У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 січня 2022 року м.Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Черніцька І.М., розглянувши у порядку письмового провадження заяву адвоката Чубенко Сніжани Василівни, яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю та зміну черговості одержання права на спадкування,-

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Чубенко С.В., діючи в інтересах позивача ОСОБА_1 , звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем ОСОБА_4 з 1993 року по 24 лютого 2015 року та зміну черговість одержання права на спадкування після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнавши за нею право на спадкування разом із спадкоємцями другої черги.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 . Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому рухоме та нерухоме майно. Відповідачі є спадкоємця другої черги. Вказує, що вона є донькою ОСОБА_4 . У свідоцтві про її народження відомості про батька відсутні, так як її мати не перебувала у шлюбі з ОСОБА_4 .

У 1993 році ОСОБА_4 виконуючи свої батьківські обов`язки забрав її у м.Київ, оплачував навчання, проживання, дбав про її виховання та утримання. З 2000 року вона разом з ОСОБА_4 проживали як одна сім`я, як батько та донька. Саме вона займалась його лікуванням та піклувалась про нього. ОСОБА_4 не підтримував родинних відносин із відповідачами, останні не цікавились його життям та не підтримували із ним стосунків. До моменту смерті ОСОБА_4 проживав разом із нею у квартирі у м.Києві, вони мали взаємні права та обов`язки, вели спільне господарство, мали спільні доходи та витрати. Вона займалась підготовкою та організацією поховання спадкодавця.

Посилаючись на наведене, просила задовольнити позов.

Одночасно із позовом представник подала заяву про забезпечення позову шляхом заборони Першій Тернопільській державній нотаріальній конторі видавати свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , до завершення розгляду справи у суді.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 . Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому рухоме та нерухоме майно, а саме: автомобіль марки Toyota модель Venza, 2010 року випуску, ДНЗ НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_2 ; автомобіль марки Citroen модель Berlingo, 2012 року випуску, ДНЗ НОМЕР_3 , № кузова НОМЕР_4 ; квартиру АДРЕСА_1 ; нежитлові і господарські приміщення №№ VI, VII, VII в будинку АДРЕСА_2 ; квартиру АДРЕСА_3 ; квартиру АДРЕСА_4 ; нежитлові приміщення в буд. АДРЕСА_5 загальною площею 35 кв.м.; житловий будинок з надвірними побудовами та спорудами по АДРЕСА_6 ; земельну ділянку по АДРЕСА_7 , площею 0,1000 га; квартиру АДРЕСА_8 ; квартиру АДРЕСА_9 .

Спадкова справа за №42/2015 року відкрита у Першій Тернопільській державній нотаріальній конторі. Вказує, що при видачі свідоцтв про право на спадщину за законом будуть порушені права позивача, що ускладнить чи зробить неможливим виконання рішення суду.

Посилаючись на наведене, просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони Першій Тернопільській державній нотаріальній конторі видавати свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , до завершення розгляду справи у суді.

Розгляд заяви здійснено судом у строки, визначені ч. 1 ст. 153 ЦПК України, в порядку письмового провадження за наявними у суду матеріалами без повідомлення учасників справи та проведення судового засідання, що відповідає вимогам ч. 13 ст. 7 та ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

Суд, розглянувши заяву та матеріали позову, вважає, що заява позивача про забезпечення позову не відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України та є необґрунтованою, виходячи із наступних підстав.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За змістом ч. 1,2 ст. 149 ЦПК України єдиною підставою для забезпечення позову є заява учасника справи. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з вимогами ч. 1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення;7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до роз`яснень викладених у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року N 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Крім того, у п. 9 даної Постанови Верховний Суд зазначає, що клопотання про забезпечення позову повинно бути вмотивованим і обґрунтованим доказами наявності реальних загроз чи утруднень майбутнього виконання рішення суду, співмірністю заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам, їх відповідність предмету позовної вимоги, відсутністю порушень прав третіх осіб заходами забезпечення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

При цьому, сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову.

З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 81 ЦПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем тощо).

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд повинен переконатися у тому, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду.

Висновок суду про необхідність вжиття заходів забезпечення позову не може грунтуватися на припущеннях позивача .

Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 . Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно. Відповідачі є спадкоємця другої черги. Позивач просить встановити факт проживання однією сім`єю із спадкодавцем ОСОБА_4 з 1993 року по 24 лютого 2015 року та змінити черговість одержання права на спадкування, визнавши за нею право на спадкування разом із спадкоємцями другої черги.

В обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову представник посилається на те, що після смерті ОСОБА_4 у Першій Тернопільській державній нотаріальній конторі відкрита спадкова справа. При видачі свідоцтв про право на спадщину за законом будуть порушені права позивача, що ускладнить чи зробить неможливим виконання рішення суду.

Однак, до матеріалів позову не долучено жодних доказів, витягів із спадкового реєстру тощо, щодо відкриття спадкової справи після смерті ОСОБА_4 у Першій Тернопільській державній нотаріальній конторі. Не долучено доказів на підтвердження факту про те, що відповідачі є спадкоємцями майна після смерті ОСОБА_4 .

При цьому, позивачем необґрунтовано належними та достатніми доказами необхідність та доцільність забезпечення позову у даній справі; не надано жодного доказу щодо реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

У заяві не наведено жодних доказів того, що відповідачі будуть ухилятись від виконання можливого рішення суду чи створювати обставини, які б утрудняли чи унеможливлювали його виконання та без вжиття заходів забезпечення позову захист прав та інтересів позивача стане неможливим.

Сама лише думка представника позивача з приводу ускладнення в майбутньому виконання рішення суду, не може бути визнана судом достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову у спірних правовідносинах, оскільки є суб`єктивним судженням представника позивача, без зазначення існуючої очевидної небезпеки заподіяння шкоди позивачу.

Відтак, твердження представника про те, що невжиття вказаних заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав стане неможливим, не підтвердженні належними та достатніми доказами.

Крім того, в супереч вимогам п. 6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову відсутні пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення, які встановленні ст. 154 ЦПК України, котрі є імперативною умовою змісту заяви про забезпечення позову та прийняття судом цієї заяви до розгляду.

Згідно з вимогами ч. 10 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст. 151 цього Кодексу повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини, суд вважає, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст. 151 ЦПК, а тому її слід повернути заявнику.

Керуючись ст.ст. 151-154, 261, 352-355 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву адвоката Чубенко Сніжани Василівни, яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , про забезпечення позову повернути заявнику.

Роз`яснити, що заявник не позбавлений можливості, усунувши вказані недоліки заяви про забезпечення позову, повторно звернутися до суду.

Копію ухвали негайно після її постановлення надіслати заявнику.

Ухвала набирає законної сили з дня її підписання суддею, якщо інше не передбачено ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом 15 днів з дня складення повного тексу судового рішення.

Якщо ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повна ухвала суду складена 04 січня 2022 року.

Суддя Тернопільського

міськрайонного суду Тернопільської області І.М. Черніцька