КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Провадження № 2-о/947/308/22
УХВАЛА

07.09.2022 року

Суддя Київського районного суду м. Одеси Калініченко Л.В., оглянувши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України,

В С Т А Н О В И В:

12.07.2022 року до Печерського районного суду міста Києва надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України.

Ухвалою судді Печерського районного суду міста Києва від 14.07.2022 року справу за вказаною заявою скеровано до Київського районного суду міста Одеси за територіальною юрисдикцією.

23.08.2022 року матеріали справи надійшли до Київського районного суду міста Одеси та у відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу розподілено судді Калініченко Л.В., яка була передана головуючому 24.08.2022 року

Оглянувши матеріали справи, суддею було встановлено не відповідність поданої заяви вимогам статей 175, 177 ЦПК України, за наслідком чого ухвалою судді від 26.08.2022 року заяву ОСОБА_1 залишено без руху, та надано строк терміном в п`ять днів з дня отримання копії ухвали судді для усунення недоліків поданої заяви, а саме для:

- зазначення у заяві кола заінтересованих осіб (тобто осіб на чиї, окрім нього, права та обов`язки може вплинути рішення в разі задоволення заяви);

- роз`яснено заявникові, що у разі визначення кола заінтересованих осіб по справі, у відповідності до ч.1 ст. 177 ЦПК України, приймаючи подану до суду заяву в електронній формі, заявник повинен надати докази на підтвердження скерування заяви з наданими до неї копіями іншим учасникам процесу, а саме визначеним заінтересованим особам;

- роз`яснено заявникові, що у разі надання до суду додаткових документів до заяви, у відповідності до ч.1 ст. 177 ЦПК України, заявник повинен надати їх копії у відповідності до кількості заінтересованих осіб по справі, а у разі подання в електронній формі, докази на підтвердження скерування таких документів іншим учасникам процесу.

Одночасно заявникові роз`яснено, що у разі виконання недоліків поданої заяви відповідно до ухвали суду у встановлений строк, заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. У разі не усунення недоліків поданої заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається заявникові.

Приймаючи відсутність в Київському районному суді міста Одеси маркірованої продукції для забезпечення поштового відправлення судової кореспонденції, що підтверджується актом Київського районного суду міста Одеси від 30.05.2022 року за №2, з метою повідомлення заявника по справі про постановлену ухвалу суду та вчинення процесуальної дії, копію ухвали суду від 26.08.2022 року було скеровано заявникові засобами електронного зв`язку, а саме на електронну скриньку останнього, зазначену особисто у заяві, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку передбаченому ч.6 ст.128 ЦПК України.

У відповідності до наданої судді роздруківки вбачається, що електронне повідомлення, разом з копією вказаної ухвали суду, було відправлено з електронної скриньки суду на адресу заявника, яка отримана адресатом 01.09. 2022 року о 10:17:55.

Отже, п`ятиденний строк для усунення недоліків поданої заяви сплив 06.09.2022 року включно.

Станом на 07.09.2022 року до суду від заявника не надходило жодних документів на усунення недоліків поданої заяви, як і не сповіщалось суд про здійснення відповідних дій та скерування відповідних документів за допомогою поштового зв`язку.

За наслідком викладеного вбачається, що заявником у визначений судом строк належним чином не усунуті недоліки поданої заяви у відповідності до ухвали судді Київського районного суду міста Одеси від 26.08.2022 року.

Одночасно, судом враховується, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлює, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ратифікована Україною Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" N 475/97-ВР від 17 липня 1997 року і набрала чинності для України 11 вересня 1997 року.

Окрім цього, у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», частини 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що права особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України", суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Так, у пункті 41 рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року в справі «Пономарьов проти України» наголошується, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Позивач (заявник) зобов`язаний проявляти особливу сумлінність у захисті своїх інтересів та вживати необхідних дій для ознайомлення з ходом провадження (див., наприклад, ухвалу щодо прийнятності у справі «Тойшлер проти Німеччини» ('tag3:14.0pt;tag2:"Roboto Condensed"'>Teuschler v. Germany), заява № 47636/99, від 04 жовтня 2001 року;, заява № 69315/01, пункт 48, від 10 лютого 2005 року; ухвалу щодо прийнятності у справі «Гуржий проти України» (Gurzhyy v. Ukraine), заява № 326/03, від 01 квітня 2008 року; та рішення у справі «Мускат проти Мальти» (Muscat v. Malta), заява № 24197/10, пункт 44, від 17 липня 2012 року).

Отже, заявник має сприяти розгляду справи, оскільки він є найбільш зацікавленим в її розгляді.

Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

У даному випадку судом також враховано, що за приписами частини 1статті 8 ЦПК України, ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень», усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про доступ до судових рішень», для доступу до судових рішень загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Враховуючи наведене, суд зазначає, що заявник не був позбавлений права та можливості ознайомитись та отримати інформацію щодо справи на веб-сторінці офіційного веб-порталу судової влади України за адресою: http://court.gov.ua/.

Отже, в порушення зазначених норм процесуального права та не зважаючи на прийняті судом заходи для сприяння здійсненню заявником своїх прав, останній не здійснив жодних дій з отримання інформації щодо ініційованого ним судового провадження, а відтак не виконав покладеного на нього процесуального обов`язку, не вчинив дій з усунення недоліків поданої заяви у встановлений судом строк.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

У зв`язку з тим, що заявником недоліки поданої заяви не усунуті, ухвала суду про залишення позову без руху від 26.08.2022 року належним чином не виконана, суддя вважає, що у відповідності до ст. 185 ЦПК України, заяву ОСОБА_1 про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України,слід вважати неподаною, повернути заявникові та роз`яснити, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Одночасно суд зазначає, що ст. 129 Конституції України гарантовано, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений законом.

Процесуальні дії судді чітко врегульовані нормами ЦПК, які повинні правильно розумітися сторонами і застосовуватися, починаючи з моменту пред`явлення позову до суду.

Отже, процесуальні вимоги визначені Законом є рівними для усіх учасників судового процесу, а відтак зазначене не свідчить про занадто формальне ставлення до передбачених законом вимог та в жодному разі не робить суд недоступним для заявника, оскільки в контексті п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню, а також заявник не обмежений права на повторне звернення до суду з цією заявою після усунення недоліків, що слугували для її повернення.

Керуючись ч. 3 ст. 185 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України- вважати неподаною та повернути заявникові.

Роз`яснити заявникові, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу судді протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Калініченко Л. В.