Постанова

Іменем України

18 жовтня 2022 року

м. Київ

справа № 523/14351/20

провадження № 61-17668св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Луспеника Д. Д.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «АКОРДБАНК»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Врадіївського районного суду Миколаївської області від 12 травня 2021 року, ухвалене у складі судді Фасій В. В., та постанову Миколаївського апеляційного суду від 20 вересня 2021 року, прийняту у складі колегії суддів: Лисенка П. П., Самчишиної Н. В., Базовкіної Т. М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовної заяви

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «АКОРДБАНК» (далі - ПАТ КБ «АКОРДБАНК», банк) про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позовна заява мотивована тим, що 09 жовтня 2018 року наказом № 524-п його прийнято на посаду керуючого відділенням № 56 ПАТ «КБ «АКОРДБАНК» у місті Одеса.

Позивач стверджував, що згідно з посадовою інструкцією керуючого відділення, затвердженої рішенням Правління ПАТ «КБ «АКОРДБАНК» від 03 червня 2019 року № 030619/02, на нього покладено певні обов`язки, зокрема, щодо планування та організації роботи відділення, керування його роботою та забезпечення ефективності роботи відділення, контроль та забезпечення виконання підлеглими працівниками покладених на них посадових обов`язків, розподілу поточної роботи між працівниками відділення, забезпечення приймання перевірки належного заповнення платіжних документів у паперовій формі, перевірки на достатність коштів для видачі з каси відділення, та виконання інших обов`язків у межах повноважень, наданих банком.

На час відсутності відповідальної особи за відкриття та закриття сейфового сховища № 1 відділення №56 ПАТ «КБ «АКОРДБАНК» Басараби Т. І. , наказом від 03 червня 2020 року, йому надано право на здійснення вказаних дій як керуючому відділення № 56 ПАТ «КБ «АКОРДБАНК» у м. Одеса.

16 червня 2020 року, на підставі наказу відповідальної посадової особи банку, проведено ревізію цінностей, за станом на 14:43 год 16 червня 2020 року (протягом дня), що знаходяться у грошовому сховищі відділення № 56 і обліковуються на балансових і позабалансових рахунках. За результатами ревізії складено акт, згідно з яким виявлено недостачу готівкових коштів у підзвіті завідувача каси відділення ОСОБА_3 у розмірі 283,97 грн та 15 863 доларів США. За фактами, викладеними у акті перевірки, проведено службове розслідування. За результатами проведеної перевірки рекомендовано притягнути до дисциплінарної відповідальності завідувача касою відділення ОСОБА_3 та керуючого відділенням ОСОБА_1 .

Наказом з особового складу від 20 липня 2020 року № 530-п, позивача звільнено за одноразове грубе порушення трудових обов`язків, а саме, порушення нормативних актів Національного банку України (далі - НБУ), Інструкції з організації роботи щодо здійснення касових операцій у банку, порядку формування касових документів дня банку, тобто за пунктом 1 статті 41 КЗпП України.

Позивач вважав наказ про звільнення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки відповідач, усупереч пункту 1 статті 41 КзпП України, пункту 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», практики Верховного Суду, не навів у наказі про звільнення конкретного одноразового грубого порушення ним трудових обов`язків, а зазначені ним порушення не є одноразовим грубим порушенням, є триваючим і не може розцінюватися як одноразове грубе порушення ним трудових обов`язків, що підпадає під дію статті, за якою його було звільнено, а тому не можуть бути підставою для розірвання трудового договору за вказаною нормою.

ОСОБА_1 просив суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ про звільнення його з посади керуючого відділення № 56 у м. Одеса ПАТ «КБ «АКОРДБАНК» за одноразове грубе порушення трудових обов`язків, пункту 1 частин першої статті 41 КЗпП України та поновити його на посаді;

- стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Врадіївського районного суду Миколаївської області від 12 травня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Судові витрати ОСОБА_1 , звільненого від сплати судового збору, компенсовано за рахунок держави.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 20 вересня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Врадіївського районного суду Миколаївської області від 12 травня 2021 року залишено без змін.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що ОСОБА_1 не забезпечив належної організації зі збереження цінностей у відділенні банку та системи їх обліку, у порушення нормативних актів Національного банку України, Інструкції з організації роботи щодо здійснення касових операцій у ПАТ «КБ «АКОРДБАНК», затвердженої протоколом Правління ПАТ «КБ «АКОРДБАНК» від 27 грудня 2019 року № 271219/01 (далі - Інструкція № 271219/01), Порядку формування касових документів дня банку, затверджених рішенням Правління банку від 11 жовтня 2019 року № 111019/02 (далі - рішення № 111019/02), що входило до обов`язків позивача.

З урахуванням тієї обставини, що він мав реальну можливість виконати їх, а також з врахуванням істотності наслідків у вигляді заподіяння банку матеріальної шкоди, такі його дії підпадають під ознаки одноразового грубого порушення трудових обов`язків, вчиненого керівником, а тому, його звільнення з роботи на підставі пункту 1 частини першої статті 41 КЗпП України відбулося з дотриманням вимог чинного законодавства.

Крім того, суд першої інстанції зазначив, що про одноразовий характер допущеного порушення свідчить і та обставина, що проведення ревізії мало місце у період, який охоплював незначний проміжок часу у 13 днів (з 03 червня 2020 року по 16 червня 2020 року) під час тимчасового (на час відсутності відповідальної особи за відкриття та закриття сейфового сховища цього відділення) надання позивачу, який також обіймав посаду керуючого відділення банку, права на відкриття та закриття сейфового сховища № 1 з передачею ключа № 1 від нього. Та цією ж ревізією, що відображено в акті та додатку №1 до нього (аналітична інформація щодо обсягу коштів отриманих протягом дня у підзвіт), було встановлено, що залишок коштів у сховищі цінностей станом на кінець дня 15 червня 2020 року (що має відповідати залишку на початок дня 16 червня 2020 року) складав 51 562,00 доларів США та відповідав даним обліку, недостача у сумі 15 863 доларів США була виявлена станом на 16 червня 2020 року.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Врадіївського районного суду Миколаївської області

від 12 травня 2021 року та постанову Миколаївського апеляційного суду

від 20 вересня 2021 року, ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

03 листопада 2021 року ухвалою Верховного Суду касаційну скаргу залишено без руху, заявнику надано час на усунення недоліків.

17 листопада 2021 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження у справі, витребувано її матеріали із Врадіївського районного суду Миколаївської області.

У листопаді 2021 року справа надійшла до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій в оскаржуваному судовому рішенні застосували норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2018 року у справі № 810/1224/17 (провадження № 11-733апп18), та у постановах Верховного Суду від 20 червня 2019 року у справі № 759/10569/16-ц (провадження № 61-32758св18), від 15 квітня 2019 року у справі № 461/605/18 (провадження № 61-3017св19), від 22 серпня 2019 року у справі № 309/3460/16-ц (провадження № 61-32014св18), від 04 травня 2020 року у справі № 1540/3613/18 (провадження № К/9901/27704/19), від 30 квітня 2020 року у справі № 461/6241/17 (провадження № К/9901/16933/18), від 03 березня 2021 року у справі № 813/1475/17 (провадження № К/9901/30465/19, №К/9901/31167/19), від 26 червня 2019 року у справі № 805/1256/16-а (провадження № К/9901/24134/18), від 15 квітня 2019 року у справі № 461/605/18 (провадження № 61-3017св19), від 01 лютого 2018 року у справі № 661/1171/16-ц (провадження № 61-1200св18).

Заявник вказує, що судами попередніх інстанцій неправильно встановлено фактичні обставини справи. Суди надали неправильну оцінку зібраним доказам. Акт про результати перевірки контролюючого органу з окремих питань організації роботи підприємства (установи, організації), висновки якого стали підставою для прийняття наказу про звільнення, який не містить даних про одноразове грубе порушення керівником трудових обов`язків, а містить лише фіксацію загальних недоліків та порушень в організації роботи, не може бути належним та достатнім доказом правомірності звільнення керівника за пунктом 1 частини першої статті 41 КЗпП України.

Вважає, що не є одноразовим грубим порушенням трудових обов`язків тривале, неналежне «керування» роботою установи, ослаблення контролю за робою підлеглих тощо. Незабезпечення належної організації зі збереження цінностей у відділенні банку та системи їх обліку , які на думку суду першої інстанції підпадають під ознаки одноразового грубого порушення трудових обов`язків, із висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, мають триваючий характер.

Щодо твердження суду першої інстанції про проведення ревізії у період, який охоплював незначний проміжок часу в 13 днів, заявник зазначає, що позивач неналежним чином виконував покладений на нього наказом (з операційної діяльності) від 03 червня 2020 року № 687-од на час відсутності відповідальної особи обов`язок з наданням права на відкриття та закриття сейфового сховища у період з 03 червня 2020 року до 16 червня 2020 року безперервно, тому дисциплінарний проступок був триваючим.

Заявник вважає помилковими та такими, що не ґрунтуються на фактичних обставинах справи, висновки судів першої та апеляційної інстанції про незабезпечення позивачем належної організації зі збереження цінностей у відділенні банку та системи їх обліку, що призвели до суттєвих негативних наслідків у вигляді заподіяння банку матеріальної шкоди. Так, актом ревізії цінностей від 16 червня 2020 року виявлено недостачу готівкових коштів у підзвіті завідувача каси відділення ОСОБА_3 у розмірі 283,97 грн та 15 863,00 доларів США. Відповідач у якості винних протиправних дій позивача зазначає формальне зведення операційної каси із завершення робочого дня та вказує на перерахунок залишків грошових коштів шляхом перерахунку завідувачем каси кінців купюр. Посилаючись на пункти 9.4, 10-12 Інструкції з організації роботи щодо здійснення касових операцій у ПАТ «КБ «АКОРДБАНК», заявник стверджує про відсутність з боку відповідача - керуючого відділенням ОСОБА_1 будь-яких порушень щодо зведення каси із завершенням робочого дня, адже Інструкція передбачає перевірку завідувачем каси повних і неповних пачок готівки за позначками на накладках (з перевіркою за корінцями). Крім того, обов`язки з щоденного зведення каси покладаються у відділенні на завідувача каси відділення.

ОСОБА_1 вважає, що формальне зведення операційної каси та зберігання ключів від сейфу у непідконтрольному йому місці, які відповідач зазначає як протиправні дії, що призвели до втрати матеріальних цінностей, не може бути причиною недостачі, адже причинний зв`язок між протиправною і винною дією чи бездіяльністю працівника і майновою шкодою, яка сталася, повинен бути прямим (безпосереднім). Фактична наявність готівки, яка знаходиться у сховище, відповідає даним обліку. Недостача виявлена у підзвіті завідувача каси ОСОБА_3 з коштів, які були нею отримано у підзвіт саме 16 червня 2020 року, тобто протягом операційного дня і до моменту зведення каси за вказану дату.

Стверджує, що судами не враховано, що зазначена у його поясненні інформація про «халатне відношення до своїх обов`язків, що могло сприяти крадіжці коштів зі сховища» спростовується актом ревізії, яким встановлено, що фактична наявність готівки у сховищі відповідає даним обліку. Недостача виявлена у підзвіті завідувача каси ОСОБА_3 протягом операційного дня, з коштів, які були отримані нею у підзвіт саме 16 червня 2020 року.

Не є порушенням також зведення каси за корінцями банкнот, які відповідач оцінює як формальне зведення каси, адже це передбачено положеннями Інструкції з організації роботи щодо здійснення касових операцій у ПАТ «КБ «АКОРДБАНК».

Що стосується твердження про «зберігання ключів від сейфу у непідконтрольному позивачу місці», то слід зазначити, що жодним нормативним актом банку не передбачено, де повинен зберігатися ключ від сховища. Ключ від сейфового сховища зберігався у шухляді касира, оскільки саме у приміщенні каси знаходиться сейфове сховище відділення і приміщення каси є передсховищем.

Заявник вказує, що судами належної оцінки його поясненням у сукупності з іншими доказами не надано, не враховано, що пояснення було написано фактично під тиском та під диктовку працівників безпеки банку, про що зазначалось у судовому засіданні.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У грудні 2021 року ПАТ «КБ «АКОРДБАНК» подало до Верховного Суду відзив, у якому просило касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Врадіївського районного суду Миколаївської області від 12 травня 2021 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 20 вересня 2021 року - без змін, як такі, що ухвалені з правильним застосуванням норм матеріального права та без порушень норм процесуального права.

Банк звертає увагу на те, що в обов`язки позивача не входило зберігання ключів від сейфового сховища, а також відкриття та закриття сейфового сховища. Такі обов`язки покладено наказом від 03 червня 2020 року № 687-од на період відпустки працівника у зв`язку з відпусткою та обмежено коротким проміжком часу (з 03 червня 2020 року по 19 червня 2020 року).

Отже, зазначені порушення позивачем наказу № 687-од мають разовий характер і не є системними, триваючими, неперервними (на постійній основі) або протягом тривалого часу порушеннями його прямих посадових обов`язків, та не є тривалим (системним) неналежним керівництвом роботою ввіреного підрозділу та/або тривалим (системним) ослабленням контролю за роботою підлеглих працівників.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Наказом від 09 жовтня 2018 року № 524-п ОСОБА_1 призначено на посаду керуючого відділенням № 56 у м. Одеса ПАТ «КБ «АКОРДБАНК».

10 жовтня 2018 року між ОСОБА_1 та ПАТ «КБ «АКОРДБАНК» укладений договір № 04-19/171 про повну індивідуальну матеріальну відповідальність.

Згідно з умовами договору про повну матеріальну відповідальність № 04-19/171, працівник, що займає посаду керуючого відділення № 56 у м. Одесі ПАТ «КБ «АКОРДБАНК», безпосередньо пов`язану із збереженням, перерахуванням, прийманням, видачею і перевезенням переданих йому цінностей, бере на себе повну матеріальну відповідальність за безпеку збереження довірених йому банком матеріальних цінностей, та зобов`язується вживати заходів щодо запобігання шкоди, суворо дотримуватися встановлених правил здійснення операцій з цінностями і їх зберіганням, вести облік, складати і надавати товарно-грошові та інші звіти про рух, залишки довірених йому цінностей.

Відповідно до пункту 2.1 розділу 2, пункту 1.3 розділу 3 посадової інструкції керуючого відділення № 56 у м. Одесі ПАТ «КБ «АКОРДБАНК», затвердженої рішенням Правління банку від 03 червня 2019 року, на ОСОБА_1 покладено виконання таких обов`язків, як планування та організація роботи відділення, керування його роботою, забезпечення ефективності роботи відділення, а також контроль та забезпечення виконання підлеглими працівниками покладених на них посадових обов`язків, розподіл поточної роботи між працівниками відділення, забезпечення та виконання інших обов`язків у межах повноважень, наданих банком, з якою він ознайомлений під підпис 03 червня 2019 року.

Згідно з посадовою інструкцією, затвердженою рішенням Правління ПАТ «КБ «АКОРДБАНК» від 03 червня 2019 року, керуючий відділенням у своїй діяльності повинен знати Інструкцію про ведення касових операцій банками України; внутрішні нормативні документи банку про організацію роботи щодо здійснення касових операцій банком; внутрішні нормативні документи банку щодо здійснення банком валютно-обмінних операцій; Закон України «Про банки і банківську діяльність» від 07 грудня 2000 року, № 2121-ІІІ (зі змінами та доповненнями) та інші законодавчі акти України і нормативно-правові акти НБУ, які стосуються банківської діяльності та проведення касових операцій у тому числі.

03 жовтня 2019 року головою правління ПАТ «КБ «АКОРДБАНК» видано наказ № 1109, яким з 04 жовтня 2019 року право на відкриття та закриття сховища цінностей відділення № 56 у м. Одеса ПАТ «КБ «Акордбанк» надано заступнику керуючого відділення Басарабі Т. І. та завідувачу каси відділення ОСОБА_3.

Вказаним наказом на ОСОБА_1 покладено обов`язок забезпечити передачу дублікатів ключів від сховища цінностей на відповідальне збереження у Головному банку ПАТ «КБ «КБ «АКОРДБАНК».

Наказом від 03 червня 2020 року №687-од, у зв`язку з виробничою необхідністю, наказано провести станом на цю ж дату ревізію цінностей, контрольний перерахунок та передачу цінностей, які знаходяться у сейфовому сховищі № 1 відділення 56 у м. Одеса ПАТ «КБ «АКОРДБАНК» від заступника керуючого відділення Басараби Т. І. до керуючого відділення ОСОБА_1., та на час відсутності відповідальної особи за відкриття та закриття сейфового сховища цього відділення з 03 червня 2020 року надано право на відкриття та закриття сейфового сховища № 1 позивачу ОСОБА_1 , передано останньому ключ № 1 від цього ж сейфового сховища. У пунктах 4-5 указаного наказу визначено провести поаркушний перерахунок готівки, зокрема, іноземної валюти у розмірі 100 % та призначити ревізійну комісію. Контроль за виконанням наказу, з яким позивач був ознайомлений 03 червня 2020 року, покладено на позивача.

15 червня 2020 року головою правління ПАТ «КБ «АКОРДБАНК» видано наказ № 773, яким зобов`язано 16 червня 2020 року, протягом дня, провести раптову ревізію готівкових коштів, що зберігаються у грошовому сховищі та приміщенні операційної каси відділення № 56, у ході чого провести поаркушний перерахунок грошових коштів у розмірі 90 %, з яким позивач був ознайомлений під розпис.

За результатами раптової перевірки 16 червня 2020 року, ревізійною комісією ПАТ «КБ «АКОРДБАНК» станом на 14:43 годину проведена ревізія цінностей, що знаходяться у грошовому сховищі відділення № 56, обліковуються на балансових і позабалансових рахунках, якою встановлено: «оборотна (операційна) каса»: «сума за даними книги обліку, з урахуванням документів, проведених з ранку дня проведення ревізії і до моменту» - 54 852 доларів США; «фактична наявність» - 38 989 доларів США; «нестача» - «15 863 доларів США». А також виявлено нестачу 283,97 грн.

За результатами проведення ревізії, складено акт ревізії цінностей та додаток № 1 (аналітична інформація щодо обсягу коштів отриманих протягом дня у підзвіт за фактично проведеними ними касовими операціями відповідно до наявних касових документів-фактично наявних на робочому місці касових працівників на момент проведення ревізії), з якими ознайомлені під підпис особи, відповідальні за відкриття та закриття сховища відділення, інші касові працівники, з них: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1

18 червня 2020 року ОСОБА_1 надав письмові пояснення з приводу недостачі згідно з актом ревізії відділення від 16 червня 2020 року, в яких вбачається, що він визнав вину у халатному відношенні до своїх обов`язків на момент відповідальності за касу, а саме дозволив зберігати ключі від сейфа (2 штуки) у непідконтрольному йому місці (шухляді касира), що могло спровокувати крадіжку грошей із сейфа.

30 червня 2020 року складено звіт за результатами службового розслідування за фактами, встановленими актом ревізії цінностей від 16 червня 2020 року відділення № 56, яким встановлено, що зникненню значної готівкової суми з сейфового сховища відділення, що призвело до заподіяння банку матеріальної шкоди, сприяло грубе порушення керуючим відділенням ОСОБА_1 , завідувачем каси відділення ОСОБА_3 та касиром відділення ОСОБА_4 покладених на них трудових обов`язків, невиконанням ними внутрішніх нормативних документів банку (Інструкції про ведення касових операцій від 25 вересня 2018 року № 103 та Інструкції з організації роботи щодо здійснення касових операцій у ПАТ «КБ «АКОРДБАНК». Також у звіті було встановлено, що на момент ревізії сейф, який відділення використовує у якості сховища, знаходився у касовій кабіні іншого касового працівника ОСОБА_5 , при цьому обидва ключі від цього сейфу знаходились в одноосібному користуванні цієї особи; Книги обліку готівки оборотної (операційної) каси й інших цінностей банку і в гривні і в іноземній валюті (заведені у серпні/вересні 2019 року) та Книга касирів прошнуровані, але не засвідчені відбитком та підписами відповідальних осіб; у Книзі обліку готівки оборотної (операційної) каси й інших цінностей банку у грн. останній запис (та підписи осіб, відповідальних за відкриття/закриття сховища відділення) стосовно залишків коштів у гривні датований 20 березня 2020 року. У Книзі обліку готівки оборотної (операційної) каси й інших цінностей банку в іноземній валюті записи щодо залишків присутні - зауважень немає; касир у порушення внутрішньобанківських процедур для фіксування сум коштів, які касири передають протягом дня один одному, використовували одну (загальну) книгу у гривні та одну (загальну) у валюті. Ці Книги касирів містять останній запис із підписами стосовно коштів, які касири відділення передавали один одному протягом дня, датований 11 червня 2020 року (за 15 червня 2020 року один запис із підписом), та зафіксовані інші порушення (звіт службового розслідування від 30 червня 2020 року).

Наказом від 20 липня 2020 року № 530-п, виданим головою Правління ПАТ «КБ «АКОРДБАНК», звільнено ОСОБА_1 , керуючого відділення № 56 ПАТ «КБ «АКОРДБАНК» у м. Одеса, за одноразове грубе порушення трудових обов`язків, порядку формування касових документів дня банку, затверджених рішенням правління, за пунктом 1 статті 41 КЗпП України. Підстава: звіт результатів службового розслідування від 30 червня 2020 року, складений за фактом актів про розбіжності готівкових коштів від 16 червня 2020 року на відділенні № 56 м. Одеса. Вирішено виплатити ОСОБА_1 компенсацію за 29 календарних днів невикористаної щорічної відпустки.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Підставами касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме:

- суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України);

- судові рішення оскаржуються з підстав, передбачених частиною третьою статті 411 ЦПК України, зокрема, суди належним чином не дослідили зібрані у справі докази (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Вказаним вимогам закону судові рішення судів попередніх інстанцій відповідають.

Підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника передбачені у статтях 40, 41 КЗпП України.

Пунктом 1 частини першої статті 41 КЗпП України передбачені додаткові підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу з окремими категоріями працівників за певних умов одноразового грубого порушення трудових обов`язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками, а також службовими особами органів доходів і зборів, яким присвоєно спеціальні звання, і службовими особами центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами.

Важливим елементом застосування пункту 1 частини першої статті 41 КЗпП України є звільнення працівника за порушення, яке має ознаки одноразовості. Так, і рішення компетентного органу власника підприємства, і наказ про звільнення повинні містити чітко сформульоване одноразове порушення, яке стало підставою для звільнення.

За своїм змістом наказ про звільнення не повинен містити посилання на цілу низку (систему) порушень, за які був звільнений позивач, а лише вказувати на одноразове грубе порушення конкретних трудових обов`язків.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 17 липня 2019 року у справі 461/4863/16-ц (провадження № 61-20758св18).

Вирішуючи питання про те, чи є порушення трудових обов`язків грубим, суд повинен виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, та істотності наслідків порушення трудових обов`язків. При цьому суд повинен установити не тільки факт невиконання працівником обов`язку, який входить до його трудових обов`язків, а й можливість виконання ним зазначеного обов`язку за встановлених судом фактичних обставин справи, тобто встановити вину працівника та наявність причинного зв`язку між невиконанням працівником трудових обов`язків і негативними наслідками, які настали внаслідок такого порушення.

Грубість порушення трудових обов`язків визначається характером дій чи бездіяльності працівника, істотністю наслідків порушення та формою вини. Право оцінки порушення як грубого покладається на суд, який розглядає конкретний трудовий спір.

Звільнення на підставі пункту 1 частини першої статті 41 КЗпП України за своєю природою є дисциплінарним, а тому воно має здійснюватися з дотриманням порядку і строків, передбачених статтями 148, 149 КЗпП України.

Приймаючи рішення (наказ) про звільнення ОСОБА_1 за пунктом 1 частини першої статті 41 КЗпП України, ПАТ «КБ «АКОРДБАНК» встановило, що 16 серпня 2020 року о 14:43 годині ревізійна комісія провела ревізію цінностей, що знаходяться у грошовому сховищі відділення № 56, обліковуються на балансових та позабалансових рахунках готівкових коштів, у ході якої виявлено нестачу коштів, а саме: 15 863 доларів США та 283,97 грн. За результатами ревізії проведено службове розслідування та 30 червня 2020 року складено звіт, яким встановлено, що зникненню значної готівкової суми з сейфового сховища відділення, що призвело до заподіяння банку матеріальної шкоди, сприяло грубе порушення керуючим відділенням ОСОБА_1 , завідувачем каси відділення ОСОБА_3 , та касиром відділення ОСОБА_4 покладених на них трудових обов`язків, невиконанням ними внутрішніх нормативних документів банку (Інструкції про ведення касових операцій від 25 вересня 2018 року № 103 та Інструкції з організації роботи щодо здійснення касових операцій у ПАТ «КБ «АКОРДБАНК»). Також у звіті встановлено, що на момент ревізії сейф, який відділення використовує в якості сховища, знаходився у касовій кабіні іншого касового працівника ОСОБА_5 , при цьому обидва ключі від цього сейфу знаходились в одноосібному користуванні цієї особи; книги обліку готівки оборотної (операційної) каси й інших цінностей банку і в гривні і в іноземній валюті (заведені у серпні/вересні 2019 року) та Книга касирів прошнуровані, але не засвідчені відбитком та підписами відповідальних осіб; у Книзі обліку готівки оборотної (операційної) каси й інших цінностей банку у гривні останній запис (та підписи осіб, відповідальних за відкриття/закриття сховища відділення) стосовно залишків коштів у гривні датований 20 березня 2020 року. У Книзі обліку готівки оборотної (операційної) каси й інших цінностей банку в іноземній валюті записи щодо залишків присутні - зауважень немає; касир у порушення внутрішньобанківських процедур для фіксування сум коштів, які касири передають протягом дня один одному, використовували одну (загальну) книгу у гривні та одну (загальну) у валюті. Ці Книги касирів містять останній запис із підписами стосовно коштів, які касири відділення передавали один одному протягом дня, датований 11 червня 2020 року (за 15 червня 2020 року один запис із підписом), зафіксовані інші порушення.

Під разовим порушенням необхідно розуміти таку протиправну поведінку, що є обмеженою в часі та вчиненою саме разово (одну дію або бездіяльність). Не є одноразовим грубим порушенням трудових обов`язків тривале, неналежне «керування» роботою установи, ослаблення контролю за робою підлеглих тощо. Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 06 жовтня 2021 року у справі № 305/1001/18 (провадження № 61-3286св21).

Важливим елементом застосування пункту 1 частини першої статті 41 КЗпП України є звільнення саме керівника за порушення, яке має ознаку одноразовості. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 26 квітня 2022 року у справі № 686/29270/19 (провадження № 61-1964св21).

Рішення компетентного органу, власника підприємства, і наказ про звільнення мають містити чітко сформульоване одноразове порушення, яке стало підставою звільнення керівника.

Відповідно до пунктів 18, 19 Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої Постановою Правління НБУ від 25 вересня 2018 року № 103 (далі - Інструкція №103) визначено відповідальних осіб сховища - це посадові особи, на яких покладено обов`язки щодо зберігання готівки та інших цінностей у сховищі та виконання операцій з ними. Банк наказом призначає відповідальних осіб сховища (у складі не менше двох осіб), на яких покладаються обов`язки щодо зберігання цінностей у сховищі, передсховищі та/або сейфах, що використовуються як сховища, та виконання операцій з ними. Керівник банку (філії, відділення), а також відповідальні особи сховища в разі незабезпечення схоронності цінностей у касі банку несуть відповідальність згідно із законами України.

Пунктами 2.2.11, 12.1.12, 12.1.13, 12.1.19, 12.1.23, 12.2.2, 12.2.3 Інструкції № 271219/01 передбачено, що банк наказом призначає відповідальних осіб сховища цінностей (не менше двох), на яких покладаються обов`язки щодо зберігання готівки операційної каси та інших цінностей у сховищі цінностей/сейфах, що використовуються як сховища. Обов`язками осіб відповідальних за збереження цінностей є контроль за дотриманням правильності формування, повнотою вкладення і правильністю розміщення готівки та інших цінностей на зберігання до сховища цінностей, звіркою відповідності залишків цінностей даним бухгалтерського обліку, дотриманням порядку зберігання готівки та інших цінностей. Обов`язками матеріально відповідальної особи за збереження цінностей (керуючого відділення та завідувача каси) є приймання в установленому порядку від касирів відділення цінностей та касових документів після закінчення роботи, перерахування готівки, сформованої в установленому нормативно-правовими актами порядку, зведення каси - визначення залишків готівки та інших цінностей на кінець дня, розміщення цінностей у сховищі, отримання готівки та інших цінностей зі сховища на початку операційного дня, видача цінностей касирам відділення для здійснення касових операцій. При закритті сховища цінностей, для звірки залишку готівки і цінностей, відповідальні особи за збереження цінностей, кожний особисто, перевіряють фактичну наявність готівки та інших цінностей операційної каси та проводять запис у Книзі обліку готівки оборотної (операційної) каси та інших цінностей банку, а також Книзі обліку наявності іноземної валюти та платіжних документів в іноземній валюті, де зазначають загальну суму залишку цінностей, що знаходяться в сховищі за кожним балансовим рахунком, станом на наступний операційний день. Службові особи, відповідальні за схоронність цінностей банку повинні вживати усіх залежних від них заходів для запобігання нестачі, розкрадання, знищення, псування, втрати матеріальних цінностей, вчасно повідомляти керівництво банку про будь-які обставини, що загрожують збереженню цінностей. Керуючі відділень банку несуть відповідальність за організацію безпечного зберігання касових цінностей у сховищах та касах відділення відповідно до вимог чинного законодавства.

Вирішуючи питання про те, чи є порушення трудових обов`язків грубим, суд повинен виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, яку ним заподіяно чи могло бути заподіяно шкоду, істотності наслідків порушення трудових обов`язків. При цьому суд повинен установити не лише факт невиконання працівником обов`язку, який входить до кола його трудових обов`язків, а й можливість виконання ним зазначеного обов`язку за встановлених судом фактичних обставинах справи, тобто встановити вину працівника та наявність причинного зв`язку між невиконанням працівником трудових обов`язків і негативними наслідками, які настали внаслідок такого порушення (постанова Верховного Суду від 01 лютого 2018 року у справі № 661/1171/16-ц, (провадження 61-1200св18)).

Із матеріалів справи, яка переглядається, вбачається, що, видаючи наказ про звільнення ОСОБА_1 , відповідач довів, що мало місце одноразове грубе порушення позивачем обов`язків, що входили до кола його трудових обов`язків, зокрема, позивач не виконав наказ 03 червня 2020 року №687-од у частині збереження ключів від сейфового приміщення та збереження цінностей, шляхом контролю за дотриманням правильності формування, повнотою вкладення і правильністю розміщення готівки та інших цінностей на зберігання до сховища цінностей, звіркою відповідності залишків цінностей даним бухгалтерського обліку, дотриманням порядку зберігання готівки та інших цінностей. При цьому доведено наявність причинного зв`язку між невиконанням ним трудових обов`язків і негативними наслідками, які настали внаслідок такого порушення, що підтверджено актом службового розслідування, на підставі якого видано наказ про звільнення позивача.

Отже, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про наявність підстав для звільнення позивача у зв`язку з одноразовим грубим порушенням трудових обов`язків за пунктом 1 частини першої статті 41 КЗпП України.

При цьому судом першої інстанції вірно зазначено, що звільнення позивача відбулося з дотриманням положень трудового законодавства.

Щодо доводів касаційної скарги про те, що у порушення вимог пункту 1 частини першої статті 41 КЗпП України у наказі про звільнення позивача не зазначено, за яке саме одноразове грубе порушення трудових обов`язків його звільнено з роботи, оскільки якщо порушення має тривалий, а не разовий характер, то це не дає підстав для звільнення працівника за вказаною нормою КЗпП України, колегія суддів виходить із того, що правова оцінка дисциплінарного проступку провадиться з урахуванням усіх обставин справи.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження апеляційного суду та додаткового правового аналізу не потребують.

Інші наведені в касаційній скарзі аргументи не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, зводяться до неправильного тлумачення заявником норм матеріального права та до необхідності переоцінки доказів і встановлення обставин, які не були встановлені судом. У силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Отже, суди першої та апеляційної інстанції виконали вимоги статті 89 ЦПК України щодо оцінки доказів і статті 263 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості судового рішення, повно і всебічно дослідили і оцінили докази та встановили обставини у справі.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції та постанову апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Врадіївського районного суду Миколаївської області від 12 травня 2021 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 20 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Г. В. Коломієць Б. І. Гулько Д. Д. Луспеник