Справа № 342/434/22
Провадження № 2/342/352/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2022 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої судді Андріюк І.Г.,

з участю секретаря судового засідання Малик Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Городенка у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно за законом,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та просить визнати за нею право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивачка покликається на те, що згідно свідоцтва на право особистої власності на домоволодіння від 11 липня 1988 р. жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 (змінено з АДРЕСА_2 ) в цілому належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого був її батько - ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , не залишивши письмового розпорядження на випадок своєї смерті.

З часу народження і до дня смерті батька позивачка проживала разом з ним, вели спільне господарство, мали спільний побут і під час сімейних розмов померлий неодноразово наголошував, що будинковолодіння АДРЕСА_1 перейде у її власність. Реалізуючи своє право на спадщину за законом після смерті тата, позивачка, як спадкоємець першої черги за законом, вчасно звернулася до приватного нотаріуса Н.Я. Стефурак, де заведено спадкову справу № 109/2021. 12 січня 2022 року на її ім`я видано свідоцтво про право на спадщину за законом на грошові кошти на рахунку АТ Ощадбанку. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, яка складається із частки у житловому будинку АДРЕСА_1 відмовлено через реєстрацію спадкового господарства як колгоспного двору.

Позивачка, як спадкоємець першої черги за законом, фактично вступила в управління спадковим майном: доглядає та обслуговує спадкове господарство, виготовила технічну документацію на будинок за власні кошти, обробляє земельну ділянку та вчиняє всі інші дії по догляду за спадковим будинком, однак не може належним чином реалізувати своє спадкове право через вищезазначені обставини.

Станом на 15 квітня 1991 року у будинковолодінні АДРЕСА_1 проживали та були зареєстровані: ОСОБА_5 , 1953 р.н., помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , 1955 р.н., позивачка та ОСОБА_3 , 1979 р.н. Отже, їм всім належить по 1/4 частині вищевказаного будинковолодіння. Інших спадкоємців, які б протягом встановленого законом строку звернулись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, крім позивачки, немає.

Ухвалю суду від 06 червня 2022 р. відкрито провадження у даній справі, справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 08 серпня 2022 р. закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися.

Представник позивачки - адвокат Бундзяк У.М. 04.08.2022 та 22.09.2022 подала до суду заяви про розгляд справи за її відсутності та за відсутності позивачки, та зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, позов просить задовольнити, не заперечує щодо заочного розгляду справи.

Відповідачка ОСОБА_2 29.06.2022 подала до суду заяву про розгляд справи без неї, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує щодо задоволення позову.

Дії представника позивачки та відповідачки ОСОБА_2 не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_3 у судові засідання, призначені на 07.09.2022, 20.09.2022 та на 03.10.2022, не з`явився. Повістки про виклик до суду на 07.09.2022 та на 20.09.2022 були надіслані відповідачу за адресою його місця проживання, вказаною в позовній заяві, та за адресою проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, однак повернуті до суду без вручення адресату з відмітками Укрпошти: «адресат відсутній», «адресат відсутній за вказаною адресою». Про дату, час і місце розгляду справи 03.10.2022 відповідач був повідомлений через оголошення, розміщене на офіційному веб-сайті судової влади України відповідно до вимог ч.11 ст. 128 ЦПК України. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Оскільки судові повістки надсилалися відповідачу на відому судові адресу, тому, відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України, вважаються доставленими, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться.

Згідно ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідач про причини неявки у судове засідання суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не подав, отже вважається таким, що не з`явився в судове засідання без поважних причин.

Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи з ухваленням, відповідно до ст.ст. 280-283 ЦПК України, заочного рішення. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідачі не скористалися правом на подання відзиву в порядку ст.178 ЦПК України, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами справи, що відповідає вимогам ч.8 ст.178 ЦПК України.

Упостанові Верховного Суду від 5 вересня 2022 року у справі №1519/2-5034/11 (провадження № 61-175сво21) зазначено, що згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. З урахуванням розумності положення ч. 5 ст. 268 ЦПК України слід розуміти так: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати в резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте в разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не збігатимуться, це не є порушенням прав сторін.

Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, вважає необхідним зазначити таке.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 3 ст.5 Цивільного кодексу України (у редакції 2003 року) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Із копії свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння від 11 липня 1988 р., виданого виконкомом Городенківської районної Ради народних депутатів на підставі рішення цього ж виконкому № 11 від 13 січня 1988 р., вбачається, що в цілому будинковолодіння, що складається із житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташоване у АДРЕСА_2 , належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_5 .

Згідно рішення виконкому Чернятинської сільської ради 1990 року вулицю Пархоменка було перейменовано на вулицю Черемшини, номери будинків залишились незміненими, про що свідчить довідка № 24/335, видана 11.06.2021 Чернятинським старостинським округом Городенківської міської ради.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди у період видачі вищезгаданого свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння (з 31.01.1966 по 19.01.1996) регулювалась підзаконними нормативними актами, зокрема Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, яка затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 р. і втратила чинність від 19.01.1996 на підставі наказу Держитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 р. № 56.

Зазначена інструкція передбачала державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання ЦК України та Законом України від 1 липня 2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

За змістом ч.1 ст.120, ст.121, ч.1, ч.2 ст.123 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності; володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору; частка члена колгоспного двору в майні двору визначається, зокрема, при виході його з складу двору без утворення нового двору (виділ); розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року № 20, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Оскільки суспільна група господарства, розташованого по АДРЕСА_2 , - «колгоспний двір», право власності на майно колишнього колгоспного двору набуте до 15 квітня 1991 року, тому спір щодо даного майна вирішується за нормами, що регулювали власність цього двору.

Станом на 15.04.1991 в господарстві по АДРЕСА_3 були зареєстровані та проживали: голова господарства ОСОБА_5 , 1953 р.н., дружина ОСОБА_2 , 1955 р.н., дочка ОСОБА_6 , 1975 р.н., син ОСОБА_3 , 1979 р.н.; суспільна група господарства - колгоспника, що стверджується витягом з погосподарської книги № 3 (ос. рах. 257) Чернятинської сільської ради за період з 1991 по 1995 роки, виданим 11.06.2021 Чернятинським старостинським округом Городенківської міської ради за № 24/333.

З наведеного слідує, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 належить ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 на праві сумісної власності в рівних частках по 1/4 кожному.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Городенка Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис № 113 від 15 лютого 2021 р., про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 15.02.2021 Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). Внаслідок його смерті відкрилася спадщина.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч.1 ст.1222 ЦК України. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними, визначено ч.1 ст.1267 ЦК України.

За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України.

ОСОБА_5 , 1953 р.н., на день смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) проживав та був зареєстрований по АДРЕСА_1 ; разом з ним проживали та були зареєстровані: дружина ОСОБА_2 , 1955 р.н., син ОСОБА_3 , 1979 р.н., дочка ОСОБА_1 , 1975 р.н., зять ОСОБА_7 , 1971 р.н., внучка ОСОБА_8 , 1995 р.н., що стверджується довідкою № 24/209, виданою 04.07.2022 Чернятинським старостинським округом Городенківської міської ради.

Те, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та відповідачка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , були подружжям свідчить копія свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , виданого 09.02.1975 Чернятинською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, запис за № 3 від 09 лютого 1975 р. в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу.

Позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є дочкою ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , що стверджується копіями: свідоцтва про народження позивачки серії НОМЕР_3 , виданого 01 листопада 1975 р. Чернятинською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, запис № 53 від 01 листопада 1975 р. в книзі реєстрації актів про народження; свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 , виданого 22 вересня 1994 р. Чернятинською сільською радою Горорденківського району Івано-Франківської області, з якого вбачається, що позивачка у зв`язку із реєстрацією шлюбу змінила дошлюбне прізвище « ОСОБА_10 » на « ОСОБА_11 », запис за № 16 від 22 вересня 1994 р. в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу.

Копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , виданого 15 вересня 1979 р. Чернятинською сільською радою Горорденківського району Івано-Франківської області, підтверджується, що відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є сином ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , запис за № 61 від 15 вересня 1979 р. в книзі реєстрації актів про народження.

Отже, спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_5 є його дружина - відповідачка ОСОБА_2 , дочка - позивачка ОСОБА_1 та син - відповідач ОСОБА_3 . Інших спадкоємців першої черги за законом після смерті ОСОБА_5 судом не встановлено.

Із копії спадкової справи № 109/2021, наданої суду приватним нотаріусом Коломийського РНО Стефурак Н.Я., вбачається, що позивачка ОСОБА_1 , як спадкоємець першої черги за законом, прийняла спадщину після смерті батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та у строк, визначений ч.1 ст.1270 ЦК України, подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини за законом (20.05.2021).

Син спадкодавця - відповідач ОСОБА_3 , будучи спадкоємцем першої черги за законом, прийняв спадщину після смерті батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Дружина спадкодавця - відповідачка ОСОБА_2 , будучи спадкоємцем першої черги за законом, до спливу шести місяців з часу відкриття спадщини ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ) подала нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини за законом після смерті чоловіка ОСОБА_5 та від видачі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя.

Відповідно до ч.2 ст.1275 ЦК України якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за законом з тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги і розподіляється між ними порівну.

Відповідач ОСОБА_3 та позивачка ОСОБА_1 , від імені якої на підставі довіреності, посвідченої 20.05.2021 приватним нотаріусом Городенківського РНО Стефурак Н.Я. за № 666, діяла відповідачка ОСОБА_2 , 31.08.2021 р. уклали договір про поділ спадкового майна ОСОБА_5 : у власність відповідача ОСОБА_3 переходить земельна ділянка площею 1,3588 га, кадастровий номер :02:003:0139, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться в урочищі «Кочерга 1» на території Чернятинської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області; у власність позивачки ОСОБА_1 переходить житловий будинок АДРЕСА_2 . Даний договір посвідчений приватним нотаріусом Городенківського РНО Стефурак Н.Я., зареєстрований в реєстрі за № 1378.

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Позивачка ОСОБА_1 , прийнявши спадщину після смерті батька ОСОБА_5 , як спадкоємець першої черги за законом, від імені якої на підставі довіреності діяла відповідачка ОСОБА_2 , 31.08.2021 подала нотаріусу заяву про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом на спадкове майно померлого. Їй 12.01.2022 приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Стефурак Н.Я. видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 48, на грошові кошти на рахунках АТ «Державний ощадний банк України» в НОМЕР_6 та в ТВБВ №10008/080.

До складу спадщини спадкодавця ОСОБА_5 входить також 1/4 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - Городенківського) району Івано-Франківської області, що належала йому як члену колишнього колгоспного двору.

Враховуючи відмову відповідачки ОСОБА_2 від прийняття спадщини за законом після смерті чоловіка ОСОБА_5 , вимоги ч.2 ст.1275 ЦК України та договір про поділ спадкового майна, укладений 31.08.2021 між спадкоємцями першої черги за законом - відповідачем ОСОБА_3 та позивачкою ОСОБА_1 , право на спадкування на вищезгадану частку спадкового майна одержала позивачка, як спадкоємець першої черги за законом.

Підставою звернення позивачки до суду стало те, що постановою приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Стефурак Н.Я. від 12.01.2022 про відмову у вчиненні нотаріальної дії їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку у житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , з посиланням на те, що частка померлої в житловому будинку конкретно не визначена.

З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , виготовленого 21.04.2021, вбачається, що житловий будинок споруджено в 1980/1991 роках, господарські будівлі та споруди - в 1982, 1990, 1991 роках. Ринкова вартість даного житлового будинку з надвірними спорудами станом на 26.05.2021 становить 146740 грн., що стверджується копією звіту про вартість майна, складеного ЕТ-ВО «Придністров`я».

За вищезгаданим господарством рахується земельна ділянка розміром 0,25 га, яка виділена для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, про що свідчить довідка № 24/334, видана 11.06.2021 Чернятинським старостинським округом Городенківської міської ради на підставі по господарських книг сільської ради.

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 305884273, сформованої 26.07.2022, вбачається, що відомості про право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 відсутні.

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Таким чином, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, чи в який передбачений законом спосіб позивач набув права власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту у порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України.

Тобто, за вказаною нормою права вимога про визнання права власності може бути пред`явлена лише власником спірного майна, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Досліджені судом докази підтверджують, що позивачка ОСОБА_1 , як спадкоємець першої черги за законом після смерті батька ОСОБА_5 успадкувала 1/4 частки у житловому будинку АДРЕСА_1 , яка належала померлому, як члену колишнього колгоспного двору, однак через те, що спадковий житловий будинок відносився до колгоспного двору і частка померлого в ньому не визначена, немає можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на дану частку нерухомого майна. Крім того, ОСОБА_1 належить 1/4 частки у даному житловому будинку, як члену колишнього колгоспного двору, що разом становить 2/4 (1/2) частки.

Виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінивши зібрані у справі докази, враховуючи правомірність набуття позивачкою права власності на 1/2 частку спадкового житлового будинку, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 з підстав та в обсязі, наведеному в мотивувальній частині рішення.

На підставі ст.ст. 120, 121, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1258, 1261, 1268-1270, 1275, 1296-1297 ЦК України (2003 р.), керуючись ст. ст. 76, 81, 128, 211, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-284, 352, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - Городенківського району) Івано-Франківської області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивачка має право оскаржити заочне рішення протягом тридцяти днів з дня його складення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Учасники справи:

- позивачка ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 ;

- відповідачка ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 ;

- відповідач ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено 11.10.2022.

Суддя: Андріюк І.Г.