ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1093/22Головуючий по 1 інстанції
Справа №712/7494/21 Категорія: 311010100 Романенко В. А.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2022 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

суддів Вініченка Б.Б., Гончар Н.І., Новікова О.М.

за участю секретаря Любченко Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргупредставника ОСОБА_1 адвоката Бабіч Тетяни Григорівни на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 07 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вікторія Люкс» про скасування догани та стягнення моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що з 11 серпня 2020 року позивач працює на посаді головного бухгалтера в ТОВ «ВП «Вікторія Люкс».

19 січня 2021 року позивач повідомила роботодавця про свою вагітність шляхом надання лікарського висновку № 35 від 19.01.2021 року.

В зв`язку з відсутністю на підприємстві задовільних умов праці (зокрема, відсутність опалення та гарячої води) позивачка, враховуючи свій стан та керуючись ч. 7 ст. 10 Закону України «Про відпустки» звернулась до роботодавця та отримала погодження на частину щорічної оплачуваної відпустки (з 01 лютого 2021 року по 19 лютого 2021 року).

В період вказаної відпустки позивачка перебувала на лікарняному шість днів з 10 по 15 лютого 2021 року та чотири дні з 22 по 26 лютого 2021 року.

Враховуючи дні непрацездатності, відпустка була продовжена на підставі заяви позивачки та погоджена керівництвом відповідача до 09 березня 2021 року.

09 березня 2021 року позивачка вийшла на роботу, де одразу була повідомлена про зміну умов трудового договору головного бухгалтера, зменшення об`єму покладених функцій та встановлення мінімального розміру заробітної плати, тобто суттєвого її зменшення (посадовий оклад позивачки становив 12100,00 грн.).

Від підписання наказу від 08.02.2021р. № 6-к, яким змінено умови праці, позивачка відмовилась, про що зробила відповідний запис на наказі.

Враховуючи посаду позивачки остання для виконання покладених на неї обов`язків головного бухгалтера 17 лютого 2021 року (під час відпустки) прибула на роботу та зустрілась з заступником директора ТОВ «ВП «Вікторія Люкс» Березою В.В.

Під час розмови між ОСОБА_2 та позивачкою виник словесний конфлікт, який переріс у образи та словесні приниження з боку заступника директора відповідача. Також ОСОБА_2 штовхнула позивачку, яка вдарилась животом об стіл.

З приводу вказаних подій позивачка здійснила виклик поліції та швидкої допомоги.

За результатами розгляду заяви позивачки до поліції складено довідку від 06.03.2021 р., якою в діях ОСОБА_2 не знайдено ознак правопорушення.

Відповідно до довідки КП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої допомоги» від 17.02.2021 р. у позивачки діагностовано загрозу викидню.

Розмова, під час якої заступник директора відповідача ображає позивачку, погрожує їй та вимагає написати заяву про звільнення, зафіксовано за допомогою телефону позивачки.

Позивачка неодноразово зверталась зі скаргами до Управління Держпраці у Черкаській області з приводу незаконних дій відповідача.

Листом Управління Держпраці у Черкаській області від 09 квітня 2021 року №П-237/14-08/01 «Про розгляд звернення» позивачку повідомлено, що під час перевірки встановлені порушення роботодавцем відносно позивачки наступних норм чинного законодавства:

- ч. 3 ст. 32 КЗпП України (не дотримання строків попередження про зміну істотних умов праці; не зазначення конкретних підстав для зміни істотних умов праці);

- ст. 32 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (повідомлення про відмову в призначення допомоги адміністрацією Товариства позивачці не видано та не надіслано в строк не пізніше п`яти днів після винесення відповідного рішення);

- ст. 30 Закону України «Про оплату праці», ст. 115 КЗпП України (не забезпечено достовірний облік робочого часу, не проведено необхідні нарахування заробітної плати).

Вказані порушення стали підставою для винесення Управлінням Держпраці у Черкаській області Припису про усунення виявлених порушень законодавства про працю № ЧК 211/458/АВ/П від 02 квітня 2021 року.

Крім того, наказом від 13.04.2021 №18/2-к позивачці оголошено догану за порушення трудової дисципліни (відсутність на робочому місці протягом 4 год. 45 хв. без поважних причин). Вважає, що наказ від 13.04.2021 №18/2-к про оголошення догани є незаконним та підлягає скасуванню через відсутність доказів вчинення позивачкою дисциплінарного порушення.

Вважає, що відносно позивачки з боку роботодавця (відповідача у справі) здійснюється пряма дискримінація та утиск в зв`язку з її вагітністю, порушуються норми трудового законодавства, що завдає позивачці моральної шкоди та підлягає відшкодуванню на підставі ст. 237-1 КЗпП України, ст. 15 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні», ст. 23 ЦК України.

На підставі викладеного, ОСОБА_1 просила суд визнати протиправним та скасувати наказ Товариства з обмеженою відповідальністю «ВП «Вікторія Люкс» від 13.04.2021 №/18/2-к про оголошення догани; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВП «Вікторія Люкс» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 216 000 грн (двісті шістнадцять тисяч гривень).

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 07 червня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оскаржуваний наказ містить вказівку на фактичні обставини, які послужили підставою для застосування заходу дисциплінарного стягнення, містить дані про те, якими нормами Кодексу законів про працю України, керувався директор при винесенні такого наказу. Зазначений перелік підстав його винесення. Більш того, даний дисциплінарний проступок є систематичним, підтвердженням останнього є відповідь Управління Держпраці у Черкаській області від 09.04.2021 року № П-237/1408/01/3813 та наказ № 3-к від 27 січня 2021 року.

На підставі зазначених обставин справи, відповідачем при застосуванні до позивача дисциплінарного стягнення належним чином перевірено факт вчинення позивачем порушення трудової дисципліни та не порушено процедуру його накладення.

В частині відшкодування моральної шкоди, то судом першої інстанції не взято до уваги наданий позивачем висновок експертного дослідження № ЕД-19/124-21/7106-ПС від 24.06.2021 року, оскільки з вказаного висновку вбачається, що проведення психологічного дослідження проводилося на підстави заяви від 08.02.2021 року вх. № ЕД-19/124-21/7106-ПС, а позивач зазначає що подія відбулася 17.02.2021 року. Таким чином, в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження доводи позивача, щодо завдання їй діями відповідача моральних страждань, не надано належних доказів, які б підтверджували даний факт. Наданий позивачем аудіо диск з розмовою, судом взято до уваги, оскільки він є недопустимим доказом.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 адвокат Бабіч Т.Г. оскаржила його в апеляційному порядку та зазначила, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, а тому просила його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачу поставлено в провину нібито відсутність на робочому місці, а не на роботі. Таким чином, застосувавши п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України є помилковим, так як вказана норма регулює саме відповідальність за відсутність на роботі, що включає в себе відсутність на території підприємства, установи, організації, а не відсутність працівника на робочому місці.

Зазначає, що досліджений в судовому засіданні аудиозапис розмови з заступником директора Березою В.В. чітко свідчить про примушування позивача до звільнення та доводить той факт, що оскаржуваний наказ №18/2-к є лише штучно створеним підґрунтям для наступного звільнення позивача.

Крім того, зауважує, що згідно постанови Верхового Суду від 25.08.2020 року у справі №553/1268/15-ц, визнання аудіо запису речовим доказом є правомірним у разі відсутності переконливих аргументів і доказів, які ставили б під сумнів допустимість аудіо запису як доказу, та незаявлення учасниками справи клопотань про призначення фонетичної експертизи для спростування відповідного доказу.

Відносно висновку експертного дослідження №ЕД-19/124-21/7106-ПС від 24.06.2021 року, то зауважує, що перелічені у висновку обставини і документи підтверджують його виконання саме після подій 17.02.2021 року.

У відзиві на апеляційну скаргу представником ТОВ «ВП «Вікторія Люкс» зазначено, що у наданих поясненнях, які позивач виклала на бланку наказу, остатня вказала, що 13.04.2021 року вона була на робочому місці цілий день з 08:00 до 17:00 год., в дані години, які вказані в наказі була в туалеті, так як вагітна і погано почувалась та виходила на двір на 5-10 хвилин.

Відповідач стверджує, що ним як роботодавцем були дотримані норми чинного трудового законодавства, враховано обставини за яких вчинено проступок, а також попередню роботу та повторність поведінки позивача щодо відсутності на робочому місці понад 3 години без поважних причин, і те, що догана не є крайнім заходом.

Щодо оцінки судом першої інстанції доводів позивача про її дискримінацію керівним органом підприємства, внаслідок її вагітності, зазначають, що суду першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги наданий позивачем висновок експертного дослідження № ЕД-19/124-21/7106-ПС від 24.06.2021 року, оскільки з вказаного висновку вбачається, що дане експертне дослідження було проведено з грубим порушенням інструкції про проведення експертних досліджень (судовий експерт протягом 4-х місяців з 08.02.2021 року по 11.06.2021 року, приймала додаткові докази від невідомих осіб, у розпакованому вигляді для подальшого мотивування висновку).

Щодо аудіозапису її розмови з нібито заступником директора ОСОБА_2 , то безпосереднім керівником позивача є ОСОБА_3 , а відображена розмова жодним чином не стосується предмету позову і є виключно приватною справою позивача, яка 17.02.2021 року, перебуваючи у відпустці, поза межами підприємства спілкувалася з невідомою особою жіночої статі.

Згідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Оскаржуване судове рішення не відповідає зазначеним вимогам закону.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що наказом № 36 від 10.08.2020 року ОСОБА_4 прийнята на посаду головного бухгалтера ТОВ «Виробниче підприємство «Вікторія Люкс».

Безпосереднім керівником головного бухгалтера ОСОБА_4 є директор ТОВ «ВП «Вікторія Люкс» Береза В.Ю.

Після прийняття на роботу, позивача під підпис ознайомлено із посадовою інструкцією головного бухгалтера (далі - Інструкція), затвердженою наказом директора Товариства від 14.05.2019 року.

Відповідно до п.п. 1.2., 1.3., 4.1. Інструкції, Головний бухгалтер, призначається і звільняється з посади наказом директора підприємства. Головний бухгалтер підпорядкований безпосередньо директорові підприємства. Головний бухгалтер, несе відповідальність за невиконання своїх функціональних обов`язків, невиконання наказів, розпоряджень та доручень директорів підприємства.

Згідно з п. 5.1. Правил внутрішнього трудового розпорядку, затвердженою наказом директора Товариства від 13.05.2019 року (далі - Правила), з яким ОСОБА_4 ознайомлено під підпис 11.08.2020 року, для працівників встановлюється наступний режим роботи на підприємстві: 08 год. 00 хв. - початок роботи; з 12 год. 00 хв. до 13 год. 00 хв. перерва на відпочинок та харчування; 17 год. 15 хв. - закінчення роботи.

Відповідно до п.п. 7.1., 7.2., 7.3. Правил, працівник несе відповідальність за порушення трудової дисципліни, у т.ч. за прогул (відсутність на робочому місці більше трьох годин протягом дня) без поважних причин (п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України).

11.08.2020 року позивачка ознайомлена під підпис з наказом директора Товариства №1 про облікову політику на підприємстві від 02.05.2019 року, яким чітко визначено кількісний та якісний склад бухгалтерії підприємства, організацію та ведення бухгалтерського обліку, зазначено принципи і методи відображення в бухгалтерському обліку окремих активів і господарських операцій, порядок виправлення помилок і зміни у фінансових звітах.

Наказом директора товариства з обмеженою відповідальністю Виробниче підприємство «Вікторія Люкс» №18/2-к від 13.04.2021 року у зв`язку з порушенням трудової дисципліни головному бухгалтеру ОСОБА_5 , оголошено догану за порушення трудової дисципліни (відсутність на робочому місці протягом 4 год. 45 хв. без поважних причин).

Підстави: акт встановлення відсутності на робочому місці від 13.04.2021 року; наказ № 18/1-к від 13.04.2021 року.

Відповідно до акту про встановлення факту відсутності на робочому місці головного бухгалтера ОСОБА_5 від 13.04.2021 року, акт складено про те, що 13 квітня 2021 року головний бухгалтер Пода Інна Михайлівна, була відсутня на робочому місці у період з 08:05 по 09:15; з 09:35 по 10:40; з 11:10 по 12:00; з 13:00 по 13:25; з 14:00 по 14:30; з 15:45 по 16:30. Загальний термін відсутності на робочому місці склав 4 години 45 хвилини.

Наказом № 18/1-к від 13.04.2021 року зобов`язано головного бухгалтера ОСОБА_5 надати письмове пояснення щодо причин відсутності на робочому місці у період з 08:05 по 09:15; з 09:35 по 10:40; з 11:10 по 12:00; з 13:00 по 13:25; з 14:00 по 14:30; з 15:45 по 16:30. Загальний термін відсутності на робочому місці склав 4 години 45 хвилини.

На зазначеному наказі ОСОБА_5 зазначила: «13.04.2021 року я була на робочому місці цілий день з 08:00 до 17:00 год., в дані години, які вказані в наказі була в туалеті, так як вагітна і погано почувалась та виходила на двір на 5-10 хв. подихати повітрям, що не заборонено чинним законодавством України…»

Акт про відмову підпису наказу № 18/2 від 13.04.2021 року складений про те, що 13.04.2021 року головному бухгалтеру Поді Інні Михайлівні був наданий наказ № 18/2 від 13.04.2021 року для ознайомлення, на що ОСОБА_5 відмовилася від підпису.

Разом із цим, позивачкою в період роботи в ТОВ «Виробниче підприємство «Вікторія» з 11.08.2020 року по 05.02.2021 року не виконано накази та розпорядження директора підприємства (2/1-к від 26.01.2020 року) допущено систематичні порушення організації та ведення бухгалтерського обліку, порушення трудової дисципліни.

Доказами, які підтверджують вказаний факт є: наказ №2/1-к від 26.01.2020 року; наказ № 2/2-к від 27.01.2020 року та додані до нього пояснення ОСОБА_6 ( ОСОБА_1 ) від 27.01.2021 року; наказ № 3-к від 27.01.2020 року та додані до нього акти про встановлення факту відсутності на робочому місці головного бухгалтера ОСОБА_5 від 16.01.2021р., 18.01.2021р., 19.01.2021р., 22.01.2021р., 25.01.2021р., пояснення ОСОБА_6 ( ОСОБА_1 ) від 27.01.2021 року; наказ № 5-к від 05.02.2020 року та додані до нього доповідна записка заступника директора від 05.02.2021 р., пояснення Поди ( ОСОБА_1 ) від 09.03.2021 року; дослідження бази ТОВ «ВП «Вікторія Люкс» за 2020 р., проведені ТОВ «Аудит Консалтинг Центр» згідно з умовами договору № 4-А від 01.02.2021 р.

Наказом №2/2-к від 27.01.2020 року головному бухгалтеру ОСОБА_5 оголошено догану з підстав відсутності її на робочому місці більше трьох годин протягом дня без поважних причин (п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України). В поясненнях від 27.01.2021 року позивачка, як на поважність причин відсутності на робочому місці посилалася на вагітність, однак повідомлень про таку необхідність відлучення до керівника, та інших доказів, які б надали можливість підтвердити вказані обставини і які виключно з пояснень позивачки від 27.01.2021 року слугували причиною самовільного залишення нею робочого місця, остання відповідачу на той час не надала.

01 червня 2021 року ОСОБА_4 уклала шлюб з ОСОБА_7 та змінила своє прізвище « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 ».

Щодо накладення дисциплінарного стягнення у виді догани

Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової дисципліни.

Трудова дисципліна це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано такий захід стягнення як догана.

Відповідно до частини першої статті 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення.

Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника.

Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків.

Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.

Саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, за яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. За відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Отже, при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок.

Для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності.

Таким чином, у пункті 4 статті 40 КЗпП України встановлено право роботодавця обрати стягнення у вигляді звільнення як за скоєння одного прогулу, так і у разі, коли прогули мають тривалий характер. Для встановлення факту прогулу, тобто факту відсутності особи на робочому місці більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин, суду необхідно з`ясувати поважність причини такої відсутності. Поважними визнаються такі причини, які виключають вину працівника.

Обов`язок доведення вини працівника у порушенні трудової дисципліни на підприємстві покладено на роботодавця.

Позивач була відсутня на робочому місці 13 квітня 2021 року у період з 08:05 по 09:15; з 09:35 по 10:40; з 11:10 по 12:00; з 13:00 по 13:25; з 14:00 по 14:30; з 15:45 по 16:30, що склало 4 години 45 хвилини.

Водночас, позивачем заперечується факт відсутності на роботі у зазначений час, а мотивовано тимчасове перебування поза межами робочого місця у зв`язку з вагітністю, що зумовлює частоту відвідування туалету, а також вихід на подвір`я, щоб подихати свіжим повітрям.

Однак, крім встановлення самого факту відсутності працівника на роботі більше трьох годин протягом робочого дня, визначальним фактором для вирішення питання про законність накладення дисциплінарного стягнення є з`ясування поважності причин його відсутності.

Законодавством не визначено перелік обставин, за яких прогул вважається вчиненим з поважних причин, а тому, вирішуючи питання про поважність причин відсутності на роботі працівника, суд повинен виходити з конкретних обставин і враховувати докази.

В матеріалах справи наявні докази того, що позивач на час застосування дисциплінарного стягнення була вагітною. Як видно із акту про встановлення факту відсутності на робочому місці головного бухгалтера ОСОБА_5 від 13.04.2021 року, вона відлучалася із кабінету на певний час як довготривалий (понад 1 годину), так і короткотривалий (25 хвилин). Акт підписано, зокрема і особою, яка перебувала в одному із позивачем кабінеті ОСОБА_10 . В той же час із її пояснень наданих у судовому засіданні в суді першої інстанції, нею облік відсутності на робочому місці позивача не вівся. Всі інші члени комісії перебувають в інших приміщеннях (кабінетах), тобто для встановлення дійсності перебування позивача поза межами кабінету в зазначені в акті проміжки часу, комусь із членів комісії необхідно було б перебувати 13.04.2021 року в одному кабінеті з ОСОБА_4 .

Суд зауважує, що в трудових спорах доказування покладено на роботодавця, оскільки працівник є більш вразливою стороною у даній категорії справ.

Колегія суддів вважає, що у даній справі роботодавцем не доведено вину позивача у відсутності певні періоди часу за робочим місцем без поважної причини, як не доведено її перебування поза межами території ТОВ «ВП «Вікторія Люкс».

Той факт, що позивач вже притягувалась до дисциплінарної відповідальності за прогул не може бути доказом наявності проступку у даній справі, оскільки під час винесення наказу від №3-к від 27 січня 2021 року, ОСОБА_5 факт відсутності на роботі не заперечувався.

Отже, колегія суддів доходить до переконання, що позивачем не порушено правил внутрішнього трудового розпорядку, а тому дисциплінарне стягнення накладено незаконно.

Щодо відшкодування моральної шкоди та дискримінацію з боку роботодавця у зв`язку із вагітністю позивача

Статтею 2? КЗпП України передбачено, що забороняється будь-яка дискримінація у сфері праці, зокрема порушення принципу рівності прав і можливостей, пряме або непряме обмеження прав працівників залежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, гендерної ідентичності, сексуальної орієнтації, етнічного, соціального та іноземного походження, віку, стану здоров`я, інвалідності, підозри чи наявності захворювання на ВІЛ/СНІД, сімейного та майнового стану, сімейних обов`язків, місця проживання, членства у професійній спілці чи іншому об`єднанні громадян, участі у страйку, звернення або наміру звернення до суду чи інших органів за захистом своїх прав або надання підтримки іншим працівникам у захисті їх прав, за мовними або іншими ознаками, не пов`язаними з характером роботи або умовами її виконання.

Відповідно до Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» дискримінація ситуація, за якої особа та/або група осіб за їх ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, віку, інвалідності, етнічного та соціального походження, громадянства, сімейного та майнового стану, місця проживання, мовними або іншими ознаками, які були, є та можуть бути дійсними або припущеними, зазнає обмеження у визнанні, реалізації або користуванні правами і свободами в будь-якій формі, встановленій цим Законом, крім випадків, коли таке обмеження має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.

Європейський суд з прав людини вказує на те, що дискримінація означає поводження з особами у різний спосіб без об`єктивного та розумного обґрунтування у відносно схожих ситуаціях (рішення від 11 червня 2002 року у справі «Вілліс проти Сполученого Королівства»).

Відмінність у ставленні є дискримінаційною, якщо вона не має об`єктивного та розумного обґрунтування, іншими словами, якщо вона не переслідує легітимну ціль або якщо немає розумного співвідношення між застосованими засобами та переслідуваною ціллю (рішення у справі «Ван Раалте проти Нідерландів» від 21 лютого 1997 року, п.п. 48, 49 рішення у справі «Пічкур проти України» від 07 листопада 2013 року).

Аналогічний підхід у своїх рішеннях використовує і Конституційний Суд України, вказуючи на те, що мета встановлення певних відмінностей (вимог) у правовому статусі повинна бути істотною, а самі відмінності (вимоги), що переслідують таку мету, мають відповідати конституційним положенням, бути об`єктивно виправданими, обґрунтованими та справедливими. У протилежному випадку встановлення обмежень означало б дискримінацію (абзац 7 пункту 4.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 07 липня 2004 року № 14-рп/2004).

Колегія суддів, перевіривши доводи позивача з приводу дискримінації роботодавця у зв`язку із її вагітністю, вважає, що такі твердження не доведені належними доказами, а саме що дії відповідача при притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_5 , зміна умов трудового договору відбувалися на ґрунті дискримінації, тобто поводження із позивачем у різний спосіб з іншими працівниками за певними ознаками без об`єктивного та розумного обґрунтування.

Щодо виникнення конфлікту у позивача із заступником директора ОСОБА_2 , то колегія суддів звертає увагу, що безпосереднім керівником головного бухгалтера є директор підприємства (п. 1.3. Посадової інструкції головного бухгалтера).

Відповідно до п.14.1.2. Статуту ТОВ «ВП «Вікторія Люкс» одноособовим виконавчим органом товариства є директор товариства, а саме ОСОБА_3 .

Тому колегія суддів вважає, що конфлікт, який виник у ОСОБА_1 із заступником директора ОСОБА_2 носить приватний характер, оскільки відсутні відносини підпорядкування, а тому не може бути покладений в основу відшкодування підприємством моральної шкоди позивачу.

Порядок відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин регулюється статтею 237-1 КЗпП України, яка передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування шкоди визначається законодавством.

Зазначена норма закону містить перелік юридичних фактів, що складають підставу виникнення правовідносин щодо відшкодування власником або уповноваженим ним органом завданої працівнику моральної шкоди.

Підставою для відшкодування моральної шкоди згідно із статтею 237-1 КЗпП України є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Таким чином, захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права (наприклад, поновлення на роботі), так і механізмом компенсації моральної шкоди як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди, обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин (статті 3, 4, 11, 31 ЦПК України).

Отже, компенсація завданої моральної шкоди не поглинається самим фактом відновлення становища, яке існувало до порушення трудових правовідносин, шляхом поновлення на роботі, а має самостійне юридичне значення.

Тобто за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум тощо) відшкодування моральної шкоди на підставі статті 237-1 КЗпП України здійснюється в обраний працівником спосіб, зокрема у вигляді одноразової грошової виплати.

З огляду на природу інституту відшкодування моральної шкоди, цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності.

Відповідно до наявного у матеріалах справи припису Управління Держпраці у Черкаській області про усунення виявлених порушень законодавства про працю від 02 квітня 2021 року №ЧК 211/458/АВ/П при перевірці ТОВ «ВП «Вікторія Люкс» виявлено наступні порушення трудових прав ОСОБА_5 : 1) у наказі від 08.02.2021 №6-к не зазначено конкретні підстави для зміни істотних умов праці головного бухгалтера та для встановлення мінімального розміру заробітної плати; строки попередження про зміну істотних умов праці не дотримано, що є порушенням вимог ч. 3 ст. 32 КЗпП України; 2) повідомлення про відмову в призначення допомоги із зазначенням причин відмови та порядку оскарження адміністрацією Товариства ОСОБА_5 не видано та не надіслано в строк не пізніше п`яти днів після винесення відповідного рішення, чим порушено вимоги ст.. 32 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» №1105; 3) у січні, березні 2021 року не забезпечено достовірний облік робочого часу, необхідні нарахування заробітної плати ОСОБА_5 у березні не проведено, чим порушено вимоги ст. 30 ЗУ №108, ст. 115 КЗпП України.

Колегія суддів звертає увагу, що добровільне виконання ТОВ «ВП «Вікторія Плюс» вимог припису Управління Держпраці у Черкаській області, що вбачається із листа від 20.04.2021 року №34 (т. 1 а.с. 57) свідчить про те, що відповідач фактично визнав наявними порушення вимог трудового законодавства України, які мали місце під час перебування сторін у трудових відносинах. Відомості про те, що відповідач оскаржив зазначений припис, у матеріалах справи відсутні.

Отже, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу саме у зв`язку з порушеннями трудових прав позивача зазначених у приписі управління Держпраці у Черкаській області та наявності підстав для скасування винесеної догани від 13.04.2021 року.

Щодо надано висновку експертного дослідження № ЕД-19/124-21/7106-ПС від 24.06.2021 року, то колегія суддів при його відхиленні виходить з наступного.

Відповідно до статті 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

За закріпленим у статті 81 ЦПК України загальним правилом кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (статті 77-79 ЦПК України).

Статтею 102 ЦПК України визначено, що висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи.

У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Відповідно до статті 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Висновок експерта у даній справі підготовлений на замовлення позивача і оцінюється судом нарівні із іншими доказами. В той же час, колегія суддів вважає даний висновок таким, що не відповідає вимогам законодавства з огляду на відсутність у ньому попередження експерта про відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Крім того, у даному висновку міститься оцінка фактів завдання моральної шкоди позивачу пов`язана також із неприязними відносинами із заступником директора, яким судом апеляційної інстанції надана окрема оцінка.

Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, колегія суддів враховує конкретні обставини справи, характер та обсяг страждань, яких зазнала позивач, характер немайнових втрат, зокрема, враховано тяжкість вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення порушених трудових прав позивача, та доходить висновку про наявність достатніх правових підстав для стягнення на користь позивача на відшкодування моральної шкоди 5 000 грн.

За змістом статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів дійшла висновку, що рішення районного суду постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому його необхідно скасувати. Ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Згідно з частинами першою та другою статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 сплачено до суду першої інстанції 908 грн за позовну заяву немайнового характеру та 2160 грн за позовну заяву майнового характеру.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 19 липня 2022 року позивачу відстрочено сплату судового збору у загальному розмірі 4602 грн до ухвалення судового рішення по суті.

Отже, з позивача на користь держави підлягає стягненню 3165,16 грн судового збору (апеляційну скаргу задоволено в частині майнових вимог на 2,31%).

З відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908 грн (за позовну заяву немайнового характеру) та 49,89 грн (за позовну заяву майнового характеру).

З відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1362 грн (за апеляційну скаргу в частині позовної заяви немайнового характеру) та 74, 84 грн (за апеляційну скаргу в частині позовних вимог майнового характеру).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Бабіч Тетяни Григорівни задовольнити частково.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 07 червня 2022 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вікторія Люкс» про скасування догани та стягнення моральної шкодизадовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати наказ директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Вікторія Люкс»№ 18/2-к від 13.04.2021 про оголошення догани головному бухгалтеру ОСОБА_5 .

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вікторія Люкс» у відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_1 5000 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 3165,16 грн судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанцій.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вікторія Люкс» на користь ОСОБА_1 957,89 грн судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вікторія Люкс» на користь держави 1436, 84 грн судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 01 вересня 2022 року.

Судді: