пр.. № 2/336/3049/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2022 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі судді Зарютіна П.В., за участю секретаря судового засідання Лопаткіної А.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ТАКІ ДА ТРЕВЕЛ», третя особа Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів і захисту споживачів, про захист прав споживача шляхом стягнення збитку за невиконання договору про надання туристичних послуг, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2022 року позивач звернулась до суду з позовом до ТОВ «ТАКІ ДА ТРЕВЕЛ», третя особа Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів і захисту споживачів, про захист прав споживача шляхом стягнення збитку за невиконання договору про надання туристичних послуг.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 13.12.2019 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір про надання туристичних послуг №0066-19.

Відповідно до пункту 1.1. Договору турагент, за встановлену плату та замовленням туриста зобов`язується забезпечити туриста комплексом туристичних послуг: Груповий тур до Мальти: " Травневі свята на Мальті з відпочинком на морі ".

Пунктом 2.1. Договору сторони визначили, що загальна вартість туристичних послуг становить 7970,00 грн., що в еквіваленті становить 299Є (Євро).

ТОВ «ТАКІ ДА ТРЕВЕЛ» було виставлено Рахунок на оплату № 1076 від 13.12.2019 року, який було оплачено Позивачем.

13.12.2019 року на виконання умов Договору про надання туристичних послуг №0066-19 від 13.12.2019 року, було внесено передплату у сумі 7970,00 грн., що підтверджується Договором, а саме п.2.2.1., а також Квитанцією про оплату № ПН416118 від 17.12.2019 року.

Відповідно до пункту 1.1. Договору дата туру: з 28.04.2020 року по 05.05.2020 року.

Пунктом 2.2.1. Договору передбачено, що сума сплачена при підписані Договору складає 7970,00 грн., що в еквіваленті становить 299Є (Євро).

Пунктом 2.2.2. Договору передбачено, що Залишок по сплаті відсутній.

20.03.2020 року при уточнені про туристичні послуги було повідомлено засобом телефонного зв`язку про скасування групового туру до Мальти, таким чином позивачем туристичні послуги за договором від 13.12.2019 року отримані не були.

20.03.2020 року Клієнтами було направлено Заяву про повернення коштів представнику ТОВ «ТАКІ ДА ТРЕВЕЛ» засобом зв`язку viber.

23.11.2021 року Позивачем на адресу Відповідача було направлено поштою Заяву про повернення коштів.

13.12.2021 року Позивачем на адресу Відповідача було направлено Претензію про повернення коштів на адресу ТОВ "ТАКІ ДА ТРЕВЕЛ".

Станом на теперішній час кошти не повернено. На зв`язок ТОВ «ТАКІ ДА ТРЕВЕЛ» не виходить, всі намагання зв`язатися з ТОВ «ТАКІ ДА ТРЕВЕЛ» залишилися безуспішними.

01.09.2021 року знайомий Позивача ОСОБА_2 звернувся на адресу Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів і захисту споживачів Заяву про проведення перевірки Відповідача на дотримання вимог закону останнім. ОСОБА_2 надав копію Листа № 06-5/18516 від 03.11.2021 року направленого йому від Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів і захисту споживачів у аналогічній Позивача заяві.

Відповідно до пп.6.4 п.6 Договору про надання туристичних послуг №0066-19 від 13.12.2019 року, Компанія зобов`язується повернути сплачені кошти Клієнту за умови виконання всіх пунктів Договору після письмового звернення клієнта за вказаними реквізитами протягом 25-ти банківських днів.

Як вказує позивач посилаючись у заяві на ст.. 625 ЦК України, за період з 28.04.2020 року по 01.06.2022 року відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання 763 календарних дні, а отже розмір пені за прострочення виконання договору на туристичне обслуговування становить 499,81 грн., а отже розмір майнової відповідальності, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 7970,00 грн. х 3%/365х763=499,81 грн., що разом становить суму у розмірі 8469,81 грн., яку і просить стягнути позивач на свою користь, крім того позивач просить стягнути з відповідача на свою користь витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

Ухвалою судді від 08.06.2022 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Судом на адресу відповідача та третьої особи були направлені ухвала про відкриття провадження та копія позовної заяви з додатками.

Третя особа Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів і захисту споживачів надала суду письмові пояснення в яких повідомляє, що позивач не звертався до Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів і захисту споживачів із заявою про порушення, а відповідно служба не здійснювала перевірки відповідача щодо можливого порушення прав чи законних інтересів позивача.

Відповідач копію ухвали разом із позовом та доданими до заяви документами відповідно до поштового повідомлення отримав 29.06.2022 року, однак своїм правом не скористався та відзив не подав.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У відповідності до ч.8 ст.279ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку спрощеного позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частин першої-третьої статті 20 Закону України «Про туризм» за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, який укладає договір безпосередньо або через турагента) зобов`язується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов`язується оплатити його. До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом. Договір на туристичне обслуговування укладається в письмовій чи електронній формі відповідно до закону.

У частині першій статті 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі статтею 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Відповідно до частин першої, другої статті 32 Закону України «Про туризм» за неналежне виконання своїх зобов`язань туроператор, турагент, інші суб`єкти туристичної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, визначену в договорі відповідно до чинного законодавства. Розмір майнової відповідальності туроператора, турагента чи іншого суб`єкта туристичної діяльності не може перевищувати фактично завданих замовнику збитків з їх вини.

Туроператор або турагент вправі відмовитися від виконання договору лише за умови повного відшкодування замовникові збитків, підтверджених у встановленому порядку та заподіяних внаслідок розірвання договору, крім випадку, коли це відбулося з вини туриста (частина восьма статті 20 Закону України «Про туризм»).

У статті 23 Закону України «Про туризм» визначено, що ваучер - форма письмового договору на туристичне або на екскурсійне обслуговування, яка може використовуватися відповідно до цього Закону.

У статті 25 Закону України «Про туризм» встановлено, що туристи мають право на відшкодування матеріальних і моральних збитків у разі невиконання або неналежного виконання умов договору.

Судом встановлено, що 13.12.2019 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір про надання туристичних послуг №0066-19.

Відповідно до пункту 1.1. Договору турагент, за встановлену плату та замовленням туриста зобов`язується забезпечити туриста комплексом туристичних послуг: Груповий тур до Мальти: "Травневі свята на Мальті з відпочинком на морі".

Пунктом 2.1. Договору сторони визначили, що загальна вартість туристичних послуг становить 7970,00 грн., що в еквіваленті становить 299Є (Євро).

ТОВ «ТАКІ ДА ТРЕВЕЛ» було виставлено Рахунок на оплату № 1076 від 13.12.2019 року, який було оплачено Позивачем.

13.12.2019 року на виконання умов Договору про надання туристичних послуг №0066-19 від 13.12.2019 року, було внесено передплату у сумі 7970,00 грн., що підтверджується Договором, а саме п.2.2.1., а також Квитанцією про оплату № ПН416118 від 17.12.2019 року.

Відповідно до пункту 1.1. Договору дата туру: з 28.04.2020 року по 05.05.2020 року.

Пунктом 2.1. вартість послуг по Договору складає 7970,00 грн., що в еквіваленті становить 299Є (Євро).

Пунктом 2.2.2. Договору передбачено, що сплачена сума при підписанні Договору - 100 %.

Позивачем туристичні послуги за договором від 13.12.2019 року отримані не були, що не спростовано стороною відповідача.

Позивачем на адресу Відповідача було направлено поштою Заяву про повернення коштів.

Станом на теперішній час кошти не повернено, що не спростовано стороною відповідача.

Відповідно до пп.6.4 п.6 Договору про надання туристичних послуг №0064-19 від 13.12.2019 року, Компанія зобов`язується повернути сплачені кошти Клієнту за умови виконання всіх пунктів Договору після письмового звернення клієнта за вказаними реквізитами протягом 25-ти банківських днів.

Відповідно до пп.6.4 п.6 Договору про надання туристичних послуг №0066-19 від 13.12.2019 року, Компанія зобов`язується повернути сплачені кошти Клієнту за умови виконання всіх пунктів Договору після письмового звернення клієнта за вказаними реквізитами протягом 25-ти банківських днів.

Згідно п.5.1.1 Компанія несе матеріальну відповідальність перед клієнтом за невиконання умов даного Договору відповідно до чинного законодавства України.

Згідно ч.5 ст.10 Закону України «Про захист права споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством.

Відповідач прострочив виконання послуги з 28.04.2020 по 01.06.2022 року на 763 дні. За розрахунком позивача сума пені складає 499,81 грн., а отже розмір майнової відповідальності, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 7970,00 грн. + 499,81 грн. = 8469,81 грн.

Позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню судом.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу суд зауважує наступне, відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Також, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16визначиладокази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу: «…На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат».

Документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки та ін.), які б засвідчували факт того, що ОСОБА_1 дійсно понесла витрати на правничу допомогу, матеріали заяви не містять.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для стягнення витрат на професійну (правничу) допомогу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4,12,13,141,261,264,265, 274-279, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «ТАКІ ДА ТРЕВЕЛ», треті особи: Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів і захисту споживачів, про захист прав споживача шляхом стягнення збитку за невиконання договору про надання туристичних послуг - задовольнити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ТАКІ ДА ТРЕВЕЛ» (04071, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 72, оф.8, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , рнокпп: не відомий) матеріального збитку за ненаданні туристичні послуги в розмірі 8469,81 грн.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ТАКІ ДА ТРЕВЕЛ» (04071, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 72, оф.8, ) на користь держави понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 481 гривень.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частину другій статті 358 ЦПК України.

Суддя П.В. Зарютін