Справа №336/3857/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2022 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді: Вайнраух Л.А., за участі секретарки судового засідання: Теряник А.С., розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Запоріжжі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №336/3857/22 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ФОРТ», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Проценко Антон Юрійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

без участі сторін, третіх осіб, а також їх представників, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача адвокат Кукурудз Р.О. в інтересах позивача ОСОБА_1 15.08.2022 звернувся до суду із позовною заявою, яку на виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху від 16.08.2022 уточнив, змінивши суб`єктний склад, за змістом якої просить визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. 10.06.2021, р.№134855, про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості у сумі 30 784,95 гривні, - таким, що не підлягає виконанню.

За змістом позову, 16.11.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Проценком А.Ю. відкрито виконавче провадження №67514020 щодо примусового виконання виконавчого напису, р.№134855, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. 10.06.2021, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК ФОРТ» заборгованості в сумі 30 784,95 гривні.

Сторона позивача вказує, що згідно з текстом спірного виконавчого напису з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнуто невиплачені в строк грошові кошти на користь ТОВ «ФК ФОРТ», відступлено право вимоги на підставі Договору про відступлення права вимоги №28052021-1 від 28.05.2021, якому, в свою чергу, ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП», код за , відступлено право вимоги на підставі Договору про відступлення прав вимоги Ш13-11/20-Р від 13.11.2020, якому АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ», код за , на підставі Договору про відступлення прав вимоги №114/2-31-Р від 09.04.2020, відступлено право вимоги за Кредитним договором №010/0836/82/0050281 від 13.03.2012, укладеним між АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» та ОСОБА_1 . Запропоновано задовольнити вимоги ТОВ «ФК ФОРТ», стягнути з ОСОБА_3 за період з 28.05.2021 по 03.06.2021 включно, суму у розмірі: 29 594,82 гривні - заборгованість за тілом кредиту; 1 140,13 гривень - заборгованість за відсотками; 50,00 гривень - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 30 784,95 гривні.

Позивач стверджує, що примірник виконавчого напису перебуває у приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценка Антона Юрійовича.

Вважає, що зазначений виконавчий напис приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем вчинено незаконно, безпідставно та він має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню.

Так, відповідно до тверджень сторони позивача, нотаріус не мав правових підстав для вчинення спірного виконавчого напису, у зв`язку з чим виконавчий напис має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, через недотримання приватним нотаріусом під час його вчинення вимог ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Окремо позивач наголошує, що згідно з наказом Міністерства юстиції України від 30.12.2021 р. №4722/5 та відповідно до рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 17.12.2021 №4 на підставі підпунктів «е», «з» та «і» пункту 2 частини першої статті 12 Закону «Про нотаріат», у зв`язку з неодноразовим порушенням нотаріусом законодавства, а також грубим порушенням закону, яке завдало шкоди фізичним та юридичним особам, при вчиненні нотаріальних дій, які встановлені рішеннями судів, набранням законної сили рішеннями судів про порушення нотаріусом вимог законодавства при вчиненні ним нотаріальних дій та неодноразовим порушенням нотаріусом правил професійної етики, затверджених Міністерством юстиції України, свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством юстиції України 30.11.2009 за №7921 на ім`я ОСОБА_2 , анульовано. За інформацією, наданою Центральним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Київ), відповідно до пункту 2 частини першої статті 30, 30-1 Закону «Про нотаріат» на підставі вищезазначеного наказу Міністерства юстиції України наказом міжрегіонального управління від 31.12.2021 №1920/6 діяльність приватного нотаріуса Остапенка Є.М. припинена з 31.12.2021. Наведена інформація міститься у листі Міністерства юстиції України «Про надання інформації» №5774/ПІ-С-121/37.5 від 18.01.2022.

На підставі наведеного, керуючись ст. 15-16, 18 ЦК України, ст. 50,87-88 Закону України «Про нотаріат», ст. 4-5, 19, 23, 28, 175, 274 ЦПК України, позивач просить задовольнити позов.

Ухвалою суду від 16.08.2022 заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено, зупинено стягнення у виконавчому провадженні ВП №67514020, що здійснюється приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Проценком Дмитром Юрійовичем, з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса, р. №134855 від 10.06.2021, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ФОРТ» 30 784,95 гривень, до завершення розгляду даної цивільної справи судом та набрання рішенням суду законної сили.

Ухвалою суду від 26.08.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін (учасників справи), визначено відповідачу 15-денний строк із дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. За змістом ухвали відповідач вправі в строк для подання відзиву подати заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Роз`яснено третім особам згідно з ч.4 ст.181 ЦПК України право подати пояснення щодо позову. Крім того, вказаною ухвалою постановлено витребувати у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича та Київського державного нотаріального архіву належним чином засвідчену копію виконавчого напису нотаріуса, р. №134855 від 10.06.2021, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ФОРТ» 30 784,95 гривень та копії документів, на підставі яких вчинено вказаний виконавчий напис нотаріуса.

На виконання ухвали судді від 26.08.2022 в частині витребування доказів Київським державним нотаріальним архівом надано відповідь, з якої видно, що станом на 02.09.2022 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. не передавав документи нотаріального діловодства та архіву на державне відповідальне архівне зберігання до Київського державного нотаріального архіву.

Зустрічної позовної заяви та інших заяв по суті справи не подано. Інших процесуальних дій під час розгляду справи судом вчинено не було, відповідні клопотання сторонами не заявлено.

Позивач в судове засідання не з`явився, на підставі заяви, вх.№ЕС-15733/22-Вх від 12.09.2022, представник позивача адвокат Кукурудз Р.О. просить розглядати справу без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити позов.

03.10.2022 від представника позивача адвоката Кукурудза Р.О. надійшло клопотання про стягнення судових витрат, за змістом якого він просить здійснити розподіл судових витрат, понесених позивачем, пов`язаних з розглядом цивільної справи, стягнувши з ТОВ «ФК ФОРТ» на користь ОСОБА_1 15 000,00 гривень витрат на професійну правничу допомогу, а також сплачений позивачем судовий збір.

Представник відповідача 16.09.2022 засобами електронного листування надіслав заяву про визнання позову, за змістом якої визнав позов у частині визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, просить повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову та здійснювати розгляд справи за відсутності сторони відповідача.

Крім того, представником позивача подано клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката до 1 000,00 гривень.

Треті особи не скористались своїм правом на подання пояснень, поважних причин неподання не повідомлено суду, зауважень щодо спрощеного порядку розгляду справи не висловили.

Згідно з ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Підстав для відкладення розгляду справи або оголошення перерви судом не встановлено.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України.

За змістом ч.1,4 ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд, розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає повному задоволенню із врахуванням його визнання стороною відповідача та у зв`язку з таким.

За матеріалами справи, 10.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис, р. №134855, щодо звернення стягнення з ОСОБА_1 невиплачених в строк грошових коштів на користь ТОВ «ФК ФОРТ», якому ТОВ «ФІНАНС ПРОПЕРТІ ГРУПП» відступлено право вимоги на підставі Договору про відступлення права вимоги №28052021-1 від 28.05.2021, якому в свою чергу ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» відступлено право вимоги на підставі Договору про відступлення прав вимоги №13-11/20-Р від 13.11.2020, якому АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» на підставі Договору про відступлення прав вимоги №114/2-31-А від 09.04.2020, відступлено право вимоги за Кредитним договором №010/0836/82/0050281 від 13.03.2012, укладеного між АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» та ОСОБА_1 .

Згідно з виконавчим написом, пропонується задовольнити вимоги ТОВ «ФК ФОРТ», стягнути з ОСОБА_1 за період з 28.05.2021 по 03.06.2021 включно, суму у розмірі: 29 594,82 гривні - заборгованість за тілом кредиту; 1 140,13 гривень - заборгованість за відсотками; 50,00 гривень - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 30 784,95 гривні.

Крім того, виконавчий напис, за його змістом, набирає законної сили з дня його вчинення, має бути пред`явлений до виконання протягом 3 років з дня вчинення.

Виконавче провадження ВП №67514020 відкрито постановою приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценком А.Ю. від 16.11.2021. Враховуючи визнання позову з боку відповідача, суд дійшов висновку й про те, що здійснення примусового виконання виконавчого напису в межах виконавчого провадження визнається стягувачем ТОВ "ФК "ФОРТ".

Укладення кредитного договору 13.03.2012, а саме, та обставина, що ОСОБА_1 та АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» уклали кредитний договір №010/0836/82/0050281, як і розмір кредитної заборгованості наявними належними та допустимими доказами не підтверджений. Так само, не підтверджено й укладення в хронологічній послідовності договорів відступлення прав вимоги, предметом яких є право вимоги кредиторів до ОСОБА_1 щодо стягнення заборгованості за зобов`язанням, первісним кредитором у якому був АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ».

Задовольняючи позов, суд виходить з таких норм чинного законодавства.

Згідно з ч.1,3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За загальним правилом ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч.1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (ст.50 Закону України «Про нотаріат»).

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч.1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 (далі - Порядок).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відноситься до нотаріальних дій (п.19 ст.34 Закону України «Про нотаріат»). Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів міститься у Главі 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку.

Так, згідно зі ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється КМУ.

Ст.88 Закону України «Про нотаріат» у редакції, чинній на час вчинення оскаржуваного виконавчого напису, визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (п. 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з пп.2.1 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того, п.п. 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29.06.1999 № 1172 (далі - Перелік).

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів.

П.2 Переліку документів було передбачено, що для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором, за яким боржником допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, нотаріусу додаються оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Вказане положення Постанови КМУ від 29.06.1999 №1172 оскаржено в порядку адміністративного судочинства, проте, остаточне судове рішення у справі постановлено Вищим адміністративним судом України у справі №К/800/6492/17, №К/800/7651/17 (ухвала від 01.11.2017, якою касаційні скарги Кабінету Міністрів України та ПАТ КБ «Приватбанк» залишено без задоволення, а постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 без змін, з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018). Тому доводи позивача в цій частині свого підтвердження не знаходять (стосовно переліку документів, необхідного для вчинення виконавчого напису нотаріуса у випадку стягнення заборгованості за кредитним договором, зокрема, відсутності виписки).

Проте, Перелік документів не передбачав інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Згідно із п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 31.01.1992 "Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні", при вирішенні справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до Закону України "Про нотаріат" виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами.

Безспірний борг - це борг, що визначається боржником та кредитором, і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника - вимога кредитора вважається безспірною. Безспірність заборгованості боржника, у тому числі і внаслідок цивільно-правової відповідальності, - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат").

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Метою вчинення виконавчого напису є надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Таким чином, до обов`язків нотаріуса входить перевірка безспірності боргу боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог кредитора. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису.

Відповідно до ст. 46 Закону України "Про нотаріат" нотаріус має право витребувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій. Такі відомості та (або) документи повинні бути подані в строк, визначений нотаріусом. Цей строк не може перевищувати одного місяця. Неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відкладення, зупинення вчинення нотаріальної дії або відмови у її вчиненні.

Згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, в постанові Верховного Суду (справа №310/9293/15ц від 23.01.2018) зазначено, що: при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі № 6-887цс17.

З тексту оспорюваного виконавчого напису судом встановлено, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст.87 Закону України «Про нотаріат» та Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172.

При розгляді справи суд виходить з того, що підставами оскарження виконавчих написів, може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника.

Безспірність заборгованості, як необхідна умова вчинення виконавчого напису нотаріуса згідно зі ст.88 Закону України «Про нотаріат» з тексту виконавчого напису не вбачається, оскільки вказані у написі реквізити кредитного договору та договорів про відступлення прав вимоги, зокрема, на користь відповідача, вочевидь, не є доказами на підтвердження такої безспірності та, тим більше, строку її виникнення та наявних складових.

Вручення позивачу вимоги (повідомлення) про існування заборгованості, відступлення права вимоги на користь відповідача з боку первісного кредитора, як встановлено судом, у справі не доведено, як й дотримання 30-денного строку з дати її фактичного надіслання ОСОБА_1 або з дати отримання цього повідомлення боржником до вчинення виконавчого напису. Відповідно, вказана обставина не свідчить на користь безспірності заборгованості, що стягнута на підставі виконавчого напису.

Суд зауважує, що, оскільки повідомлення новим кредитором (відповідачем) ОСОБА_1 про відступлення права вимоги в порушення ч.2 ст.517 ЦК України, як і дійсність розрахунку заборгованості матеріалами справи не підтверджено, позивач не мав змоги відповідно до ст.518 ЦК України висловити заперечення проти вимог нового кредитора у зобов`язанні.

Вищезазначені обставини свідчать про те, що заборгованість позивача не є безспірною.

Суд окремо наголошує, що зі змісту виконавчого напису не вбачається повного переліку документів, наданих стягувачем приватному нотаріусу для вчинення нотаріальної дії. Інших доказів на спростування цієї обставини суду не надано.

На підставі наведеного суд приходить до переконання про вчинення виконавчого напису здійснено із порушенням ст.88 Закону України «Про нотаріат», оскільки за обставин, встановлених судом, правових підстав для вчинення нотаріусом виконавчого напису не було, тому суд визнає оспорюваний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Отже, зважаючи на зазначені вище положення закону та обставини справи, надаючи їм належну оцінку, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заявлених позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір».

Відповідно до ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір», у разі, зокрема укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Таким чином, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд, беручи до уваги визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті та спеціальні норми, вказані вище, що врегульовують питання розподілу судового збору, сплаченого при поданні позову, вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 496,2?0 гривень.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір, сплачений за розгляд заяви про забезпечення позову, у сумі 496,20 гривень, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Стосовно клопотання сторони позивача про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу та клопотання сторони відповідача про зменшення розміру витрат на оплату правничої допомоги адвоката, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

П. 1, 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

У ч.8 ст.141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем, до суду надано копію ордеру про надання правової допомоги серії АР №1095104, виданий на підставі договору про надання правової допомоги від 09.08.2022 у Шевченківському районному суді м. Запоріжжя адвокатом Кукурудз Р.О.; копію договору про надання правничої допомоги від 09.08.2022, укладений між адвокатом Кукурудз Р.О. та ОСОБА_1 ; копії актів приймання наданих послуг від 16.08.2022, 23.08.2022 з детальним розрахунком із зазначенням вартості робіт та витрачених годин; розписку від 17.08.2022 про отримання адвокатом Кукурудз Р.О. від ОСОБА_1 винагороди за надані послуги (виконані роботи) з надання правничої допомоги прийняті згідно з актом приймання наданих послуг від 16.08.2022 у сумі 6 000,00 гривень; розписку від 25.08.2022 про отримання адвокатом Кукурудз Р.О. від ОСОБА_1 винагороди за надані послуги (виконані роботи) з надання правничої допомоги, прийняті згідно з актом приймання наданих послуг від 23.08.2022 у сумі 9 000,00 гривень.

Проте, суд, врахувавши заперечення сторони відповідача щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, загальні засади цивільного законодавства та критерії такого відшкодування, їх доцільність та співрозмірність, прийшов до висновку, що у стягненні з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в частині складення заяви про виправлення описки у сумі 3 000,00 гривень, про виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху від 16.08.2022 у сумі 3 000,00 гривень та заяви про витребування доказів у розмірі 3 000,00 гривень слід відмовити.

Так, форма та зміст позовної заяви безпосередньо залежить від якості наданої адвокатом послуги, питання виправлення описки в ухвалі об`єктивно не може бути пов`язано із покладенням такого фінансового навантаження у вказаному представником розмірі на позивача, адже не є наслідком вчинення та/або невиконання дій ОСОБА_1 .

З приводу складання заяви про витребування доказів вказана вартість адвокатської послуги є вочевидь завищеною, не відповідає критерію розумості із врахуванням обсягу заяви та її змісту.

Таким чином суд частково враховує заперечення сторони відповідача щодо завищеного розміру витрат на правничу допомогу, який пред`явлено до стягнення позивачем, беручи до уваги обсяг професійних адвокатських послуг, наданих адвокатом Кукурудзом Р.О., що відповідає вимогам процесуального законодавства, узгоджується із матеріалами справи та наданими доказами, крім того, процесуальна позиція відповідача дійсно зумовила відсутність додаткових витрат ОСОБА_1 .

З огляду на зазначене суд дійшов висновку про наявність підстав для застосування норми п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України та розподілу витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката у сумі 6 000,00 гривень, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача з урахуванням задоволення позову.

Керуючись ст. 12-13, 19, 76-82, 89, 95, 128, 141, 178, 223, 247, 258-259, 263-265, 272-274 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ФОРТ», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Проценко Антон Юрійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,- задовольнити.

Визнати виконавчий напис, р.№134855, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем 10.06.2021, щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ФОРТ», заборгованості у сумі 30 784,95 гривні, таким, що не підлягає виконанню.

Повернути ОСОБА_1 судовий збір у сумі 496,20 гривень (чотириста дев`яносто шість гривень 20 копійок), сплачений згідно з квитанцією №7004-4204-9569-4200 від 15.08.2022 від імені ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області повернути ОСОБА_1 судовий збір у сумі 496,20 гривень (чотириста дев`яносто шість гривень 20 копійок), з державного бюджету, сплачений при пред`явленні позову до суду згідно з квитанцією №7004-4204-9569-4200 від 15.08.2022, отримувач: ГУК у Зап.обл/м.Зап. Шевчен./22030101, на р/р UA0008515, код отримувача - 37941997, банк отримувача - Казначейство України (ел. адм. подат.).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ФОРТ» на користь ОСОБА_1 судовий збір за розгляд заяви про забезпечення позову у сумі 496,20 гривень (чотириста дев`яносто шість гривень 20 копійок) та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 6 000,00 гривень (шість тисяч гривень 00 копійок).

В іншій частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ФОРТ» витрат на професійну правничу допомогу на користь позивача відмовити.

Реквізити учасників справи:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК ФОРТ», , адреса: 03035, м. Київ, пл. Солом`янська, 2.

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, адреса: 01001, м.Київ, вул. Мала Житомирська, буд. 6/5, інші дані невідомі.

ОСОБА_2 , остання відома адреса місцезнаходження: АДРЕСА_2 , інші дані невідомі.

Приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Проценко Антон Юрійович, адреса місцезнаходження: 69041, м.Запоріжжя, бул. Вінтера, буд. 26, офіс 1.11.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду складено та підписано 03.10.2022.

Суддя Л. А. Вайнраух