Провадження № 22-ц/802/870/22 Категорія: 70 Доповідач: Данилюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Данилюк В. А.,

суддів Карпук А. К., Шевчук Л. Я.,

секретаря Новік Н. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Залізничного відділу Державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Марщівської Ірини Петрівни, за апеляційною скаргою боржника ОСОБА_1 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 серпня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

Боржник ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Залізничного відділу Державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Марщівської І.П.

Скарга мотивована тим, що 29 травня 2022 року із за стосунку «Дія» ОСОБА_1 стало відомо, що він є боржником у виконавчому провадженні №68882661, відкритому 27 квітня 2022 року Залізничним відділом ДВС у м. Львові ЗМУ МЮ (м. Львів). Однак, із відкриттям виконавчого провадження саме Залізничним відділом ДВС у м. Львові ЗМУ МЮ (м. Львів) боржник категорично не погоджується, оскільки таке провадження відкрито не за зареєстрованим місцем проживання боржника ( АДРЕСА_1 ), а за місцем його фактичного проживання ( АДРЕСА_2 ). Саме лише зазначення місця проживання, яке не має жодного взаємозв`язку з особою боржника, не може вважатися достатньою підставою для прийняття виконавчого документа виконавцем, територіальний округ якого охоплює місце виконання, визначеного цією адресою. Місцем виконання виконавчого листа є Луцький район Волинської області, а тому його виконання має здійснюватись Луцьким відділом ДВС у Луцькому районі Волинської області ЗМУ МЮ (м. Львів).

Просив визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Залізничного відділу ДВС у м. Львові ЗМУ МЮ (м. Львів) Марщівської І. П. щодо відкриття виконавчого провадження №68882661 та скасувати постанову цього державного виконавця про відкриття виконавчого провадження №68882661 від 27 квітня 2022 року.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 серпня 2022 року у цій справі в задоволені скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Залізничного відділу ДВС у м. Львові ЗМУ МЮ (м. Львів) Марщівської І. П. відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, боржник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, просить скасувати таке судове рішення, посилаючись на те, що судом першої інстанції не було взято до уваги, неправильно застосовано норми процесуального права, що істотно суперечить фактичним обставинам справи та правовим висновкам Верховного Суду. Визначення місця виконання виконавчого документа щодо боржника має відбуватися за зареєстрованим місцем його проживання, а будь-яка інша адреса місця проживання чи відомості про місце перебування можуть слугувати додатковою інформацією і сприяти примусовому виконанню рішення, але не використовуватись як юридичний факт. Окрім того, зауважено, що 20 квітня 2022 року виконавцем Луцького відділу ДВС у Луцькому районі Волинської області ЗМУ МЮ (м. Львів) на підставі виконавчого листа №161/12571/21, виданого Луцьким міськрайонним судом Волинської області 21 лютого 2022 року, відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 в користь держави судового збору у розмірі 908 грн. за цим же рішенням суду. Стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника. Якщо виконавче провадження щодо одного й того самого боржника виявлено в іншому органі ДВС, таке виконавче провадження передається на виконання до органу ДВС, державним виконавцем якого відкрито перше виконавче провадження. З постанови про відкриття виконавчого провадження від 27 квітня 2022 року вбачається, що державним виконавцем Марщівською І. П. не перевірявся Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень на предмет виявлення інших виконавчих проваджень щодо цього ж боржника, жодних дій з цього питання не вчинено.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Залізничного відділу ДВС у м. Львові ЗМУ МЮ (м. Львів) просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін. Заперечення обґрунтовані тим, що у заяві стягувача ОСОБА_2 про відкриття виконавчого провадження зазначено адресу фактичного проживання боржника ( АДРЕСА_3 ). Фактичне місце проживання боржника перебуває в межах територіального розподілу Залізничного відділу ДВС у м. Львові ЗМУ МЮ (м. Львів). Оскільки боржник самостійно зазначав адресу свого проживання у м. Львові в документах, які надавав у судах, саме вказана адреса була визначена стягувачем як адреса проживання боржника. Боржник ОСОБА_1 не звертався до старшого державного виконавця про передачу виконавчого провадження для вчинення виконавчих дій за зареєстрованим місцем його проживання. Державним виконавцем 21 червня 2022 року здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_2 , за результатами якого встановлено факт проживання боржника за вказаною адресою, про що складено відповідний акт. Доводи боржника в частині винесення державним виконавцем Луцького відділу ДВС у Луцькому районі Волинської області постанови про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа №161/12571/21 про стягнення з нього судового збору, не були предметом оскарження в суді першої інстанції, а тому не можуть переглядатись апеляційним судом.

До апеляційного суду від боржника ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи у його відсутності у зв`язку із неможливістю його явки в судове засідання з поважних причин, просив вимоги апеляційної скарги задовольнити.

Стягувач ОСОБА_2 також подала до апеляційного суду заяву про розгляд справи у її відсутності, зазначила, що при вирішенні апеляційної скарги покладається на розсуд суду.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, хоча були належними чином повідомлені апеляційним судом про час та місце його проведення.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом.

Суд в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін з наступних підстав.

Мотивуючи відмову в задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того що для доведення правомірності винесення старшим державним виконавцем Залізничного відділу ДВС у м. Львові ЗМУ МЮ (м. Львів) Марщівською І. П. постанови про відкриття виконавчого провадження №68882661 від 27 квітня 2022 року визначальним є доведення факту проживання боржника за адресою: АДРЕСА_3 . Зважаючи на те, що між вказаним стягувачем місцем проживання боржника у м. Львові та особою боржника існує беззаперечний зв`язок, а також на те, що факт проживання боржника за вказаною адресою доводиться наявними в матеріалах справи доказами, у державного виконавця були обґрунтовані підстави для прийняття заяви про відкриття виконавчого провадження. Окрім того, в ході розгляду справи не здобуто доказів на спростування вказаних обставин.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що 01 квітня 2022 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області стягувачу ОСОБА_2 видано виконавчий лист №161/12571/21 по стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі по 2 000 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15 липня 2021 року та до досягнення дітьми повноліття. Адреса (постійне чи останнє місце проживання) боржника у виконавчому листі вказана АДРЕСА_1 .

Згідно ч. 1 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 26 березня 2022 року, станом на день виникнення спірних правовідносин) виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Отже, зі змісту цієї норми закону вбачається, що місцем виконання виконавчого документу можуть бути місце проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що положення Закону України "Про виконавче провадження" на державного виконавця не покладено обов`язку щодо перевірки місцезнаходження боржника, зазначеного у виконавчому документі.

Згідно ч.3 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.

Стягувач ОСОБА_2 12 квітня 2022 року направила на адресу Залізничного відділу ДВС у м. Львові ЗМУ МЮ (м. Львів) заяву про відкриття виконавчого провадження, у якій вказала адресу фактичного місця проживання боржника: АДРЕСА_2 . Вказана заява надійшла до відділу 26 квітня 2022 року.

Постановою старшого державного виконавця Залізничного відділу ДВС у м. Львові ЗМУ МЮ (м. Львів) Марщівською І. П. від 27 квітня 2022 року відкрито виконавче провадження №68882661 з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа. Адресою боржника зазначено: АДРЕСА_2 .

В ході розгляду скарги в суді першої інстанції, на підтвердження факту проживання боржника за вищевказаною адресою стягувач та державний виконавець надали для приєднання до матеріалів справи ряд процесуальних документів, які подавалися особисто боржником ОСОБА_1 при розгляді спорів судами України, в яких останній був стороною. Зокрема:

- заявляючи клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції при розгляді цивільної справи № 161/12571/21, ОСОБА_1 особисто вказував на фактичне місце свого проживання у м. Львові;

- подаючи позовну заяву про поділ майна подружжя шляхом визначення ідеальної частки у спільній сумісній власності до Ківерцівського районного суду Волинської області, а також заяву про зміну предмету спору під час її розгляду, ОСОБА_1 , як позивач у справі адресою для листування зазначав: АДРЕСА_2 ;

- подаючи відзив на апеляційну скаргу на рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 12 листопада 2021 року ОСОБА_1 , як позивач у справі № 158/1803/21 адресою для листування зазначав: АДРЕСА_2 ;

- подаючи відзив на апеляційну скаргу на додаткове рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 01 грудня 2021 року ОСОБА_1 , як позивач у справі № 158/1803/21 адресою для листування зазначав: АДРЕСА_2 ;

- подаючи відзив на апеляційну скаргу на рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 12 листопада 2021 року ОСОБА_1 , як позивач у справі № 158/1803/21 адресою для листування зазначав: АДРЕСА_2 ;

- подаючи відзив на касаційну скаргу на рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 12. Листопада 2021 року та постанову Волинського апеляційного суду від 02 березня 2022 року, ОСОБА_1 , як позивач у справі № 158/1803/21 адресою для листування зазначав: АДРЕСА_2 .

Тож судом було встановлено, що станом на дату винесення ухвали Луцьким міськрайонним судом Волинської області від 09 серпня 2021 року в цивільній справі №161/12571/21 щодо вирішення питання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, і на дату розгляду цивільної справи №158/1803/21 Верховним судом, в тому числі й на дату винесення державним виконавцем оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження від 27 квітня 2022 року, ОСОБА_1 проживав у м. Львові, а тому здійснення виконавчого провадження № 68882661 Залізничним відділом ДВС у м. Львові ЗМУ МЮ(м. Львів) відповідає вимогам ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження».

В подальшому, після відкриття виконавчого провадження, 09 червня 2022 року від стягувача до Залізничного відділу ДВС у м. Львові ЗМУ МЮ (м. Львів) надійшла заява, в якій вказано, що фактичне місце проживання боржника є АДРЕСА_2 , на підтвердження чого надано копію відзиву ОСОБА_1 на касаційну скаргу у справі №158/1803/21.

При виході старшого державного виконавця Марщівської І. П. 21 червня 2022 року за адресою боржника, вказаною стягувачем у заяві від 09 червня 2022 року, було встановлено, що ОСОБА_1 фактично проживає у АДРЕСА_2 , про що складено відповідний акт.

Відповідно до статті 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Згідно абз. 5 статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Як зазначено у статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місць проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Таким чином, фактичне місце проживання особи може відрізнятися від зареєстрованого у встановленому законом порядку. Проте ні стягувач, ні виконавець не можуть зобов`язати боржника зареєструвати чи перереєструвати адресу свого місця проживання у разі розбіжностей між фактичною та зареєстрованою адресами.

Отже, положення ч. 2 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» у взаємозв`язку з ч. 3 статті 26 цього ж Закону, щодо відомостей про «місце проживання», «місце перебування» чи «місцезнаходження» особи не можна тлумачити виключно як вказівку на зареєстроване місце проживання, адже в Законі України «Про виконавче провадження» застосовуються всі три окремих поняття.

У пункті 3 розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 року № 489/20802 (далі Інструкція № 512/5) зазначено, що у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо).

У разі пред`явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця за місцем проживання чи перебування боржника - фізичної особи, місцезнаходженням боржника - юридичної особи, адреса якого відрізняється від адреси, зазначеної у виконавчому документі, до заяви про примусове виконання рішення стягувач має додати документ / копію документа, який підтверджує, що місцезнаходженням боржника - юридичної особи або адресою проживання чи перебування боржника - фізичної особи є територія, на яку поширюється компетенція органу державної виконавчої служби, або територія виконавчого округу приватного виконавця.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що старший державний виконавець Залізничного відділу ДВС у м. Львові ЗМУ МЮ (м. Львів), керуючись ст. ст. 4, 24, 26, 28 Закону України «Про виконавче провадження», та враховуючи зазначену стягувачем у заяві про примусове виконання рішення інформацію, правомірно відкрила виконавче провадження №68882661.

Щодо доводів апеляційної скарги про необхідність застосування судової практики, яка сформована у постановах Верховного суду від 31 березня 2021 року у справі №380/7750/20 та від 15 липня 2021 року у справі №380/9335/20 слід вказати наступне.

Частиною 4 ст. 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При цьому, під судовими рішеннями у справах зі спорів, що виникли з подібних правовідносин, необхідно розуміти, зокрема, такі, де аналогічними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. З`ясування подібності правовідносин у рішеннях суду касаційної інстанції визначається з урахуванням обставин кожної конкретної справи.

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм. Зміст правовідносин із метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

Указаний правовий висновок відповідає позиції, висвітленій в постанові Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі №335/10332/19.

У постанові Верховного Суду від 31 березня 2021 року, справа №380/7750/20, у виконавчому документі - виконавчому написі нотаріуса, який було подано приватному виконавцю до примусового виконання, містились відомості як про адресу проживання боржника, так і про адресу реєстрації, які значились у різних виконавчих округах. У вказаній справі констатовано, що відповідач не надав жодних доказів, що позивач проживає, перебуває, працює у місті Києві.

В постанові Верховного суду від 15 липня 2021 року у справі №380/9335/20 установлено, що нотаріусом під час вчинення виконавчого напису самостійно зазначено певну адресу як адресу місця проживання боржника, у зв`язку із чим Верховний Суд зазначив, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус не встановлює відповідних обставин, адже не викликає особу, не спілкується з нею та не отримує від неї жодної інформації.

У справі, яка на даний час переглядається апеляційним судом, виконавчий лист №161/12571/21 виданий Луцьким міськрайонним судом Волинської області, містить адресу реєстрації місця проживання боржника, що, відповідно до встановлених судом першої інстанції обставин справи, не відповідає місцю його фактичного проживання. Крім того, стягувачем у заяві про відкриття виконавчого провадження було надано інформацію щодо місця фактичного проживання боржника та подано таку заяву до відділу ДВС, що поширює свої функції саме на територію, де проживає боржник, таким чином скориставшись правом, визначеним ч. 1 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження».

Тобто, обставини у справах різняться, що враховується колегією суддів при перегляді ухвали, що оскаржується.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині винесення державним виконавцем Луцького відділу ДВС у Луцькому районі Волинської області постанови про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа №161/12571/21 про стягнення з нього судового збору, колегія суддів зауважує що такі обставини не були предметом оскарження в суді першої інстанції, а тому не можуть переглядатись апеляційним судом, що передбачено правилами, встановленими ст. 367 ЦПК України.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення скарги.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні скарги, оскільки дії державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження за місцем проживання боржника вчинені відповідно до закону та в межах його повноважень, тому відсутні підстави для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу боржника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 серпня 2022 року в цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19 жовтня 2022 року.

Головуючий

Судді