Справа № 212/3179/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2022 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Пустовіт О.Г., за участі секретаря судового засідання Голуб О.В., позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження, в залі суду м. Кривого Рогу, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», третя особа Покровський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про скасування арешту нерухомого майна, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», третя особа Покровський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного управління міністерства юстиції (м. Дніпро)про скасування арешту майна.

В обґрунтування позову вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її бабуся - ОСОБА_2 . За життя їй на праві приватної спільної сумісної власності належала 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 . Іншим співвласником вказаної квартири був її батько - ОСОБА_3 . Вищевказане належне їй майно вона нікому не заповідала. Єдиним спадкоємцем за законом, який лишився після її смерті та прийняв спадщину на підставі ст.ст. 1261,1268 ЦК України є її батько (син померлої) - ОСОБА_3 , оскільки проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та не подав заяву про відмову від неї. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько - ОСОБА_3 . Належну йому вищевказану квартиру чи будь-яке інше майно він нікому не заповідав. Вона, як дочка померлого, є єдиною спадкоємицею, яка прийняла спадщину, що відкрилася після його смерті, оскільки у встановлений законом шестимісячний термін подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. Незважаючи на дану обставину, це не дало їй можливості оформити свої спадкові права, оскільки нотаріусом, під час вчинення нотаріальної дії відповідно до ч. 1 ст. 46-1 Закону України «Про нотаріат» було встановлено, що на все нерухоме майно, належне ОСОБА_3 у 2016 році накладено обтяження у вигляді арешту нерухомого майно. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта на все нерухоме майно ОСОБА_3 було накладено арешт, реєстраційний номер обтяження 15701342, обтяжувачем зазначений Жовтневий відділ ДВС Криворізького міського управління юстиції. Звернувшись до Покровського відділу ДВС у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) із заявою щодо скасування арешту, накладеного на нерухоме майно їй було відмовлено та повідомлено, що на виконанні перебувало виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2/2121/531/14 від 01.08.2014, виданого Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу про стягнення боргу з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 21 826,50 гривень та було відмовлено у знятті арешту, у зв`язку із відсутністю матеріалів виконавчого провадження, на підставі яких було накладено арешт, а також повідомлено, що арешт може бути знято виключно за рішенням суду на підставі ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження». 14 грудня 2021 року приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Донченко В.Л. було винесено постанову про відмову у вчинення нотаріальної дії, а саме видачі після смерті батька свідоцтва про право на спадщину, оскільки є не знятий арешт на все нерухоме майно спадкодавця, тому просить в судовому порядку зняти арешт з квартири.

Ухвалою суду від 11 липня 2022 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, скористався правом надання відзиву, в якому просив в задоволенні позову відмовити, зазначивши про існування кредитної заборгованості померлого ОСОБА_3 перед банком, яка до теперішнього часу не погашена, у зв`язку із чим і було накладено арешт на майно боржника за його життя. Позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем померлого батька ОСОБА_3 та повинна задовольнити вимоги кредитора, не надала докази щодо виконання зобов`язання за померлого батька.

Представник третьої особи - Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного управління міністерства юстиції (м. Дніпро)у судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько позивача ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 28.04.2021 року.

Після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно до складу якої увійшов житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

14 грудня 2021 року донька померлого ОСОБА_3 звернулася до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Донченка В.Л.

Приватним нотаріусом було надано постанову про те, що видати свідоцтво про право на спадщину неможливо, оскільки згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на ім`я ОСОБА_3 02 серпня 2016 року зареєстровано обтяження №15701342 арешт нерухомого майна. (Опис предмета обтяження: Все нерухоме майно).

Судом встановлено, що на виконанні у Покровському відділі державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного управління міністерства юстиції (м. Дніпро) перебувало виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2/212/5321/14 від 01.08.2014 року, виданого Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу про стягнення боргу з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 21826,50 грн. при примусовому виконання вищевказаного рішення суду державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та накладено арешт на все нерухоме майно належного боржнику. 27.09.52016 року державним виконавцем керуючись п. 2 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві. Станом на 23.11.2021 повторного на виконання вищевказаний виконавчий документ не надходив, на виконання не перебуває. Крім цього, підстави для зняття арешту з усього нерухомого майна належного боржникові вказані у статті 59 ЗУ «Про виконавче провадження»

Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що не розривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу (ст. 1219 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).

Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України).

Отже, системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час накладення арешту), арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Згідно п. 3 ч. 1, ч.ч. 2-3 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час закінчення виконавчого провадження), виконавче провадження підлягає закінченню у разі смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва.

У випадках, передбачених пунктами 1-6, 8, 9, 11-13 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов`язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований.

У разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника ч.ч. 1, 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час закінчення виконавчого провадження).

Згідно ч.ч. 1, 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У всіх інших випадках (крім підстав для зняття арешту державним виконавцем) арешт може бути знятий за рішенням суду.

Згідно з роз`ясненнями Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 2 постанови від 3 червня 2016 року N 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» (далі - постанова) позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 5 постанови, зокрема, у разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом ЦПК. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону про виконавче провадження.

Отже, з позовом до суду про визнання права власності та зняття арешту з майна може звернутися власник / володілець майна, якщо він вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить йому, а не боржникові.

При цьому, якщо позивач є власником спірного майна, то вирішується вимога про зняття арешту з майна. У разі якщо позивач одночасно доводить своє право власності, яке виникло, наприклад, із договору про спільну власність або таке його право не визнається чи оспорюється співвласником, то відповідно до заявлених вимог суд вирішує вимогу про зняття арешту з майна та про визнання права власності на це майно.

Разом з тим, як зазначено в ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.

При цьому, згідно зі ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину; кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

В постанові Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі №161/11682/15-ц зазначено, що виходячи зі змісту вказаної норми це правило визначає загальний характер відповідальності спадкоємців за боргами спадкодавця, незалежно від виду спадкування. Для всіх спадкоємців існує однакова межа відповідальності за боргами спадкодавця, зокрема, часткова відповідальність.

Виконання обов`язків боржника у кредитних зобов`язаннях та, відповідно у виконавчому провадженні, є такими, що допускають правонаступництво, а під час здійснення виконавчого провадження по виконанню судового рішення щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» боргу не було виконано рішення суду, а тому на час завершення виконавчого провадження у виконавця не було підстав для зняття арешту зі спірного майна.

Зобов`язання ОСОБА_3 перед ПАТ КБ «ПриватБанк» перейшли в порядку спадкування до ОСОБА_1 та підлягають виконанню в межах вартості спадкового майна.

Позивач ОСОБА_1 не пред`являє окремої вимоги про визнання її власником спадкового майна, не виконала встановлене судовим рішенням та обтяжене арештом зобов`язання спадкодавця в межах вартості спадкового майна, не врахувала, що судові рішення є обов`язковими до виконання, а основною передбаченою законом підставою для зняття арешту з майна є повне виконання боржником вимог виконавчого документа та відшкодування витрат виконавчого провадження, а тому за відсутності таких дій суд не вбачає підстав для зняття арешту з майна.

За встановлених обставин, враховуючи, що відсутні підстави для скасування арешту з нерухомого майна, в задоволенні позову слід відмовити.

В силу вимог ст. 141 ЦПК України також не підлягають відшкодуванню понесені позивачем судові витрати.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», третя особа Покровський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про скасування арешту нерухомого майна - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з часу його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований: АДРЕСА_3 .

Відповідач: Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», місце знаходження юридичної особи: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, .

Третя особа: Покровський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), юридична адреса: м. Кривий Ріг, вул. Ватутіна, 37В, .

Повний текст рішення складено 29 серпня 2022 року.

Суддя: О. Г. Пустовіт