Єдиний унікальний номер № 741/24/22
Номер провадження 2/741/251/22
УХВАЛА

іменем України

07 вересня 2022 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Крупини А.О.,

за участі секретаря судового засідання Сокирки Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

УСТАНОВИВ:

12 січня 2022 року позивач звернулася до суду з цим позовом.

Ухвалою судді від 26 січня 2022 року в цивільній справі відкрито провадження, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін, призначено розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні на 06 квітня 2022 року.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 на території України уведено воєнний стан.

Відповідно до розпорядження №2/0/9-22 від 08 березня 2022 року голови Верховного Суду В. Князєва про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану було змінено територіальну підсудність судових справ Носівського районного суду Чернігівської області, яку відновлено з 05 травня 2022 року розпорядженням голови Верховного Суду від 04 травня 2022 року № 27/0/9-22.

Судове засідання по справі 06 квітня 2022 року не відбулося, судове засідання було призначено на 07 вересня 2022 року.

07 вересня 2022 року до початку судового розгляду справи по суті позивач подала до суду заяву про залишення її позову без розгляду, у якій просила залишити її позов без розгляду та повернути їй сплачений судовий збір, у судове засідання позивач не з`явилася, була належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання.

07 вересня 2022 року представник відповідача адвокат Середа Д.А. подав до суду заяву про те, що він не заперечує проти задоволення заяви позивача щодо залишення позову без розгляду, просить розглянути справу без його участі, при розгляді заяви та постановленні ухвали просить суд вирішити питання розподілу судових витрат.

Відповідач у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання.

Суд проводить судове засідання за відсутності учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд проводить засідання без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд робить нижченаведений висновок.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Ураховуючи те, що позивачем подано заяву про залишення без розгляду позовної заяви, а розгляд справи по суті не розпочато, суд вважає за необхідне залишити позовну заяву без розгляду.

Що стосується заяви позивача про повернення їй сплаченого судового збору суд робить нижченаведений висновок.

При поданні позовної заяви позивачем ОСОБА_1 сплачено судовий збір у сумі 992,40 грн., що підтверджується відповідною квитанцією АТ «Ощадбанк» № 28 від 10 січня 2022 року (а. с. 3).

Ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області від 26 січня 2022 року в цивільній справі відкрито провадження, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін, призначено розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні.

Відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

Отже, на підставі положень п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», ураховуючи, що позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя залишена без розгляду за заявою позивача ОСОБА_1 , яку вона подала після відкриття провадження у справі, але до початку розгляду справи по суті, суд робить висновок, що заявлена позивачем вимога про повернення їй сплаченого судового збору не підлягає задоволенню.

Що стосується заяви представника відповідача про розподіл судових витрат суд робить нижченаведений висновок.

Частиною 3 ст. 257 ЦПК України визначено, що в ухвалі про залишення позову без розгляду можуть бути вирішені питання про розподіл між сторонами судових витрат.

Відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Так, питання щодо витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, наразі вирішене цією ухвалою.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України)

Розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу.

Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо).

Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Згідно зі ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Так, представником відповідача адвокатом Середою Д.А. направлено до Носівського районного суду Чернігівської області відзив на позов ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та заяву про застосування строків позовної давності, які отримані судом 15 лютого 2022 року (а. с. 30-32, 33-34). У відзиві на позовну заяву представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, а також під час ухвалення рішення вирішити питання розподілу судових витрат. До відзиву на підтвердження понесених відповідачем ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу адвоката представником відповідача ОСОБА_3 надано суду: ордер про надання правничої (правової) допомоги від 14 лютого 2022 року (а. с. 52); квитанцію до прибуткового касового ордера № 373/22 від 10 лютого 2022 року; розрахунок суми гонорару і витрат на правничу допомогу від 14 лютого 2022 року (а. с. 54).

Як убачається з квитанції до прибуткового касового ордера від 10 лютого 2022 року (а. с. 53) адвокатом Середою Д.А. прийнято від ОСОБА_4 на підставі договору про надання правничої допомоги № 373/22 від 10 лютого 2022 року п`ятнадцять (1500) гривень 00 коп. Тобто суд не може достовірно встановити суму, яка була передана ОСОБА_4 адвокатові Середі Д.А., оскільки прописом та цифрами вказані різні суми: прописом вказано п`ятнадцять гривень, цифрами 1500 грн.

У розрахунку суми гонорару від 14 лютого 2022 року (а. с. 54) адвокатом Середою Д.А. відповідно до умов договору № 373/22 від 10 лютого 2022 року надана ОСОБА_2 правнича допомога наступного характеру:

1. попередня консультація, правовий аналіз спірних правовідносин, підготовка, складання та оформлення відзиву на позов у справі № 741/24/22, кількість витраченого часу 8 годин, вартість 5000 грн.;

2. участь у суді першої інстанції Носівському районному суді Чернігівської області в якості представника відповідача Дорошенка Є.О., кількість годин 4 години; вартість 10000 грн., фактично сплачено 15 (п`ятнадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Разом з тим, документи, що свідчать про оплату послуг, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки та ін.), які б засвідчували факт того, що відповідач ОСОБА_2 дійсно поніс витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 15000 (п`ятнадцять тисяч) грн. у матеріалах справи відсутні.

Ні відповідачем, ні представником відповідача не подано до суду заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, у якій би вказувалася конкретно сума, яка підлягає стягненню. Як у відзиві на позов, так і заяві про розгляд справи без участі представника відповідача представник відповідача ОСОБА_3 просить при постановленні судового рішення вирішити питання про розподіл судових витрат, але не конкретизує вимогу про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та не вказує суму таких витрат.

Крім цього, у постанові Верховного Суду від 26.09.2018 р. зазначено умови та підстави, за яких у разі залишення позову без розгляду за заявою позивача, відповідачу компенсуються витрати, пов`язані з розглядом справи, за необґрунтовані дії позивача (справа № 148/312/16-ц). Для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно довести, а суду встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується. Подання заяви про залишення позову без розгляду не може бути розцінено як необґрунтовані дії позивача, так як це його право, передбачене цивільним процесуальним законодавством України, яке не містить обмежень у його реалізації.

Ураховуючи розбіжності в зазначенні суми гонорару адвоката, указаній у розрахунку суми гонорару і витрат на правничу допомогу та у квитанції до прибуткового касового ордеру (п`ятнадцять гривень чи 1500 грн., чи 15000 грн.), ураховуючи те, що представником відповідача адвокатом Середою Д.А. не надано суду переконливих доказів того, яку саме суму гонорару відповідачем було сплачено адвокату, а також недоведеність представником відповідача необґрунтованості позову, суд уважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання представника відповідача про вирішення питання про розподіл судових витрат.

Керуючись ст. ст. 137, 141, 247, 257, 259, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Залишити без розгляду позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні заяви про повернення сплаченого судового збору.

Відмовити представникові відповідача ОСОБА_3 в задоволенні клопотання про розподіл судових витрат.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 07 вересня 2022 року.

Суддя Анатолій КРУПИНА