01.06.2022 Справа № 363/2446/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2022 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Рудюка О.Д.,

за участю секретаря Несин Н.С.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгороді в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання батьківства та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовною заявою в якій просить визнати, що ОСОБА_2 , є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь позивача на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що з лютого 2014 року по листопада 2016 року позивач проживала з відповідачем однією сім`єю без реєстрації шлюбу. В листопаді 2016 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвали свої стосунки. Крім того, в листопаді 2016 року позивач дізналась, що вагітна та повідомила про це відповідача. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 народила доньку ОСОБА_4 , оскільки відповідач відмовився зареєструвати себе батьком дитини, відомості про батька вносились до актового запису про народження дитини згідно до ст.135 СК України зі слів матері. ОСОБА_2 , як батько дитини у добровільному порядку не виконує зобов`язання по утриманню доньки, а тому позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки.

Ухвалою суду від 12.07.2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Відповідач скористався своїм правом та подав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого, він визнає своє батьківство відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Щодо позовної вимоги про стягнення з нього аліментів визнає частково в розмірі 1/8 частини всіх видів його доходу але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки на його утриманні перебуває що двоє малолітніх дітей.

12.10.2021 року представником позивача подано відповідь на відзив згідно якого, сторона позивача вважає не підтвердженим твердження відповідача, що у останнього на утриманні перебуває двоє малолітніх дітей, оскільки надано лише одне свідоцтво про народження дитини, у якому батьком зазначено ОСОБА_2 , а тому наполягали на стягненні аліментів у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Протокольною ухвалою суду від 03.12.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача в судовому засіданні, позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позовній заяві та просить задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні, заявлені позовні вимоги визнав частково, а саме в частині встановлення, що відповідач є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/4 частини від заробітку просив задовольнити частково, а саме стягувати аліменти у розмірі 1/8 частини, оскільки має на утриманні ще двох малолітніх дітей.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного.

Згідно до копії свідоцтва про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серія НОМЕР_1 від 18.08.2017 року, виданого Виконавчим комітетом Лютізької сільської ради Вишгородського району Київської області, батьками записано: батько ОСОБА_5 , мати ОСОБА_3 .

Частиною 1 статті 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Як встановлено під час розгляду справи та не оспорювалось відповідачем, відомості про батька дитини ОСОБА_4 , вносили зі слів матері ОСОБА_3 відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ст.125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду.

Згідно ст.128 Сімейного кодексу України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст.126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої ст. 135 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у частині третій ст.128 Сімейного кодексу України приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України).

Пунктом 9 вказаної постанови визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них.

Судом встановлено, що державну реєстрацію народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проведено відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України.

Щодо предмету доказування у даній категорії справі, то Сімейний кодекс України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини 2 статті 128 Сімейний кодекс України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 визнав, що є біологічним батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому у суду немає обґрунтованого сумніву щодо достовірності цієї обставини і добровільності її визнання і дана обставина не підлягає доказуванню.

Щодо позовної вимоги про стягнення з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.06.2021 року та до досягнення повноліття, суд дійшов до наступного.

Згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Як встановлено в судовому засіданні та не заперечувалося сторонами по справі, дитина проживає разом з матір`ю.

Отже, відповідач, як батько, зобов`язаний брати участь у матеріальному утриманні дитини, що прямо передбачено чинним законодавством.

У відповідності до ст.181 СК України кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку..

Зі змісту положень ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, частин 7, 8 ст.7 СК України, вбачається, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Твердження ОСОБА_2 , що на його утриманні перебувають двоє малолітніх дітей, а саме ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , під час розгляду справи відповідачем не доведено, оскільки відповідно до копії свідоцтва про народження ОСОБА_6 , серія НОМЕР_2 від 13.11.2009 року, батьком дитини записано ОСОБА_8 . Крім того, копію свідоцтва про народження ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_2 до суду не надано. Отже, відповідачем не надано належних та допустимих доказів перебування у нього на утриманні двох малолітніх дітей.

При визначенні розміру аліментів, які будуть стягуватися на дитину, суд бере до уваги те, що дитина проживає разом з позивачем, матеріальний стан батька, як платника аліментів, який має на утриманні двох малолітніх дітей.

Отже, враховуючи матеріальне становище дитини, яка проживає разом з матір`ю, позивача, відповідача, який ухиляється від утримання своєї малолітньої доньки, а також той факт, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме щодо стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) з дня пред`явлення позову до суду, оскільки утримувати дитину до досягнення повноліття обов`язок обох з батьків.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Крім того, п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Отже, позивач звертаючись до суду з позовною заявою про визнання батьківства та стягнення аліментів, відповідно до Закону України «Про судовий збір», сплатила судовий збір за одну немайнову вимогу у розмірі 908,00 грн., а саме за визнання батьківства.

Таким чином, оскільки позивач, відповідно до Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 126, 135 СК України, статтями 4, 5, 18, 43, 49, 76-81, 84, 89, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.06.2021 року та до досягнення повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 1 816,00 грн. судового збору.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 ).

Суддя О.Д. Рудюк