УХВАЛА

12 травня 2022 року м. Мукачево Справа №303/3102/22

2/303/420/22

Суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області Кость В.В., розглянувши матеріали справи

за позовом ОСОБА_1

до відповідачів: (1) Мукачівської міської ради;

(2) ОСОБА_2

третя особа без самостійних вимог: Головне управління Держгеокадастру в Закарпатській області

про визнання недійсними та скасування рішень Залужанської сільської ради та скасування запису про державну реєстрацію права власності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду до відповідачів із вищевказаним позовом.

При вирішенні питання щодо можливості прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі суд, передусім, виходить з того подана позовна заява повинна бути подана з додержанням вимог, визначених ст.ст. 175, 177 Цивільного процесуального кодексу України.

Так, статтею 177 Цивільного процесуального кодексу України (частина четверта) передбачено, що до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до частини третьої ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Фактичний аналіз позовних матеріалів свідчить про те, що у поданому позивачем позові об`єднано три вимоги немайнового характеру (визнання недійсним та скасування рішення №347 від 14 лютого 2019 року, визнання недійсним та скасування рішення №408 від 4 липня 2019 року та скасування запису про державну реєстрацію права власності).

Поряд з цим, матеріали справи не містять доказів сплати судового збору позивачем за вказані вимоги немайнового характеру.

Разом з тим, з позовною заявою подана заява про відстрочку/розстрочку/ /зменшення/звільнення від сплати судового збору з посиланням на приписи частини другої ст. 8 Закону України «Про судовий збір», оскільки вона, як пенсіонер, позбавлена можливості сплатити необхідний за розгляд позову розмір судового збору .

По відношенню до поданого позивачем клопотання слід зазначити наступне.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави».

Так, частина четверта ст. 177 Цивільного процесуального кодексу України містить нормативне правило відносно, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Поряд з цим, на підставі частини першої статті 136 Цивільного процесуального кодексу України та статті 8 Закону України «Про судовий збір», суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З цих підстав, суд може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати.

Фактичний аналіз змісту вищевказаних законодавчих норм свідчить про те, що процесуальна можливість зменшення судом належних до оплати судових витрат, зокрема й судового збору, належить до дискреційних повноважень суду, а тому немає імперативного характеру.

В свою чергу судові витрати - передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у абзаці другому п. 29 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» відповідно до статті 8 Закону № 3674-VI єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Разом з тим, зменшення розміру належних до сплати судових витрат є правом суду, а відповідне клопотання сторони розглядається виходячи із визначених нею обставин, що унеможливлюють сплату судового збору на момент звернення до суду з позовною заявою, та підтвердження цих обставин належними та достатніми доказами.

За таких обставин, враховуючи характер визначених у позові спірних правовідносин, предмет спору, подані до суду докази та доводи позивача у позовній заяві, враховуючи розмір пенсії, отриманої позивачем в 2021-2022 році, забезпечуючи належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача щодо можливості звернення до суду, з другого боку, суд вважає за необхідне задоволити клопотання про зменшення розміру судових витрат, а саме суд вважає за можливе зменшити розмір судового збору, який підлягає сплаті позивачем з 2977,20 грн до 1000,00 гривень.

Таким чином, позивачу слід сплатити судовий збір за вимоги немайнового характеру у розмірі 1000,00 гривень.

З урахуванням вищенаведеного, заява про звільнення від сплати судового збору підлягає задоволенню частково.

Крім того, всупереч вимогам, які зазначені в п.п. 8, 9, 10 частини третьої ст.175 Цивільного процесуального кодексу України позовна заява не містить:

- зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

- попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;

- підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Слід також зазначити, що відповідно до частин другої та п`ятої ст. 95 Цивільного процесуального кодексу України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Всупереч вищевказаним приписам, позивачем не вказано про наявність у нього або іншої особи оригіналів доданих до позовної заяви письмових доказів.

Зазначене є підставою для залишення позовної заяви без руху на підставі частини першої статті 185 Цивільного процесуального кодексу України.

На підставі наведено та керуючись ст. ст. 136, 175, 177, 185, 260, 261 Цивільного процесуального кодексу України

ПОСТАНОВИВ:

1. Клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору задоволити частково.

2. Зменшити ОСОБА_1 розмір судового збору за розгляд судом вимог за предметом спору з 2997,20 гривень до 1000,00 гривень.

3. Позовну заяву залишити без руху

4. Повідомити позивача про необхідність усунення недоліків вказаних у мотивувальній частині цієї ухвали протягом десяти днів з дня отримання ухвали.

5. Наслідки невиконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху передбачені частиною третьою ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України

6. Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Кость