Справа № 755/8761/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" серпня 2022 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі: головуючого - судді Гаврилової О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін, цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_1 , третя особа - Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.», про стягнення виплаченого страхового відшкодування, -

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду міста Києва звернувся представник позивача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» - адвокат Сечко С.В. з позовом до ОСОБА_1 про стягнення виплаченого страхового відшкодування.

Згідно заявлених вимог, представник позивача просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 14 796,13 грн.

Вимоги позову обґрунтовані тим, що 20 червня 2019 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Skoda», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням громадянина ОСОБА_1 . Під час цієї пригоди було завдані механічні пошкодження автомобілю марки «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_2 . На момент, коли матеріальна шкода була спричинена, діяв генеральний договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-0199-00270 від 23 вересня 2015 року та додаток №28-0199-0270/00219 від 13 грудня 2018 року, укладений

ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група», згідно якого позивач прийняв на себе ризики щодо автомобіля марки «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_2 . Згідно з постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 17 липня 2019 року у справі №755/10552/19, яка набрала законної сили, відповідач був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 24 червня 2019 року, страхувальник за генеральним договором добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-0199-00270 від 23 вересня 2015 року та додатку №28-0199-00270/00219

від 13 грудня 2018 року звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. Позивач, відповідно до умов генерального договору добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-0199-00270 від 23 вересня 2015 року та додатку №28- 0199-00270/00219 від 13 грудня 2018 року виплатив страхове відшкодування за пошкоджений автомобіль марки «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_2 , в розмірі 68 980,38 грн. Відповідач застрахований відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» за полісом №АМ9004940, який покрив суму збитків позивача в розмірі 54 184,25 грн. Посилаючись на ст. 993, 1194 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування», представник позивача зазначає, що позивач отримав право вимоги на страхове відшкодування, яке повинен сплатити відповідач в розмірі 14 796,13 грн.

20 липня 2021 року ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.». (а.с.49-51)

Копію вказаної ухвали суду про відкриття провадження у справі третьою особою отримано 26 серпня 2021 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Копію вказаної ухвали суду з копією позовної заяви та доданими до неї документами відповідачем отримано не було, конверт разом з копією ухвали суду про відкриття провадження повернувся до суду із відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання».

28 грудня 2021 року відповідачу повторно направлено копію ухвали суду про відкриття провадження у справі з копією позовної заяви та доданими до неї документами, які повернулись до суду без вручення з відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою».

Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву.

Третьою особою письмових пояснень подано не було.

Таким чином, суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, які на них ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов наступного висновку.

Відповідно до пунктів 3, 4 ч.1 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом.

Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в статті 11 ЦК України, зокрема з договорів та інших правочинів.

Статтею 14 цього Кодексу визначено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Судом встановлено, що 23 вересня 2015 року між ПАТ «СК «Українська Страхова група» та ТОВ «Порше Лізинг Україна» було укладено генеральний договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-0199-00270 та 13 грудня 2018 року додаток №28-0199-00270/00219 до вказаного договору, об`єктом страхування за яким виступає транспортний засіб марки «Volkswagen», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 . Строк дії договору по 23 вересня 2020 року. (а.с.35-45)

Відповідно до ч.1 ст. 988 ЦК України, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату, у строк встановлений договором.

Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 17 липня 2019 року ОСОБА_1 визнано виним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення. (а.с.3)

Цією постановою суду, яка набрала законної сили, встановлені обставини, які відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню, а саме, що ОСОБА_1

20 червня 2019 року, о 23 годині 05 хвилин, керуючи автомобілем марки «Skoda», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , у місті Києві, по вул. П.Усенка, 8, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на припаркований автомобіль «Volkswagen», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , що призвело до пошкодження транспортних засобів і порушення п. 2.2 б, п. 13.1 Правил дорожнього руху України.

Згідно до ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування або законодавством на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акту (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про страхування» страхова компанія при настанні страхового випадку сплачує страхувальнику страхове відшкодування.

24 червня 2019 року представник стахувальника звернувся до ПАТ «СК «Українська страхова група» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування за договором страхування №28-0199-00270/00219 від 23 вересня 2015 року, за страховим випадком за участю забезпеченого транспортного засобу «Volkswagen», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 . (а.с.13)

Згідно страхового акту № СТОКА-9677 від 08 липня 2019 року, ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група», прийняло рішення про виплату страхового відшкодування страхувальнику в загальному розмірі 68 980,38 грн. (а.с.19)

На підставі страхового акту ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» перерахувало на рахунок страхувальника страхове відшкодування в розмірі 68 980,38 грн, що підтверджується платіжним дорученням №16958 від 09 липня 2019 року. (а.с.20)

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність за забезпеченим транспортним засобом «Skoda», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована в ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.». (а.с.34)

У відповідності до ст. 22, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» сплатило на користь позивача ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» страхове відшкодування в розмірі 54 184,25 грн, що підтверджується платіжним дорученням №1769 від 05 лютого 2020 року. (а.с.33)

Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до вимог Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно частини другої ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст.993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Дані норми законів встановлюють перехід права вимоги від страхувальника до страховика, що називається суброгацією. При суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає - відбувається зміна кредитора: потерпілий (тобто страхувальник або вигодонабувач) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. У результаті страховик виступає замість потерпілого.

Правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 755/9320/15.

За змістом ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Тобто, з метою захисту інтересів потерпілого на страхувальника (зокрема, винуватця ДТП) покладається додаткова (субсидіарна) відповідальність.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.89 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у позивача виникло право звернення до відповідача, як особи винної у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, щодо відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в розмірі 14 796,13 грн, тому позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

В порядку ст. 141 ЦПК України, вирішуючи з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 270,00 грн, який сплачено позивачем при звернені з цим позовом до суду.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 11, 14, 988, 993, 1166, 1187, 1194 Цивільного кодексу України, Законом України «Про страхування», Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статтями 2, 10, 12, 13, 76-82, 89, 141, 247, 258, 259, 263-265, 273, 274, 279, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

у х в а л и в:

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (місцезнаходження: м.Київ, вул. Федорова Івана, буд. 32, літ.А, ) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ), третя особа - Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» (місцезнаходження: м.Київ, проспект Героїв Сталінграда, буд. 4, корп.6-А, ), про стягнення виплаченого страхового відшкодування - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 14 796,13 грн та 2 270,00 грн судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: