Єдиний державний реєстр судових рішень
Доступ до Реєстру здійснюється в тестовому (обмеженому) режимі. Для запобігання загрозам життю і здоров'ю суддів та учасників судового процесу, а також у разі виявлення ознак кіберзагрози, доступ до Реєстру або окремих рішень у ньому може бути обмежено.
Змінені назви судів
Категорія справи №
Надіслано судом: 30.11.2022. Зареєстровано: 30.11.2022. Забезпечено надання загального доступу: 02.12.2022.
Номер судового провадження: 4-с/760/56/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2022 року Солом`янський районний суд м. Києві в складі:

головуючого- судді - Усатової І.А.

за участю секретаря - Омелько Г.Т.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на рішення (дії) Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, суд,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернулася до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві і просить зобов`язати Голосіївський районний відділ державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві зняти арешт з усього майна, що належить їй на праві власності, накладений постановою №41481572 від 16.01.2014 державного виконавця відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції при примусовому виконанні виконавчого листа №2-5248/11 від 02.09.2013.

Посилається на те, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 23 листопада 2011 року був задоволений позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до неї та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

02 вересня 2013 року на виконання вказаного рішення Солом`янським районним судом м. Києва був виданий виконавчий лист № 2-5248/11.

На підставі виконавчого листа № 2-5248/11 від 02.09.2013 постановою старшого державного виконавця від 16.01.2014 відкрито виконавче провадження №41481877.

Постановою державного виконавця №41481572 від 16.01.2014 накладено арешт на все майно ОСОБА_1 та заборонено відчужувати будь-яке майно, яке їй належить.

Постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві Цапенко С.М. від 28.04.2015 виконавче провадження № 41481877 було закінчено та на підставі ст. 20, п.10 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції закону № 606-XIV від 21.04.1999) 29.01.2014 виконавчий документ та копія цієї постанови було направленню до ВДВС Голосіївського РУЮ м. Києва.

Після отримання виконавчого листа Солом`янського районного суду міста Києва № 2- 5248/11 від 02.09.2013 та копії постанови відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві від 28.04.2015, постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві Хайдарі Р.Р. від 06.02.2016 було відкрито виконавче провадження за № 50063658 та яке було закінчено у зв`язку повернення виконавчого документу стягувачу за його заявою.

Вказує, що рішення Солом`янського районного суду міста Києва у справі № 2-5248/11 про стягнення заборгованості за кредитом було виконано ОСОБА_1 в повному обсязі.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 05 червня 2019р. у цивільній справі № 760/12784/19, яка набула законної сили 21.06.2019 було задоволено скаргу ОСОБА_1 та відповідного якої суд зобов`язав Голосіївський районний відділ державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві вжиті дії, передбачені ч.3 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», та вирішити питання про зняття арешту з майна ОСОБА_1 в межах виконавчого провадження № 50063658.

На переконання заявника, виконавче провадження за № 50063658 пов`язано з виконавчим провадженням № 41481877 та є продовженням виконавчих дій у зв`язку направлення виконавчого документу Солом`янським районним управлінням юстиції у м. Києві до ВДВС Голосіївського РУЮ м. Київ.

Зазначає також, що звернулася до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ з письмовою заявою про зняття арешту з майна.

Однак, 02 жовтня 2019 року отримала від Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ лист № 50063658/12 від 17.09, 2019, яким було відмовлено в зняттi арешту з майна, посилаючись на те, що арешт був накладений Солом`янським PB ДВС м. Київ у м. Києві у межах виконавчого провадження № 41481877 та № 41481572 (щодо арешту майта) при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-5248/11 від 02.09.2013 виданого Солом`янським районним судом м. Києва /

Таким чином, вважає, що відмова в занятті арешту з майна с незаконною, так як виконавче провадження за № 50063658 пов`язано з виконавчим провадженням № 41481572 та є продовження виконавчих дій у зв`язку направлення виконавчого документу Солом`янським районним управлінням юстиції у м. Києві до ВДВС Голосіївського РУЮ м. Києва, що й стало підставою для звернення до суду.

Представник заявника в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд скарги без його участі, вимоги скарги підтримав у повному обсязі.

Представник Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві не з`явивсь, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Згідно ч.ч. 1, 2ст. 450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

З урахуванням викладеного, та того, що учасники справи були належним чином повідомлені про розгляд скарги, суд вважає за можливе розглянути скаргу без їх участі.

Дослідивши матеріали скарги, суд приходить до наступного.

Згідно вимогст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цьогоКодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно ч. 1 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження`рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Згідно ч. 1ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Судом встановлено, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 13.07.2018 У справі №2-5248/11 позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором №014/9408/82/75281 від 24 липня 2008 року, укладеним між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 , у розмірі 4 044 055,27 грн.

Стягнуто в рівних долях з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» судові витрати у розмірі 1820 грн.

02 вересня 2013 року на виконання вказаного рішення Солом`янським районним судом м.Києва був виданий виконавчий лист №2-5248/11.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція).

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України "Про виконавче провадження".

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (ч. 1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження").

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Нормою п. 6 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника.

Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Частиною 4 ст. 59 указаної статті Закону перелічено підстави, за наявності яких виконавець самостійно знімає арешт з усього майна (коштів) боржника або його частини. Такими підставами є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у ч. 6 ст. 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені п. 12 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону України "Про виконавче провадження".

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (ч. 5 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження").

До підстав зняття арешту також належать: закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав (ч. 1 ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження").

Частиною 2 ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Також за приписами ч. 3 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" арешт з майна боржика знімається у разі повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. п. 1, 3, 11 ч. 1 цієї статті Закону.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Звертаючись до суду, заявник посилається на те, що те, що на підставі виконавчого листа № 2-5248/11 від 02.09.2013 постановою старшого державного виконавця від 16.01.2014 відкрито виконавче провадження №41481877, постановою державного виконавця №41481572 від 16.01.2014 накладено арешт на все майно ОСОБА_1 та заборонено відчужувати будь-яке майно, яке їй належить. Виконавче провадження №41481877 було закінчено 28.04.2015, а виконавчий документ було направленню до ВДВС Голосіївського РУЮ м. Києва, у зв`язку з чим, 06.02.2016 державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві Хайдарі Р.Р. 06.02.2016 було відкрито ВП №50063658, яке фактично є продовженням ВП№41481877 у зв`язку з направленням виконавчого документа ВДВС Головсівського РУЮ м.Києва. Зазначаючи, що рішення Солом`янського районного суду м.Києва у справі №2-2548/11 виконане у повному обсязі, а виконавчий документ у ВП№50063658 повернуто стягувачу за його заявою, вважає, що арешт, накладений у ВП №41481572 має бути знято.

З доданих до скарги матеріалів вбачається, що постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції Кукурічко Л.І. від 16.01.2014 відкрито виконавче провадження №41481877 з примусового виконання виконавчого листа №2-5248/11, виданого 02.09.2013 Солом`янським районним судом м.Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» судових витрат у вигляді судового збору у розмірі 353,01 грн.

Постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції Кукурічко Л.І. від 16.01.2014 в рамках виконавчого провадження №41481572 з примусового виконання виконавчого листа №2-5248/11 виданого 02.09.2013 Солом`янським районним судом м.Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості у розмірі 884542,86 грн., накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції Кукурічко Л.І. від 29.01.2014 закінчено виконавче провадження №41481877 з примусового виконання виконавчого листа №2-5248/11 виданого 02.09.2013 Солом`янським районним судом м.Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» судових витрат у вигляді судового збору у розмірі 353,01 грн., на підставі п.10 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, судом встановлено, що арешт на все майно боржника ОСОБА_1 було накладено в рамках виконавчого провадження №41481572, у якому на підставі виконавчого листа №2-5248/11 від 02.09.2013 з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» стягувалась заборгованості у розмірі 884542,86 грн..

Разом з тим, як на підставу необхідності знання арешту з майна, заявник надає суду докази закінчення виконавчого провадження №41481877, в рамках якого на підставі виконавчого листа №2-5248/11 від 02.09.2013 з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» стягувались судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 353,01 грн. Тобто заявник надає суду докази закінчення виконавчого провадження відмінного від того, в якому було накладено арешт, який заявник вважає таким, що має бути знято.

Доказів закінчення виконавчого провадження №41481572; відкриття ВДВС Голосіївського РУЮ м.Києва виконавчого провадження №50063658, яке, як зазначає заявник, є фактично продовженням виконавчих дій в рамках ВП №41481572, у зв`язку з направленням виконавчого документа за належністю до іншого відділу ДВС, заявником суду не надано.

Надана заявником ухвала Солом`янського районного суду від 05.06.2019 у справі №760/12784/19, якою зобов`язано Голосіївський районний відділ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві вжити дії, передбачені ч.3 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», та вирішити питання про зняття арешту з майна ОСОБА_1 в межах ВП №50063658, не підтверджує обставин, на які посилається заявник.

Згідно АСВП за результатом пошуку виконавчого провадження №41481572, записів не знайдено.

Враховуючи вищенаведене, суд не вбачає підстав для зняття арешту з майна боржника ОСОБА_1 , накладеного в рамках виконавчого провадження №41481572.

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимогст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За умовами ч. 3 ст.12, ч. 1 ст.13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно дост. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

З урахуванням вищенаведеного, враховуючи принцим обов`язковості виконання рішень, встановлений ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», суд приходить до висновку, що подана скарга є необґрунтованою та в її задоволенні слід відмовити.

Керуючисьч. 2 ст.19,124,129 Конституції України, Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст.2,18,76-81,89,258-260,268,273,447-453 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на рішення (дії) посадової особи Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: І.А.Усатова

Логін:

Для помилки:

Пароль:

Для помилки:

З метою упередження перешкоджанню стабільній роботі Реєстру шляхом здійснення автоматичних або автоматизованих запитів на пошук та копіювання ("викачування") бази даних, запроваджено інтерактивний елемент захисту системи

Введіть cуму цифр, зображених на малюнку:

Перевірити
Закрити

Ваше ім'я:

Для помилки:

Ваш e-mail:

Для помилки:

Повідомлення:

Для помилки:

Введіть в поле результат арифметичного виразу:

Для помилки:

Зачекайте, будь ласка...