П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2022 року

м. Чернівці

справа № 725/2120/21

провадження №22-ц/822/488/22

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Половінкіна Н. Ю.

суддів Владичана А.І., Кулянди М.І.

секретаря Паучек І.І.

за участі представника відповідача ОСОБА_1

учасники справи

позивач ОСОБА_2

відповідач ОСОБА_3

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , в інтересах якої ді/ адвокат Петрунько Ірина Андріївна, на рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 28 квітня 2022 року, головуючий у першій інстанції Федіна А.В.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_2 у квітні 2021 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди.

Посилалася на право спільної сумісної власності ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 .

Зазначала, що ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_2 , що знаходиться поверхом вище.

8 лютого 2021 року мало місце залиття квартири АДРЕСА_1 .

За актом приватного підприємства «Житлосервіс» від 08 лютого 2021 року №3 причиною залиття є прорив труби на з`єднанні внутрішньоквартирної розводки у квартирі АДРЕСА_2 .

Відповідно до висновку будівельно-технічної експертизи судового експерта Ощипко О.О. спільного підприємства «Західно-Український Експертно-Консультативний Центр» від 18 лютого 2021 року №35 вартість ремонтно-відновлювальних робіт, що необхідно виконати в приміщенні квартири АДРЕСА_1 для усунення наслідків її залиття, становить 33525 грн. 92 коп.

Просила стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду, завдану внаслідок затоплення квартири АДРЕСА_1 , в сумі 33525 грн. 92 коп.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 28 квітня 2022 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду, завдану внаслідок затоплення квартири АДРЕСА_1 , в сумі 33525 грн. 92 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 908 грн., витрати на проведення експертизи в сумі 2310 грн.

Додатковим рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 31 травня 2022 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу в сумі 8050 грн.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг

ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокат Петрунько І.А., в апеляційній скарзі просить рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 28 квітня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення яким у позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди відмовити.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги

Вважає, що ОСОБА_2 не доведено протиправну поведінку ОСОБА_3 , вину останньої у залитті квартири АДРЕСА_1 8 лютого 2021 року.

Зазначає, що ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1 , в якій проживає сестра власниці з чоловіком.

ОСОБА_3 не була присутньою при складанні акту приватного підприємства «Житлосервіс» від 08 лютого 2021 року №3 та при проведенні судовим експертом Ощипко О.О. будівельно-технічної експертизи від 18 лютого 2021 року №35.

Посилається на те, що не встановлено причини затоплення, зазначення у акті приватного підприємства «Житлосервіс» від 08 лютого 2021 року №3 причиною затоплення прорив труби на з`єднанні на внутрішньоквартирній розводці у квартирі АДРЕСА_3 суперечить відсутності мешканців квартири АДРЕСА_3 на момент затоплення.

Судом першої інстанції задоволено клопотання про проведення повторної будівельно-технічної експертизи, проте відмовлено у направленні клопотання іншому експерту, оскільки експертом ОСОБА_7 надано кошторис на оплату послуг експерта в сумі 9610 грн. 16 коп., що є непідйомним.

Вважає, що у акті приватного підприємства «Житлосервіс» від 08 лютого 2021 року №3 дописано підтоплення покриття із ламінату площею 3 кв.м без зазначення у якій кімнаті.

Натомість, у акті будівельно-технічної експертизи судового експерта Ощипко О.О. від 18 лютого 2021 року №35 зазначено ламінат площею 15,9 кв.м, який необхідно демонтувати та улаштувати.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокат Петрунько І.А., підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, суд першої інстанції керувався положеннями ч.1, п.1 ч.2 ст.22, ч.1, 2 ст.1166 ЦК України та дійшов висновку про те, що підлягає захисту право ОСОБА_2 на стягнення з ОСОБА_3 шкоди, завданої внаслідок затоплення квартири АДРЕСА_1 , в сумі 33525 грн. 92 коп.

На обґрунтування таких висновків суд першої інстанції послався на акт приватного підприємства «Житлосервіс» від 08 лютого 2021 року №3, яким встановлено залиття квартири АДРЕСА_1 8 лютого 2021 року з квартири АДРЕСА_3 поверхом вище, висновки будівельно-технічної експертизи судового експерта Ощипко О.О. від 18 лютого 2021 року №35 щодо вартості ремонтно-відновлювальних робіт, доведеність вини ОСОБА_3 , якою не забезпечено справність обладнання з водопостачання у належній їй на праві власності квартирі.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення наведеним нормам відповідає.

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

Встановлено право спільної сумісної власності ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Чернівецькою дистанцією цивільних споруд Львівської залізниці 31 грудня 1996 року.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме мано та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 7 квітня 2021 року №251601410 ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_2 .

За актом приватного підприємства «Житлосервіс» від 08 лютого 2021 року №3 комісією у складі інженера ОСОБА_8 та робітника з обслуговування будинків ОСОБА_9 виходом на місце 08 лютого 2021 року у квартирі АДРЕСА_1 виявлено видимі сліди затоплення у кухні на стелі площею 0,8 кв.м., у коридорі на стелі площею 0,6 кв.м., у туалеті на стелі 0,5 кв.м, підтоплення покриття із ламінату площею 3 кв.м. Причиною затоплення є прорив труби на з`єднанні на внутрішньоквартирній розводці у квартирі АДРЕСА_3 , яка знаходиться поверхом вище.

Згідно з інформацією Приватного підприємства «Житлосервіс» м.Чернвіці на адвокатський запит від 05 березня 2021 року №13/02 акт затоплення складався без присутності мешканців квартири АДРЕСА_2 . Причиною затоплення був прорив труби на з`єднанні на внутрішньоквартирній розводці у кв. АДРЕСА_2 а саме її передчасний вихід із ладу. Після затоплення мешканці квартири АДРЕСА_3 звернулись до працівників Приватного підприємства «Житлосервіс» для проведення робіт по заміні труб внутрішньоквартирної мережі.

Відповдіно до висновку будівельно-технічної експертизи судового експерта Ощипко О.О. спільного підприємства «Західно-Український Експертно-Консультативний Центр» від 18 лютого 2021 року №35 вартість ремонтно-відновлювальних робіт, що необхідно виконати в приміщенні квартири АДРЕСА_1 для усунення наслідків її залиття, становить 33525 грн. 92 коп.

Ухвалою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 16 червня 2021 року призначено у справі судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено судовому експерту Гайда Б.Я.

Судовим експертом Гайда Б.Я. повідомлено про неможливість надання висновку судової будівельно-технічної експертизи від 24 вересня 2021 року №31/21 у зв`язку із відсутністю оплати.

Ухвалою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 3 листопада 2021 року у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_10 про призначення повторної судової експертизи відмовлено.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права при прийнятті постанови

Згідно з ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушено, має право на відшкодування завданої йому шкоди.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками визнаються: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

На підставі ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже, цивільно-правова деліктна відповідальність - це забезпечений державним примусом обов`язок відповідальної особи відшкодувати потерпілому заподіяну шкоду.

Аналіз положень статті 1166 ЦК України дозволяє дійти висновку про те, що загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, винне діяння заподіювача шкоди (цивільне правопорушення), яке містить такі складові: протиправна поведінка особи, настання шкоди, причинний зв`язок між ними та вина заподіювача шкоди.

Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Під шкодою розуміється майнова шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стає об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди (умислу або необережності).

Відсутність будь-якої з цих умов є підставою для звільнення особи від відповідальності, якщо інше не встановлено законом.

У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Отже, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди, протиправну поведінку заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача і вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Для застосування такого заходу відповідальності, як відшкодування шкоди слід встановити наявність у діях винної особи усіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення (протиправної поведінки), ступінь її вини у розумінні статті 1193 ЦК України.

Не заслуговують на увагу посилання ОСОБА_3 в апеляційній скарзі на недоведеність протиправної поведінки ОСОБА_3 , вини останньої у залитті квартири АДРЕСА_1 8 лютого 2021 року.

За актом приватного підприємства «Житлосервіс» від 08 лютого 2021 року №3, затвердженим директором приватного підприємства «Житлосервіс» Меленчук Т.О., комісією у складі інженера ОСОБА_8 та робітника з обслуговування будинків ОСОБА_9 встановлено, що 8 лютого 2021 року мало місце затоплення квартири АДРЕСА_1 з квартири АДРЕСА_3 , яка знаходиться поверхом вище.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 79 ЦПК України встановлено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є доказами, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року № 927/11207, передбачено, що у разі залиття квартири складається відповідний акт (пункт 2.3.6 Правил).

В додатку № 4 до цих Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувачем будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд є власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно із законом.

З огляду на наведене акт приватного підприємства «Житлосервіс» від 08 лютого 2021 року №3, затверджений директором приватного підприємства «Житлосервіс» Меленчук Т.О., є належним доказом того, що 8 лютого 2021 року мало місце затоплення квартири АДРЕСА_1 з квартири АДРЕСА_3 , яка знаходиться поверхом вище.

Водночас заслуговують на увагу заперечення ОСОБА_3 в апеляційній скарзі щодо зазначення у акті приватного підприємства «Житлосервіс» від 08 лютого 2021 року №3 причиною затоплення прорив труби на з`єднанні на внутрішньоквартирній розводці у квартирі АДРЕСА_3 .

Так з матеріалів справи вбачається, що власник квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_3 не була присутньою при складанні акту приватного підприємства «Житлосервіс» від 08 лютого 2021 року №3.

З огляду на відсутність відомостей про безпосередній огляд квартири АДРЕСА_2 при складанні акту приватного підприємства «Житлосервіс» від 08 лютого 2021 року №3 зазначення місцем протікання труби на з`єднанні на внутрішньоквартирній розводці у квартирі зводиться до припущення.

Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини.

Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч. 2 ст. 1166 ЦК України).

Відповідно до положень частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

На підставі частини першої статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом частини першої статті 151 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.

Згідно із п. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 24 серпня 2006 року №45, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний: дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг; проводити за власні кошти ремонт квартири (наймач (орендар) - згідно з договором найму (оренди); забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання.

Власником квартири АДРЕСА_4 ОСОБА_3 не доведено факт відсутності вини у заподіянні шкоди ОСОБА_2 .

Будь-яких доказів на підтвердження того, що залиття квартири АДРЕСА_1 відбулося не з вини власника квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_3 , яка розташована поверхом вище, матеріали справи не містять.

Крім того, обставини залиття квартири АДРЕСА_1 внаслідок витоку води з квартири АДРЕСА_2 , розташованої поверхом вище, фактично не заперечуються ОСОБА_3

ОСОБА_3 у відзиві на позов, апеляційній скарзі заперечується місце протікання труби на з`єднанні на внутрішньоквартирній розводці у квартирі АДРЕСА_2 .

Разом з тим згідно з інформацією Приватного підприємства «Житлосервіс» м.Чернвіці на адвокатський запит від 05 березня 2021 року №13/02 після затоплення мешканці квартири АДРЕСА_3 звернулись до Приватного підприємства «Житлосервіс» для проведення робіт по заміні труб внутрішньоквартирної мережі.

На підставі ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

За змістом ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із положеннями частини четвертої, п`ятої, шостої ст. 81 ЦПК України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.

Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову.

У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник несе ризик відповідних наслідків, зокрема, відмови у задоволенні позовних вимог, у зв`язку із їх недоведеністю, або задоволення позовних вимог у випадку ненадання відповідачем доказів на спростування обставин, зазначених у позові.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача; за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування відповідачем обґрунтованості доводів позивача, оскільки це не звільняє відповідача від виконання ним його процесуальних обов`язків.

У матеріалах справи відсутні докази, що залиття квартири АДРЕСА_1 мало місце не внаслідок витоку води з квартири АДРЕСА_2 , розташованої поверхом вище, не з внутрішньоквартирної водопровідної системи квартирі АДРЕСА_2 .

З огляду на наведе суд першої інстанції обґрунтовано вважав доведеним заподіяння шкоди ОСОБА_2 внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1 , протиправність дій власника квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_3 щодо неналежного утримання внутрішньо квартирної водопровідної системи, причинний зв`язок між ними, дійшов правильного висновку про те, що завдані ОСОБА_2 збитки підлягають відшкодуванню за рахунок ОСОБА_3 .

Відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

За змістом ч.1 ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну відшкодувати її в натурі або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду № 6 від 27.03.1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" коли відшкодування шкоди у натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкодженому річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи, або виконаних робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до висновку будівельно-технічної експертизи судового експерта Ощипко О.О. спільного підприємства «Західно-Український Експертно-Консультативний Центр» від 18 лютого 2021 року №35 вартість ремонтно-відновлювальних робіт, що необхідно виконати в приміщенні квартири АДРЕСА_1 для усунення наслідків її залиття, становить 33525 грн. 92 коп.

Не заслуговують на увагу посилання ОСОБА_3 на те, що у акті приватного підприємства «Житлосервіс» від 08 лютого 2021 року №3 дописано підтоплення покриття із ламінату площею 3 кв.м, а у акті будівельно-технічної експертизи судового експерта ОСОБА_11 від 18 лютого 2021 року №35 зазначено ламінат площею 15,9 кв.м, який необхідно демонтувати та улаштувати.

ОСОБА_3 не надано доказів на спростування обставин необхідності демонтувати ламінат площею 15,9 кв.м.

Не заслуговують на увагу доводи ОСОБА_3 щодо задоволення судом першої інстанції клопотання про призначення повторної будівельно-технічної експертизи, проте відмови у направленні клопотання іншому експерту.

Ухвалою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 16 червня 2021 року призначено у справі судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено судовому експерту Гайда Б.Я.

Судовим експертом Гайда Б.Я. повідомлено про неможливість надання висновку судової будівельно-технічної експертизи від 24 вересня 2021 року №31/21 у зв`язку із відсутністю оплати.

Ухвалою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 3 листопада 2021 року у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_10 про призначення повторної судової експертизи відмовлено.

Так, частиною 1 статті 103 ЦПК України передбачено, що суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Експерт зобов`язаний дати обґрунтований та об`єктивний письмовий висновок на поставлені йому питання. Експерт зобов`язаний з`явитися до суду за його викликом та роз`яснити свій висновок і відповісти на питання суду та учасників справи (частини третя, четверта статті 74 ЦПК України).

Згідно частини 2 статті 113 ЦПК України якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Відповідно пункту 1.2.13 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 8 жовтня 1998 року, № 53/5 згідно з процесуальним законодавством України експертами виконуються первинні, додаткові, повторні, комісійні та комплексні експертизи.

Первинною є експертиза, коли об`єкт досліджується вперше.

Повторною є експертиза, під час проведення якої досліджуються ті самі об`єкти і вирішуються ті самі питання, що й при проведенні первинної (попередніх) експертизи (експертиз).

З огляду на наведене не проведення експертизи у зв`язку із відсутність оплати не є підставою для призначення повторної експертизи.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

З огляду на наведене рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 28 квітня 2022 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Тому рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 28 квітня 2022 року підлягає залишенню без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст.374, ч.1 ст.375 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокат Петрунько Ірина Андріївна, залишити без задоволення.

Рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 28 квітня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 8 серпня 2022 року.

Головуючий Н.Ю. Половінкіна

Судді А.І. Владичан

М.І. Кулянда