Ухвала

Іменем України

03 жовтня 2022 року

м. Київ

справа № 338/252/21

провадження № 61-9397ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Карпенко С. О.,

розглянувши касаційну скаргу Богородчанського спеціалізованого агролісгоспу на ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 01 серпня 2022 року в справі за позовом Богородчанського спеціалізованого агролісгоспу до Дзвиняцької об`єднаної територіальної громади в особі Дзвиняцької сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Богородчанський спеціалізований агролісгосп звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив зобов`язати відповідача вчинити дії шляхом накладення (звернення) стягнення на його користь в рахунок погашення заборгованості боржника ОСОБА_1 в розмірі 92 099,42 грн на: земельну ділянку площею 0,4404 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :01:001:0548, розташовану на АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 0,0693 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :01:001:0550, розташовану в урочищі Кут села Міжгір`я Богородчанського району Івано-Франківської області; земельну ділянку площею 0,1419 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :01:001:0549, розташовану в селі Міжгір`я Богородчанського району Івано-Франківської області.

Позов мотивовано тим, що рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 13 жовтня 2020 року в справі № 338/884/20 вказані вище земельні ділянки передані відповідачу як відумерла спадщина після смерті жителя села Міжгір`я ОСОБА_1 , який мав борг перед Богородчанським спеціалізованим агролісгоспом в сумі 92 099,42 грн, однак за життя його не погасив. Оскільки відповідачем отримано у власність згадані земельні ділянки, які раніше належали ОСОБА_1 , то відповідач повинен задовольнити вимоги Богородчанського спеціалізованого агролісгоспу як кредитора за рахунок майна боржника.

Рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 27 квітня 2022 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення місцевого суду мотивоване тим, що територіальна громада не визначена як спадкоємець у жодній з черг спадкоємців за законом після смерті ОСОБА_1 . Визнання спадщини відумерлою необхідно вважати особливою, відмінною від спадкування підставою набуття права власності територіальною громадою. Оскільки територіальна громада не вправі здійснити продаж спірних земельних ділянок, які перейшли в її власність як відумерла спадщина після смерті ОСОБА_1 , то звернути стягнення на це майно не є можливим.

Богородчанський спеціалізований агролісгосп подав апеляційну скаргу на рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 27 квітня 2022 року.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 21 червня 2022 року відмовлено в задоволенні клопотання Богородчанського спеціалізованого агролісгоспу про звільнення від сплати судового збору, апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк десять днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків, а саме - заявнику необхідно було сплатити судовий збір за подання касаційної скарги в розмірі 3 721,50 грн, і роз`яснено заявнику про наслідки невиконання вимог ухвали суду.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що в цій справі позов пред`явлено Богородчанським спеціалізованим агролісгоспом до Дзвиняцької об`єднаної територіальної громади в особі Дзвиняцької сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про зобов`язання вчинити дії шляхом накладення стягнення на земельні ділянки в рахунок погашення заборгованості боржника ОСОБА_1 в розмірі 92 099,42 грн. Пред`явлений позов не є позовом про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, тому посилання заявника на пункт 6 частини першої статті 5 Закону України як на підставу для звільнення його від сплати судового збору за подання апеляційної скарги є неспроможним. Отже, заявнику необхідно сплатити судовий збір.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 01 серпня 2022 року апеляційну скаргу Богородчанського спеціалізованого агролісгоспу на рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 27 квітня 2022 року постановлено вважати неподаною і повернуто заявнику.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що Богородчанський спеціалізований агролісгосп отримав копію ухвали Івано-Франківського апеляційного суду від 21 червня 2022 року про залишення його апеляційної скарги без руху 07 липня 2022 року. Станом на 01 серпня 2022 року від Богородчанського спеціалізованого агролісгоспу до апеляційного суду не надійшло матеріалів на усунення недоліків його апеляційної скарги. Оскільки заявником не усунуто недоліків його апеляційної скарги і суд апеляційної інстанції позбавлений можливості вирішити питання про відкриття апеляційного провадження, то подана апеляційна скарга підлягає поверненню.

26 вересня 2022 року Богородчанський спеціалізований агролісгосп подав до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» касаційну скаргу на ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 01 серпня 2022 року, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення і направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга Богородчанського спеціалізованого агролісгоспу, подана на підставі абзацу 2 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), мотивована тим, що апеляційний суд дійшов помилкового висновку про повернення його апеляційної скарги на рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 27 квітня 2022 року у зв`язку з несплатою судового збору, оскільки з огляду на предмет пред`явленого ним позову він звільнений від сплати судового збору за подання апеляційної скарги в цій справі на підставі пункту 6 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», тобто в силу вимог закону. За таких обставин суд апеляційної інстанції повинен був прийняти його апеляційну скаргу без вирішення питання про звільнення його від сплати судового збору.

Касаційне провадження не підлягає відкриттю з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Пунктом 3 частини четвертої, частини п`ятої 353 ЦПК України передбачено, що до апеляційної скарги додаються: документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. Якщо апеляційна скарга подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення від сплати судового збору.

Згідно з пунктом 6 частини першої статі 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною другою статті 357 ЦПК України передбачено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу (залишення заяви без руху).

Згідно з частинами другою, третьою статті 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити). Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Залишаючи апеляційну скаргу Богородчанського спеціалізованого агролісгоспу на рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 27 квітня 2022 року без руху, апеляційний суд виходив з того, що до апеляційної скарги заявником не було додано документа, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, а його посилання на пункт 6 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» як на підставу для звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги є неспроможним з огляду на предмет пред`явленого в цій справі позову - про зобов`язання вчинити дії шляхом накладення стягнення на земельні ділянки в рахунок погашення заборгованості боржника ОСОБА_1 в розмірі 92 099,42 грн, що не є позовом про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Крім цього, апеляційним судом зазначено, що розмір судового збору, який підлягає сплаті становить 3 721,50 грн.

Апеляційним судом встановлено, що Богородчанський спеціалізований агролісгосп отримав копію ухвали Івано-Франківського апеляційного суду від 21 червня 2022 року про залишення його апеляційної скарги без руху 07 липня 2022 року.

Встановивши, що Богородчанський спеціалізований агролісгосп отримав копію ухвали Івано-Франківського апеляційного суду від 21 червня 2022 року про залишення його апеляційної скарги без руху 07 липня 2022 року і станом на 01 серпня 2022 року не усунув недоліків його апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов правильного висновку про визнання апеляційної скарги неподаною і повернення її заявнику.

Доводи заявника про те, що він звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 6 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» і суд апеляційної інстанції повинен був прийняти його апеляційну скаргу без вирішення питання про звільнення його від сплати судового збору, не заслуговують на увагу, оскільки, як правильно зазначив апеляційний суд, предметом пред`явленого в цій справі позову не є відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вимоги позивача про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення ( ОСОБА_1 ) кримінального правопорушення були вирішені в межах справи № 338/198/17, рішенням суду в якій постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь Богородчанського спеціалізованого агролісгоспу завдану внаслідок службової недбалості шкоду в сумі 92 099,42 грн.

Натомість предметом позову в цій справі є зобов`язання вчинити дії шляхом накладення стягнення на земельні ділянки в рахунок погашення заборгованості боржника, який завдав позивачу шкоди внаслідок службової недбалості, а відповідач в цій справі не є особою, яка завдала позивачу шкоди.

Враховуючи наведене, доводи касаційної скарги не свідчать про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права.

У пунктах 37 та 38 рішення від 18 листопада 2010 року у справі «Мушта проти України» Європейський суд з прав людини нагадав, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права в такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, і має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. Водночас такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (рішення Європейського суду з прав людини від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» (Case of Union Alimentaria Sanders S. A. v. Spain) заява № 11681/85).

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Із змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування апеляційним судом норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судового рішення.

Тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (пункт 45 рішення Європейського суду з прав людини від 23 жовтня 1996 року у справі «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), пункти 37, 38 рішення Європейського суду з прав людини від 19 грудня 1997 року у справі «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження у справі не підлягає окремому розгляду клопотання Богородчанського спеціалізованого агролісгоспу про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали Івано-Франківського апеляційного суду від 01 серпня 2022 року.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Богородчанського спеціалізованого агролісгоспу на ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 01 серпня 2022 року в справі за позовом Богородчанського спеціалізованого агролісгоспу до Дзвиняцької об`єднаної територіальної громади в особі Дзвиняцької сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про зобов`язання вчинити дії.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко