ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/9581/22
провадження № 4-с/753/131/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" жовтня 2022 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Трусової Т. О. з секретарем судового засідання Кирик К. С.,

учасники справи:

заявник (боржник) - ОСОБА_1 ,

представники заявника - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

особа, дії та рішення якої оскаржуються - головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мурихін С. В.,

заінтересована особа (стягувач) - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб,

розглянув у відкритому в судовому засіданні в залі суду м. Києві скаргу боржника ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця,

В С Т А Н О В И В:

29.08.2022 боржник ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі також - відділ примусового виконання рішень, орган державної виконавчої служби) Мурихіна С. В. у виконавчому провадженні № 63718729.

Скарга обґрунтована такими обставинами. В провадженні відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження № 63718729 з примусового виконання виконавчого листа Дарницького районного суду м. Києва № 753/2965/20-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь Фонду гарантування вкладів фізичних майнової шкоди у розмірі 26 502 632,50 дол. США. Постановою державного виконавця від 30.11.2020 накладено арешт на грошові кошти боржника, що містяться на його рахунках в банківських установах. На виконання цієї постанови було накладено арешт на кошти боржника, що знаходяться на рахунках, призначених для отримання заробітної плати та пенсії, а саме: № НОМЕР_1 в АТ «УкрСиббанк» (МФО 351005); № НОМЕР_2 в АТ КБ «Приватбанк» (МФО 305299); № НОМЕР_3 в АТ «Райффайзен Банк» (МФО 300335). 03.08.2022 на адресу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надіслано заяву про зняття арештів з грошових коштів на вказаних рахунках, проте у задоволенні цієї заяви було відмовлено.

Посилаючись на те, що рахунки, які передбачені для виплати заробітної плати і пенсії, є рахунками із спеціальним режимом, на які відповідно до вимог законодавства арешт не накладається, боржник просив:

?визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Мурихіна С. В. щодо залишення (не зняття) арешту, накладеного на його рахунки постановою від 30.11.2020;

?скасувати постанову державного виконавця від 30.11.2020 в частині накладення арешту на пенсійний картковий рахунок № НОМЕР_1 в АТ «УкрСиббанк» (МФО 351005); картковий рахунок № НОМЕР_2 в АТ КБ «Приватбанк» (МФО 305299) та картковий рахунок № НОМЕР_3 в АТ «Райффайзен Банк» (МФО 300335) , який використовуються для отримання заробітної плати;

?зняти арешт з вищевказаних карткових рахунків.

Ухвалою судді від 02.09.2022 відкрито провадження за цією скаргою та справу призначено до судового розгляду.

04.10.2022 від Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надійшов відзив на скаргу, у якому орган державної виконавчої служби заперечив проти задоволення її вимог пославшись на те, що при винесенні постанови про арешт коштів боржника державний виконавець діяв правомірно, у відповідності до вимог статей 18, 48, 56 Закону України «Про виконавче провадження», а повноваження щодо повернення постанови виконавця без виконання у разі визначення рахунків зі спеціальним режимом використання покладено на банківську установу, у якій відкрито такі рахунки.

В судовому засіданні боржник та його представник ОСОБА_3 вимоги скарги підтримали пославшись на наведені у ній обставини та обґрунтування.

Інші учасники справи в судове засіданні не з`явилися, проте з огляду на положення частини 1 статті 450 ЦПК України суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за їх відсутності.

Заслухавши боржника, його представника, дослідивши матеріали скарги та письмові пояснення учасників справи, суд встановив такі обставини.

В провадженні відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження № 63718729 з примусового виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь Фонду гарантування вкладів фізичних майнової шкоди у розмірі 26 502 632,50 дол. США.

Постановою державного виконавця від 30.11.2020 накладено арешт на грошові кошти боржника, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

На виконання цієї постанови було накладено арешт на кошти боржника, що знаходяться на рахунках, призначених для отримання заробітної плати та пенсії, а саме: № НОМЕР_1 в АТ «УкрСиббанк» (МФО 351005); № НОМЕР_2 в АТ КБ «Приватбанк» (МФО 305299); № НОМЕР_3 в АТ «Райффайзен Банк» (МФО 300335).

01.08.2022 боржник в особі представника Штокалова Є. А. звернувся до органу державної виконавчої служби із заявою про зняття арешту з грошових коштів на рахунках, що мають спеціальний режим призначення, до якої, зокрема, додав копії довідок про доходи та виписки по картковим рахункам.

Дослідженням вказаних документів установлено, що рахунок № НОМЕР_1 в АТ «УкрСиббанк» призначений для зарахування пенсії, яку ОСОБА_1 отримує від Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, рахунок № НОМЕР_2 в АТ КБ «Приватбанк» призначений для зарахування заробітної плати за основним місцем роботи боржника в Київському геріатричному пансіонаті, а рахунок № НОМЕР_3 в АТ «Райффайзен Банк» - для зарахування заробітної плати за роботу за сумісництвом в Державній навчально-науковій установі «Академія фінансового управління».

Листом від 22.08.2022 орган державної виконавчої служби в особі в.о. заступника директора Департаменту - начальника відділу примусового виконання рішень, відмовив у задоволенні заяви пославшись на те, що саме на банківську установу покладено повноваження щодо повернення постанови виконавця без виконання у разі визначення рахунків зі спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. покладено на банківську установу, де відкрито такі рахунки проте у задоволенні цієї заяви було відмовлено.

Даючи оцінку доводам скарги про неправомірну бездіяльність державного виконавця, суд виходить з наступного.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (статті 124, 129 Конституції України, стаття 18 ЦПК України).

Конституційний принцип обов`язковості виконання рішення суду реалізується, зокрема, на стадії виконавчого провадження, яке являється завершальною стадією судового провадження, спрямованою на реальне поновлення порушених прав.

Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі по тексту - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписами статті 2 цього Закону засадами виконавчого провадження є верховенство права; обов`язковість виконання рішень; законність; диспозитивність; справедливість; неупередженість та об`єктивність; гласність та відкритість виконавчого провадження; розумність строків виконавчого провадження; співмірність заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Статтею 10 Закону № 1404-VIII визначено, що заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно статті 13 Закону № 1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Стаття 18 Закону № 1404-VIII зобов`язує виконавця вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом.

За приписами статті 48 Закону № 1404-VIII звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Згідно з положеннями частини другої цієї норми (в редакції, чинній на час винесення оскаржуваної постанови) забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

За змістом статті 70 Закону № 1404-VIII до таких рахунків відносяться, зокрема, рахунки, на які надходить заробітна плата, пенсія, стипендія та інші доходи боржника, розмір відрахувань з яких не може перевищувати 20%.

Відповідно до статті 56Закону № 1404-VIII арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Підстави та порядок зняття арешту з майна (коштів) боржника регламентований статтею 59 Закону № 1404-VIII.

Однією з підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (пункт 1 частини четвертої цієї статті).

Згідно з частиною другою статті 59 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктами 10, 15 частини першої статті 34 цього Закону.

Аналіз наведених законодавчих положень в їх сукупності дає підстави для висновку, що постанова виконавця про арешт коштів на банківських рахунках боржникає обов`язковою для виконання, проте у разі, якщо на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення, банк зобов`язаний повідомити про це виконавця з наданням відповідного документального підтвердження.

Орган державної виконавчої служби помилково посилається на положення частини третьої статті 52 Закону № 1404-VIII, оскільки передбачений цією нормою алгоритм дій банку (іншої фінансової установи, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів) у разі арешту коштів, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом, стосується боржників-юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, а в даному випадку боржником є фізична особа.

Судом установлено, що банки, прийнявши до виконання постанову про арешт коштів боржника на рахунках, не повідомили державного виконавця про призначення цих рахунків для зарахування на них пенсії та заробітної плати, і тим самим порушили банківське законодавство та Закон № 1404-VIII.

Водночас наявність альтернативного способу захисту прав та інтересів не має правового значення для вирішення даної справи, оскільки у цивільному праві діє принцип диспозитивності, відповідно до якого особа вправі самостійно обирати спосіб захисту порушеного права.

З огляду на те, що норма статті 19 Закону № 1404-VIII надає сторонам виконавчого провадження право заявляти клопотання, а стаття 18 цього Закону зобов`язує виконавця розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання, суд вважає, що боржник, звернувшись до державного виконавця із заявою про зняття арешту з коштів на рахунках та надавши документальне підтвердження призначення цих рахунків для зарахування пенсії та заробітної плати, скористався своїм законним правом на захист своїх прав та інтересів у спосіб, визначений законом.

За таких обставин державний виконавець, діючи у відповідності з вимогами Закону № 1404-VIII, зобов`язаний був зняти арешт з коштів на рахунках боржника не пізніше наступного робочого дня, а у разі недостатності наданих боржником документів для підтвердження спеціального призначення цих рахунків - витребувати відповідну інформацію від банківських установ.

Наведене означає, що при розгляді заяви представника боржника про зняття арешту з коштів на рахунках, призначених для зарахування на них пенсії та заробітної плати, державний виконавець діяв неправомірно та не у відповідності з вимогами Закону № 1404-VIII, а відтак порушені права та законні інтереси боржника (право на отримання винагороди за працю та право на соціальний захист) підлягають захисту у спосіб, визначений статтею 451 ЦПК України - шляхом визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання державного виконавця винести постанову про зняття арешту з коштів на цих рахунках.

Керуючись статтями 450, 451 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мурихіна С. В. у виконавчому провадженні № 63718729 щодо незняття арешту з карткових рахунків боржника ОСОБА_1 після отримання документального підтвердження, що вказані рахунки призначені для зарахування на них заробітної плати та пенсії.

Зобов`язати головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мурихіна С. В. у дводенний строк з дня набрання ухвалою законної сили винести постанову про зняття арешту з карткових рахунків боржника ОСОБА_1 , а саме: № НОМЕР_1 в АТ «УкрСиббанк» (МФО 351005); № НОМЕР_2 в АТ КБ «Приватбанк» (МФО 305299); № НОМЕР_3 в АТ «Райффайзен Банк» (МФО 300335).

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повної ухвали. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга на ухвалу суду подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя:

Повна ухвала складена 24.10.2022.