Справа № 2-663/10 Головуючий у 1 інстанції: Ковтуненко В. В.
Провадження № 22-ц/802/819/22 Категорія: 70 Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

01 вересня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Киці С. І.,

суддів Данилюк В. А., Шевчук Л. Я.,

ознайомившись з апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 , на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 лютого 2010 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду від 19 лютого 2010 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів задоволено. Ухвалено стягувати щомісячно з ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Луцьк Волинської області, аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн. на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 вересня 2009 року до досягнення дитиною повноліття. Стягувати щомісячно з ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Луцьк Волинської області, аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн. щомісячно, починаючи з 14 вересня 2009 року до 06 лютого 2011 року.

Відповідач ОСОБА_1 03 серпня 2022 року подав апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. У апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначив, що є особою, яка не брала участі у справі та просив поновити строк на подання апеляційної скарги, оскільки про наявність рішення дізнався 27 липня 2022 року.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 12 серпня 2022 року апеляційна скарга була залишена без руху, надано строк для усунення недоліків апеляційної скарги. Судом витребувано цивільну справу № 2-663/10, яка надійшла до суду.

До апеляційного суду 29 серпня 2022 року ОСОБА_1 була подана уточнена апеляційна скарга. До уточненої апеляційної скарги подано копію виконавчого листа, виданого судом 25 листопада 2010 року, постанову про відкриття виконавчого провадження від 19 серпня 2011 року про стягнення аліментів з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 , на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та інші документи виконавчого провадження.

Відповідно до положень ч.ч. 1-3 ст. 294 КПК України (в редакції на час ухвалення рішення) заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Заяву про апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції може бути подано протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження чи апеляційна скарга, подані після закінчення строків, встановлених цією статтею, залишаються без розгляду, якщо апеляційний суд за заявою особи, яка їх подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 358 ЦПК України (в редакції чинній на дату подання апеляційної скарги), незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Апеляційна скарга на оскаржуване рішення у даній справі подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення відповідачем, який був належним чином повідомлений про розгляд справи.

З матеріалів справи встановлено, що про час і місце розгляду справи на 21 січня 2010 року, на 19 лютого 2010 року (дата ухвалення судового рішення) відповідач був повідомлений, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

В уточненій апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що він є особою, яка не брала участі у справі, однак суд своїм рішенням вирішив питання про її права та обов`язки.

Проте дане твердження заперечується матеріалами справи, так як суд стягнув аліменти саме з нього, ОСОБА_1 , який був відповідачем по справі, на утримання його сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У свідоцтві про народження ОСОБА_3 зазначений батьком ОСОБА_1 . У свідоцтві про шлюб від 13 грудня 2007 року вказано, що ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 у с.Михлин Горохівського району Волинської області та ОСОБА_5 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 у м.Луцьку зареєстрували у Стоянівській сільській раді Радехівського району Львівської області шлюб 13 грудня 2007 року, про що зроблено актовий запис №20.

До апеляційної скарги подана копія паспорта ОСОБА_1 , у якому вказано, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_4 у с.Михлин Горохівського району Волинської області.

Зазначення у вступній частині судового рішення імені відповідача Олег, замість ОСОБА_4 , апеляційний суд розцінює як описку, яка підлягає виправленню в установленому законом порядку.

Приписами статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Порушення пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод констатував Європейський суд з прав людини у справі «Устименко проти України» (заява № 32053/13).

Суд вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими непереборними обставинами.

Згідно з частиною першою статті статтею 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями встановленні державами членів Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Дія 97» проти України від 21 жовтня 2010 року).

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 361/161/13-ц (провадження № 61-37352сво18).

Докази пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили, тобто таких, які пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій, в матеріалах справи відсутні. Апеляційний суд виходить з того, що відповідач ОСОБА_1 був повідомлений судом про розгляд справи, після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів на утримання сина пройшло більше 12 років, а тому незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що у відкритті апеляційного провадження відповідно до правил ч. ч. 3, 4 ст. 357, ст. 358 ЦПК України необхідно відмовити.

Керуючись ч. 2 ст. 358 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 лютого 2010 року в цій цивільній справі.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її складення.

Головуючий

Судді