Справа № 161/3426/22 Головуючий у 1 інстанції: Черняк В. В.
Провадження № 22-ц/802/532/22 Категорія: Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Киці С. І.,

суддів Данилюк В. А., Шевчук Л. Я.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Медичне об`єднання Луцької міської територіальної громади» про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 березня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 в березні 2022 року звернувся в суд з позовом до Комунального підприємства «Медичне об`єднання Луцької міської територіальної громади» про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди. Позов мотивує тим, що він є учасником бойових дій. З метою працевлаштування він звертався до роботодавців, до органів державної влади, де була інформація про заміщення вакантних посад. Заміщення вакантних посад у органах державної влади та місцевого самоврядування проводиться на конкурсній основі. Відповідно до постанови КМ України № 1236 від 09.12.2020 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з 19 грудня 2020 р. до 31 травня 2022 р. на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», від 20 травня 2020 р. № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та від 22 липня 2020 р. № 641«Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». Зазначеною постановою встановлено певні обмеження для громадян, зокрема встановлено обмеження для громадян на відвідування господарюючих суб`єктів та органів державної влади. Відповідно до п. 3-5 Постанови обмеження не застосовуються за умови наявності у всіх учасників (відвідувачів, користувачів), крім осіб, які не досягли 18 років, та організаторів заходу (співробітників закладу, ринку) негативного результату тестування на COVID-19 методом полімеразної ланцюгової реакції або експрес-тесту на визначення антигена коронавірусу SARS-CoV-2, яке проведене не більш як за 72 години до здійснення заходу (відвідування закладу, ринку), або документа, що підтверджує отримання повного курсу вакцинації, міжнародного, внутрішнього або іноземного сертифіката (крім сертифіката, що підтверджує вакцинацію від COVID-19 однією дозою дводозної вакцини (жовтого сертифіката). З метою бути присутнім на співбесідах та конкурсах він 18.11.2021 звернувся до Луцького центру первинної медичної допомоги № 2 з заявою в якій просив дати направлення на експрес-тест на визначення антигена коронавірусу SARS-CoV-2, однак посадова особа Луцького центру первинної медичної допомоги № 2 відмовила у видачі такого направлення та усно повідомила, що такий тест він може пройти самостійно у будь-якій лабораторії за власні кошти. В подальшому йому надавались письмові відповіді № 3783/2.8.21 від 21.11.2021 та № 341/2.8.22 від 28.01.20220 про те, що забір біоматеріалів для тестування проводиться безкоштовно у випадку коли вже є наявні симптоми корона вірусної хвороби (COVID-19). Вказує, що відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» він, як учасник бойових дій, має право на щорічне медичне обстеження і диспансеризацію із залученням необхідних спеціалістів, а йому всупереч цього було відмовлено в наданні направлення на проходження експрес-тесту на визначення антигена коронавірусу SARS-CoV-2. Просить визнати відмову Комунального підприємства «Медичне об`єднання Луцької міської територіальної громади» надати йому направлення на експрес-тест на визначення антигена коронавірусу SARS-CoV-2 та направлення на тестування на COVID-19 методом полімеразної ланцюгової реакції протиправною. Зобов`язати відповідача вчинити дії для направлення його на тестування на COVID-19 методом полімеразної ланцюгової реакції. Стягнути з відповідача на його користь 10 000,00 грн у відшкодування моральної шкоди завданої відмовою надати направлення на тестування на COVID-19.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 березня 2022 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків сплати судового збору, десять днів з дня вручення копії ухвали.

28 березня 2022 року ОСОБА_1 на виконання ухвали суду подав письмові пояснення, в яких зазначає, що відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року він, як учасник бойових дій, має право на щорічне медичне обстеження і диспансеризацію із залученням необхідних спеціалістів. Заважаючи на те, що він звертався до позивача із проханням провести тестування на наявність/відсутність коронавірусної хвороби (COVID-19) саме як учаснику бойових дій, а не громадянину, ОСОБА_1 вважає себе звільненим від сплати судового збору у даному випадку.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 березня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Медичне об`єднання Луцької міської територіальної громади» про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди, постановлено вважати неподаною та повернути позивачу на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України. Роз`яснено позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Позивач подав апеляційну скаргу на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 березня 2022 року в якій покликається на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права,. Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. Вказує, що відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» він, як учасник бойових дій, має право на щорічне медичне обстеження і диспансеризацію із залученням необхідних спеціалістів. Вважає, що в даній ситуації були порушені його права саме як учасника бойових дій, а тому він користується пільгами по сплаті судового збору.

Відзив на апеляційну скаргу в цій справі не подавався.

Справа в суді апеляційної інстанції розглядається в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи на підставі ч. 2 ст. 369 ЦПК України.

За змістом ч. ч. 4 та 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Апеляційний суд в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що позов не стосується порушення прав позивача, як учасника бойових дій, перелік яких наведений у Законі України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а отже він не може бути звільнений від сплати судового збору.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до положень Наказу Міністерства охорони здоров`я України від 20.05.2020 № 1227 «Про затвердження Змін до Стандартів медичної допомоги «Коронавірусна хвороба (COVID-19)» до переліку громадян, яким тести на COVID-19 робляться безкоштовно, входять: пацієнти з клінічними ознаками коронавірусної хвороби; пацієнти з пневмонію; особи, що контактували з підтвердженим випадком; особи, які потребують планової госпіталізації та/або операції; медичні працівники, які безпосередньо надають медичну допомогу хворим або проводять догляд за хворими на COVID-19 в умовах стаціонару (в т.ч. працівники лабораторій, які обробляють зразки з дихальних шляхів отримані від хворих на COVID-19 та працівники патологоанатомічних, судово-медичних бюро, відділень, які приймають участь у розтині тіла, в тому числі взятті зразків секційного матеріалу) (тестуються раз на 14 днів); працівники Національної поліції, Національної гвардії, Держприкордонслужби, інші медичні та фармацевтичні працівники (тестуються один раз на 30 днів).

В роз`ясненнях МОЗ України від 19 листопада 2021 року зазначено, що безоплатному тестуванню на COVID-19 наразі підлягають не лише пацієнти, у яких є підозра на коронавірусну хворобу. ПЛР-тестування на COVID-19 лікар обов`язково має призначати: особам із підозрою на COVID-19; особам з ознаками інших ГРВІ; особам з ознаками вірусної пневмонії; пацієнтам із позагоспітальною пневмонією; контактним особам при появі симптомів, які не виключають COVID-19. Першим трьом категоріям ПЛР призначають за умови, що їм не проводився скринінговий швидкий тест на визначення антигену SARS-CoV-2. Направлення на безкоштовне тестування зобов`язаний надати сімейний лікар.

Вказане було роз`яснено позивачу Комунальним підприємством «Медичне об`єднання Луцької міської територіальної громади» з посиланням на наказ МОЗ України від 27.10.2020 № 2438 «Про внесення змін до Стандартів медичної допомоги «Коронавірусна хвороба (COVID-19)».

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 позивач, як учасник бойових дій, дійсно має право на щорічне медичне обстеження і диспансеризацію із залученням необхідних спеціалістів, однак тестування на наявність/відсутність коронавірусної хвороби (COVID-19) не входить до Переліку необхідних обстежень лікарів-спеціалістів, видів клінічних, лабораторних та інших досліджень, що необхідні для проведення обов`язкових медичних оглядів, та періодичність їх проведення, затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 23.07.2002 № 280.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина третя статті 13 ЦПК України).

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Згідно із частиною першою статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до частини третьої статті 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей встановлені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». У статті 22 згаданого Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акта, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 цього Закону. Серед них не згадується право на звернення до суду зі звільненням від сплати судового збору з вимогами, що є подібними до тих, з якими ОСОБА_1 звернувся у цій справі.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/311/19 сформулювала аналогічний правовий висновок.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом з приводу визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії, який не зачіпає порядку, обсягу його соціальних гарантій чи будь-яким іншим чином стосується соціального і правового захисту ветеранів війни.

Тож за змістом наведеного правового висновку учасники бойових дій мають право на пільгу зі сплати судового збору виключно у справах з приводу захисту належних ним гарантій, які стосується їх соціального і правового захисту саме як ветеранів війни.

Системний аналіз наведених норм закону з врахуванням правових висновків Великої Палати Верховного Суду свідчить, що у кожному випадку суди мають враховувати предмет та підстави позову, перевіряти, чи стосується така справа захисту прав особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до неї особи).

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що за змістом позовної заяви негативний результат тестування на COVID-19 був необхідний ОСОБА_1 для присутності на співбесідах та конкурсах на заміщення вакантних посад в органах державної влади та місцевого самоврядування в листопада 2021 року.

Аналогічне він вказує і в апеляційній скарзі.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, суд першої інстанції правильно застосував норми процесуального та матеріального права, апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30.03.2022 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 369, 371, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 березня 2022 року в цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий

Судді