має виявляти більшу толерантність (GAZETA UKRAINA-TSENTR

v. UKRAINE, № 16695/04, § 46, ЄСПЛ, 15 липня 2010 року).

Відтак, оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. У зв`язку з цим межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи або органу державної влади є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Вказані особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття

79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті

12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановивши правову природу заявленого позову, в достатньому обсязі визначившись з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку в силу вимог статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Керуючись статтями 81, 89, 258, 259, 264, 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення виготовлено 24 серпня 2022 року.

Суддя О.О.Хромова