Справа №375/3/22
Провадження №2/375/266/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2022 року смт Рокитне

Рокитнянський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Чорненької О.І.

при секретарі судового засідання Юрченко Л.В.,

за участі:

позивачів ОСОБА_1

ОСОБА_2

представника позивачів Іллінського О.В.

представника третьої особи

Рокитнянської селищної ради Секрет Л.М.,

розглянувши у судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в смт Рокитне, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог, щодо предмета спору: Рокитнянська селищна рада в особі Служби у справах дітей та сім`ї, Дніпровська районна у м. Києві державна адміністрація в особі Служби у справах дітей та сім`ї, про позбавлення батьківських прав, призначення опікунів та стягнення аліментів на утримання дітей,-

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад обставин справи та обгрунтування позовних вимог

Представник позивачів Іллінський О.В. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 , про позбавлення батьківських прав відносно малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Рокитнянського районного управління юстиції Київської області), ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Рокитнянського районного управління юстиції Київської області) та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 , видане Рокитнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області).

Вимоги позивачів обґрунтувує тим, що відповідачка з моменту народження кожного з дітей не приділяла їм належної уваги та ухилялася від виконання своїх обов`язків по відношенню до них.

Протягом тривалого періоду часу діти були недоглянуті, часто хворіли.

При будь-якій нагоді відповідачка намагалася залишити їх на когось із родичів чи близьких, щоб безперешкодно займатись своїми власними справами.

З 16-ти річного віку і поданий час відповідачка зловживає спиртними напоями.

Вона не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не забезпечує їм необхідного харчування, медичного догляду, лікування.

Відповідачка не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального розвитку та самоусвідомлення, не надає їм доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню дітьми загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не створює необхідних умов для їх навчання.

Зазначені обставини є проявом винної поведінки відповідачки, свідомого нехтування нею своїми батьківськими обов`язками.

Восени 2020 року відповідачка залишила дітей проживати у квартирі свого батька та стала проживати окремо від них, після чого припинила будь-яке спілкування з дітьми.

У зв`язку з тим, що батько відповідачки ОСОБА_8 , який являється людиною похилого віку, не мав можливості забезпечити дітям належне утримання та виховання, подружжя позивачів - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стали доглядати за ними, поселили їх у своїй квартирі.

Пунктом 2 частини 1 статті 164 СК України, передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Також представник позивачів просить встановити над неповнолітнім - ОСОБА_5 піклування та малолітніми дітьми - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 опіку та призначити позивачів піклувальниками та опікунами, оскільки діти проживають у їхній сім`ї.

Крім того, представник позивачів просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до досягнення старшою дитиною повноліття.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, відповідно до статті 165 СК України мають, у тому числі, особа, в сім`ї якої проживає дитина.

Відповідно до пункту 4 статті 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, ... позбавлення та поновлення батьківських прав, ... обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Згідно з приписами статті 56 ЦК України, органами опіки та піклування є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад.

Відповідач відзив на заявлені позовні вимоги не надала, будь-яким чином свою позицію у справі суду не повідомила.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі

Позовна заява разом з доданими до неї документами надійшла до Рокитнянського районного суду Київської області 10 січня 2022 року.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 січня 2022 року справа передана у провадження судді Чорненької О.І.

Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 23 березня 2022 року справу прийнято до свого провадження, відкрито провадження у справі та ухвалено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання на 20 квітня 2022 року.

Зазначена ухвала, разом із позовною заявою та доданими до неї додатками, поштовим зв`язком була направлена відповідачці та третім особам, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

Однак, поштове відправлення, адресоване відповідачці, 12 квітня 2022 року повернено відправникові з відміткою про причину повернення - "адресат відсутній за вказаною адресою".

Крім того, 31 березня 2022 року, відповідачку було викликано до суду шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті суду за посиланням: https://court.gov.ua/unknown/sud1021.

Підготовче судове засідання призначене на 20 квітня 2022 року було відкладено через неявку сторін у судове засідання, невручення відповідачці позовної заяви з додатками та її виклик до суду шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному сайті суду.

21 квітня 2022 року та 12 липня 2022 року відповідачку повторно було викликано до суду шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті суду за посиланням: https://court.gov.ua/unknown/sud1021.

Однак, у підготовче судове засідання 05 липня 2022 року та 31 серпня 2022 року відповідачка не прибула та про причини своєї неявки суд не повідомила. Крім того, остання не скористалась своїм правом на надання відзиву на позов та будь-яким іншим способом не висловила свою позицію щодо заявленого до неї позову.

Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 31 серпня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Судове засідання призначене на 09 вересня 2022 року відкладено до 10 години 30 хвилин 23 вересня 2022 року для повторного виклику сторін.

У судове засідання призначене на 23 вересня 2022 року прибули позивачі - ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та їхній представник адвокат Іллінський О.В., які підтримують заявлені уточнені позовні вимоги посилаючись на обгрунтування викладені в уточненій позовній заяві.

Відповідачку ОСОБА_4 про розгляд справи було повідомлено шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному сайті суду, яке опубліковано 31 серпня 2022 року. Крім того, надіслано СМС-повідомлення про виклик до суду на номер її телефону, що підтверджується довідкою про доставку СМС-повідомлення від 09 вересня 2022 року.

Однак, відповідачка до суду не прибула, правом на надання відзиву не скористалася та свою позицію щодо заявленого позову ніяким чином суд не повідомила.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Рокитнянська селищна рада в особі Служби у справах дітей та сім`ї, Секрет Л.М. у судове засідання прибула та підтримала позовні вимоги. Просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі на зазначених у позові обставинах.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Дніпровська районна у м. Києві державна адміністрація в особі Служби у справах дітей та сім`ї, у судове засідання свого представника не надіслала. Однак, до суду подано клопотання про розгляд справи без участі представника служби та просить прийняти рішення з урахуванням інтересів дитини. На виконання ухвали суду підготовлено подання органу опіки та піклування про доцільність призначення опіки та висновок про можливість бути кандидатом в потенційні опікуни, які долучено до матеріалів справи.

У судове засідання прибули свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_8 .

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

З матеріалів справи судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є матір`ю:

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Рокитнянського районного управління юстиції Київської області;

- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Рокитнянського районного управління юстиції Київської області;

- ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданого Рокитнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області.

У судовому засіданні встанолено, що протягом тривалого періоду часу діти були недоглянуті, часто хворіли.

При будь-якій нагоді відповідачка намагалася залишити їх на когось із родичів чи близьких, щоб безперешкодно займатись своїми власними справами.

З 16-ти річного віку і поданий час відповідачка зловживає спиртними напоями.

Вона не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не забезпечує їм необхідного харчування, медичного догляду, лікування.

Відповідачка не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального розвитку та самоусвідомлення, не надає їм доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню дітьми загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не створює необхідних умов для їх навчання.

Зазначені обставини є проявом винної поведінки відповідачки, свідомого нехтування нею своїми батьківськими обов`язками.

Восени 2020 року відповідачка залишила дітей проживати у квартирі свого батька та стала проживати окремо від них, після чого припинила будь-яке спілкування з дітьми.

У зв`язку з тим, що батько відповідачки ОСОБА_8 , який являється людиною похилого віку, не мав можливості забезпечити дітям належне утримання та виховання, подружжя позивачів - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стали доглядати за ними, поселили їх у своїй квартирі.

З акту № 161 обстеження умов проживання дитини від 07 вересня 2021 року встановлено, що дітям - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , за адресою проживання позивачів: АДРЕСА_1 , створено належні умови для проживання та виховання. Загроза для життя та здоров`я дітей відсутня.

Згідно з актом оцінки потреб сім`ї/особи № 625 період проведення з 07 вересня 2021 року до 10 вересня 2021 року за місцем проживання ОСОБА_1 складено висновок оцінки потреб сім`ї № 625 соціальна карта № 289 проте що, складні життєві обставини наявні через ухилення матір`ю ОСОБА_4 від виконання своїх обов`язків із виховання дітей. Стан задоволення потреб дітей ОСОБА_5 , ОСОБА_12 та ОСОБА_7 - задовільний, так як наявні проблеми та обставини певною мірою порушують нормальну життєдіяльність дітей, однак несуттєво впливають на стан дітей. Тітка здатна задовольнити потреби дітей та фактори сім`ї та середовища позитивно сприяють розв`язанню проблем.

Між директором Дніпровського районного в місті Києві центру соціальних служ та ОСОБА_1 було укладено договір про надання соціальних послуг, який набрав чинності з 13 вересня 2021 року.

Виконавчим комітетом Рокитнянської селищної ради Київської області видано довідку (виписки з домової книги про склад сім`ї та прописки) від 30 травня 2022 року № 1100 ОСОБА_1 , в якій зазначено, що за адресою АДРЕСА_2 , зареєстровані ОСОБА_8 . - батько, ОСОБА_4 - сестра, ОСОБА_5 - племінник, ОСОБА_13 - племінниця, ОСОБА_7 - племінник. Також вказано, що особовий рахунок відкрито на ОСОБА_1 .

З довідок виданих директором середньої загальноосвітньої школои І-ІІІ ступенів № 224 м. Києва від 05 травня 2022 року № 63, 16 травня 2022 року № 30 та характеристики встановлено, що ОСОБА_14 дійсно навчається у СЗК № 224 Дніпровського району м. Києва з першого класу, зараз навчається у 8-А класі. Є старанним учнем, має добрий загальний розвиток, навчальні досягнення середнього та низького рівня. Тітка, ОСОБА_1 , та дядько, ОСОБА_2 , приділяють належну увагу вихованню племінника, постійно спілкуються з класним керівником та цікавляться успіхами ОСОБА_15 . Вирішують всі питання, які стосуються навчання та виховання ОСОБА_15 .

Судом встановлено, що діти ОСОБА_13 та ОСОБА_7 відвідують Дошкільний навчальний заклад № 53 з 01 вересня 2020 року регулярно. Діти проживають за адресою: АДРЕСА_1 , їхнім вихованням займаються ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які приходять у заклад та забирають дітей додому, відвідують відкриті заходи, що організовуються у закладі та є активними учасниками життя ДНЗ № 53, тісно співпрацюють з вихователями груп, де виховуються діти.

Рішенням виконавчого комітету Рокитнянської селищної ради Київської області від 19 травня 2022 року № 108 затверджено висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 відносно дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З подання органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про доцільність призначення опіки (протокол засідання Комісії № 7 від 08 червня 2022 року) від 15 червня 2022 року № 103/2585/4113 встановлено, що орган опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, у разі позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 відносно дітей ОСОБА_5 , ОСОБА_13 та ОСОБА_7 , вважає за доцільне призначити над малолітніми дітьми опікуном ОСОБА_1 . Також службою надано висновок про можливість ОСОБА_1 бути кандидатом в потенційні опікуни.

У висновку про стан здоров`я від 16 травня 2022 року виданого керівником КНП "Київська міська наркологічна клінічна лікарня" вказано, що ОСОБА_1 за станом здоров`я може бути опікуном.

Відповідно до витягу з інформаційно-аналітичної системи "Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості" ВР-000073018, станом на 02 червня 2022 року ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності не притягувалася, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває.

З довідки про доходи від 09 травня 2022 року № 0905/2 встановлено, що ОСОБА_1 працює у ТОВ "ЛІНУР" на посаді менеджер з постачання, загальна сума доходу за період з 01 листопада 2021 року до 20 квітня 2022 року становить 41 680,89 грн. Зарекомендувала себе на посаді як хорошого професійно підготовленого спеціаліста, відповідальна, дисциплінована та ініціативна працівниця, дотримується корпоративних правил і норм, з взаємовідносини з колективом склалися хороші, вказане підтверджується характеристикою підприємства від 09 травня 2022 року.

З довідки про доходи № 9778 6373 8484 2717 встановлено, що ОСОБА_1 за період з 01 листопада 2021 року до 30 квітня 2022 року отримала пенсію у розмірі 23 359,38 грн.

ОСОБА_1 перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 , який зареєстрований 06 лютого 1980 року відділом реєстрації актів громадянського стану Рокитнянсккого райуправління юстиції Київської області, що підтверджується свідоцтвом про одруження № НОМЕР_4 від 18 червня 2002 року.

Подружжя проживає у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 62,00 кв.м, житловою площею 45,30 кв.м, яка належить на праві власності ОСОБА_2 у розмірі 3/8 частки, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 271304232 від 19 серпня 2021 року.

31 серпня 2022 року представником позивачів подано заяву про уточнення позовних вимог в частині "Призначити позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 : піклувальниками неповнолітнього: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та опікунами малолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ".

Свідок ОСОБА_11 зазначила, що дитину ОСОБА_5 , який ходив ще в дитячий садочок, тітка ОСОБА_1 забрала до себе на проживання у м. Київ, так як його мати ОСОБА_16 має слабкість до алкогольних напоїв та мала бажання влаштувати своє особисте життя. Старший ОСОБА_17 проживає у позивачки вже близько 10 років, за цей час життям сина відповідачка не цікавилася. Сім`я позивачів приїжджали у батьківський дім у смт. Рокитне Київської області на вихідні дні та забезпечували необхідними речами дітей. Догляд за середньою дитиною ОСОБА_18 , яка була дитиною грудного віку, здійснював батько сторін - ОСОБА_8 . Через рік часу народився молодший син відповідачки ОСОБА_19 . Відповідачка весь цей час постійного догляду за дітьми не здійснювала, зникала з батьківського дому на два і більше дні залишаючи дітей взагалі без догляду. За її відсутності догляд за дітьми здійснював її батько, йому допомагала також ОСОБА_11 . З 2019 року догляд всіх дітей здійснює сім`я ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , за цей період часу ОСОБА_4 не здійснювала дії, які свідчили б про її бажання жити з дітьми та доглядати за ними.

Свідок ОСОБА_10 повідомила, що є сусідкою позивачів. Що відповідачка часто приходила додому у стані алкогольного сп`яніння, часто була відсутньою за місцем проживання, грошові виплати на дітей витрачала на алкогольні напої, в цей час догляд за дітьми ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , ще з народження, здійснював їхній дідусь ОСОБА_8 , готував їм їсти, інколи залишав дітей на сусідку в той час коли йшов по продукти харчування для дітей, на вихідних доглядати за дітьми допомагала ОСОБА_1 зі своїм чоловіком. Старший син ОСОБА_17 близько десяти років проживає в сім`ї ОСОБА_1 . Більше двох років ОСОБА_20 та ОСОБА_19 проживають у сім`ї ОСОБА_1 , чула як називають її мамою, а ОСОБА_2 - татом. Протягом цих років ОСОБА_4 не намагалася зміти свій спосіб життя та ставлення до дітей, на першому місці для неї друзі та вживання спиртних напоїв.

Свідок ОСОБА_8 вказав, що грошові виплати на дітей витрачала на алкогольні напої та на друзів, дітям нічого не купувала. Старший син ОСОБА_17 близько десяти років проживає у сім`ї дочки ОСОБА_21 . З народження ОСОБА_20 та ОСОБА_19 проживали з ОСОБА_22 . Так як ОСОБА_16 через два дні після народження дитини ОСОБА_23 залишила її та повернулась додому через три тижні. Догляд за дитиною здійснював за допомоогою ОСОБА_11 , яка розказувала йому як доглядати за новонародженою дитиною, як готувати суміш для харчування. Часто ОСОБА_16 приходила додому у стані алкогольного сп`яніння та гучно стукала у двері, в той час як діти відпочивали, на прохання батька припинити такі дії не реагувала. З 2020 року дочка ОСОБА_24 забрала дітей ОСОБА_25 та ОСОБА_19 до свого місця проживання, де діти ходять у дошкільний заклад освіти та на дитячі гуртки розвитку. Дітьми ОСОБА_16 за цей період часу не цікавилася та догляд за ними не здійснювала.

Вирішуючи зазначений спір суд виходить зі наступного.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам справи, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з частиною третьою статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року).

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частинами першою-третьою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останньої батьківських прав, покладено на позивача.

Щодо позбавлення батьківських прав

Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Згідно з частиною 2 та 4 статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Частиною першою статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Відповідно до пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

У постанові Верховного Суду від 29.09.2021 року по справі №459/3411/17 зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно з частиною 1 статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці.

Суд на перше місце має ставити «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, правові наслідки позбавлення батьківських прав визначено статтею 166 СК України, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.

Європейський суд з прав людини зазначав, що позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і тоді інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага.

У рішенні по справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими.

Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин (рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України»).

Вирішення питання позбавлення батьківських прав має грунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

При вирішенні такої категорії спорів судам необхідно мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька (або матері) як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку.

Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків.

Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.

Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків.

Оцінюючи надані докази, як кожен окремо так і у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачка не піклувалася про фізичний і духовний розвиток своїх трьох дітей, підготовку до самостійного життя, не забезпечувала необхідного харчування, медичного догляду і лікування дітей, не виявляла інтересу дої хнього внутрішнього світу.

Щодо встановлення піклування та призначення піклувальника

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Разом з тим, згідно з положеннями статті 58 ЦК України над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, встановлюється опіка.

Статтею 243 Сімейного кодексу України (далі - СК України) також передбачено, що опіка, піклування встановлюється на дітьми, які залишились без батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.

Відповідно до частини 2 статті 244 СК України при призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини.

Згідно з частиною 4 статті 167 СК України, якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим.

Відповідно до частини 3 статті 60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Відповідно до частини 4 статті 60 ЦК України, суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування.

Порядок встановлення опіки визначається Правилами опіки та піклування, які затверджені Наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства освіти України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року № 34/166/131/88. Пунктом 2.2 Правил встановлено, що опіка (піклування) над неповнолітніми дітьми встановлюється, якщо батьки: померли; невідомі; визнані в судовому порядку безвісно відсутніми або померлими. Опіку (піклування) може бути встановлено і при житті батьків неповнолітніх дітей у випадках, коли батьки: судом позбавлені батьківських прав або прийнято рішення про відібрання дитини і передачу її під опіку незалежно від того, позбавлені вони батьківських прав чи ні, оскільки перебування з ними небезпечне для життя дитини.

Опіка (піклування) встановлюється за місцем проживання особи, яка підлягає опіці (піклуванню), або за місцем проживання опікуна (піклувальника).

Відповідно до п. 3.1. Правил для безпосереднього здійснення опіки та піклування органами опіки та піклування призначається опікун чи піклувальник. При призначенні опікуна (піклувальника) беруться до уваги його можливості виконувати опікунські обов`язки, стосунки між ним та підопічним. Опікун чи піклувальник призначається лише за його згодою і, як правило, з числа родичів чи близьких підопічному осіб. Переважне право серед кількох осіб, які бажають стати опікунами чи піклувальниками над однією і тією ж дитиною, надається: родичам дитини незалежно від місця їх проживання; особам, у сім`ї яких проживає дитина на час, коли стосовно неї виникли підстави щодо встановлення опіки чи піклування. При цьому за умови досягнення нею відповідного віку (10 років) враховуються побажання самої дитини. Призначеному опікуну або піклувальнику видається посвідчення установленого зразка (додаток 3).

Судом встановлено, що діти ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , позбавлені батьківського піклування, оскільки їхня мати восени 2020 року залишила дітей проживати у квартирі свого батька - ОСОБА_8 , та стала проживати окремо від них, після чого припинила будь-яке спілкування з дітьми. Так як, батько відповідачки є людиною поважного віку, не мав можливості забезпечити дітям належне утримання та виховання, тому подружжя позивачів - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стали доглядати за дітьми, поселивши їх у своїй квартирі за адресою: АДРЕСА_3 . Позивачка ОСОБА_1 є рідною тіткою дітей по стороні їхньої матері та виявила бажання разом з своїм чоловіком бути їхніми піклувальниками та опікунами, які фактично повністю виконують ці обов`язки. Крім того, з позовної заяви вбачається, що малолітні діти бажають проживати у сім`ї позивачів і фактично вже проживають в цій сім`ї: ОСОБА_17 з 2012 року а ОСОБА_20 та ОСОБА_19 з осені 2020 року.

Щодо стягнення аліментів на утримання дитини

Згідно з частиною 2 статті 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. В силу вимог статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Судом встановлено, що відповідачка ухиляється від виконання своїх обов`язків по утриманню трьох дітей, хоча має всі можливості брати матеріальну участь в їхньому утриманні, так як за віком та станом здоров`я є працездатним, тобто має можливість брати участь в утриманні своїх дітей. Суду не було представлено жодних доказів стосовно того, що відповідач за своїм станом здоров`я чи матеріальним становищем не може виконувати своїх обов`язків по утриманню дітей.

Відповідно до частини 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з ким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до частини1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з частиною 2 статті 182 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині 2 статті 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Частиною 1 статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Висновки суду

Вирішуючи даний спір, належно і повно дослідивши та оцінивши представлені сторонами докази, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для позбавлення батьківських прав відповідачки ОСОБА_4 щодо неповнолітнього: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В судовому засіданні встановлено, що відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно своїх дітей, що підтверджується наявними матеріалами цивільної справи, встановленими обставинами судом та поясненями свідків.

Будь-яких доказів щодо безпідставності позовних вимог та доказів своєї участі у вихованні дітей відповідачка суду не надала.

Крім того, органом опіки та піклування Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області надано до суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 відносно дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Оскільки факт ухилення відповідачаки ОСОБА_4 від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей знайшов своє підтвердження в ході розгляду справи, суд вважає, що є підстави для позбавлення її батьківських прав відносно неповнолітнього: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно з положеннями статті 164 Сімейного Кодексу України.

Згідно з частиною 2 статті 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитій. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, враховуючи те, що відповідачка є працездатною, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дітей у розмірі половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожного з дітей, починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 10 січня 2021 року, і до доягнення старшою дитиною повноліття, підлягають задоволенню.

Відповідно до частин 3,4 статті 60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою та піклування над неповнолітньою особою.

Згідно з частиною 4 статті 167 СК України, якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим.

У судовому засіданні встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є найближчою родичкою дітей по материній лінії. Діти з часу коли їх мати залишила без догляду, проживають у сім`ї позивачки та бажають і надалі там проживати.

Крім того, позивачка є працездатною, стан здоров`я дозволяє брати на себе таку відповідальніть, проживає разом з її чоловіком ОСОБА_2 у будинку, який належить чоловікові на праві власності у розмірі 3/8 частки, де створені всі умови для проживання дітей та має достатній дохід для їх утримання.

З наданих до суду документів суд вбачає підстави призначити ОСОБА_1 : піклувальником неповнолітнього: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та опікуном малолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ", так як позивачка має матеріальну та фінансову можливість забезпечити належні умови проживання та виховання малолятніх дітей.

З огляду на викладене позов в частині призначення позивачки ОСОБА_1 піклувальником неповнолітнього: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та опікуном малолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , підлягає до задоволення.

Однак, щодо призначення ОСОБА_2 опікуном та піклувальником дітей, то суд зазанчає, що до суду не надано висновку про доцільність призначення його опікуном та піклувальником дітей, окрім того не надано висновок про можливість ОСОБА_2 бути кандидатом в потенційні опікуни, не надано докази про стан його здоров`я та матеріальне забезпечення.

Відтак, вимога про призначення ОСОБА_2 піклувальником неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та опікунаом малолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

На підставі наведеного, керуючись як найкращими інтересами малолітніх дітей, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивачів.

Доказів, які б спростовували вищевикладене, судом не здобуто.

Щодо судових витрат

Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 1 статті 141 ЦПК України). Згідно з частиною 6 статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Позивачка при поданні позовної заяви сплатила судовий збір у розмірі 1984 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят чотири) гривні 80 копійок, згідно з квитанціями № 7759-8586-5094-7461 від 03 січня 2022 року, № 6784 від 27 грудня 2021 року, та 0.0..1 від 04 січня 2022 року.

З огляду на викладене з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сплачений нею судовий збір у сумі 1984,80 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтею 8 Європейської Конвенції про захист прав людини і основних свобод, ст.ст.19, 150-155,164-166, 170, 180, 181, 182, 183, 184 191 Сімейного кодексу України, Законом України «Про охорону дитинства», ст. ст. 2, 4, 5, 12, 13, 19, 76, 77, 81, 82, 89, 131, 141, 200, 206, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280, 352, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог, щодо предмету спору: Рокитнянська селищна рада в особі Служби у справах дітей та сім`ї, Дніпровська районна у м. Києві державна адміністрація в особі Служби у справах дітей та сім`ї, про позбавлення батьківських прав, призначення опікунів та стягнення аліментів на утримання дітей - задовольнити частково.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відносно неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позбавити батьківських прав ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відносно малолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позбавити батьківських прав ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відносно малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , піклувальником неповнолітнього - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , опіконом малолітніх - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відмовити ОСОБА_2 у призначенні його піклувальником неповнолітнього - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та опіконом малолітніх - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягувати з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , аліменти на утримання дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожного з дітей, починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 10 січня 2022 року, і до доягнення старшою дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , судовий збір сплачений при поданні позовної заяви у розмірі 1984 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят чотири) гривні 80 копійок, згідно з квитанціями № 7759-8586-5094-7461 від 03 січня 2022 року, № 6784 від 27 грудня 2021 року, та 0.0..1 від 04 січня 2022 року.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання на нього апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення - зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду виготовлено 23 вересня 2022 року.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , тел. моб. НОМЕР_6 ;

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , тел. моб. НОМЕР_8 ;

Представник позивачів: Іллінський Олександр Васильович , свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю 903/10 від 28.12.1995, адреса для листування: АДРЕСА_5 , електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_10 , тел. моб.: НОМЕР_9 ;

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_10 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 , фактично проживаюча за адресою: АДРЕСА_7 ;

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмата спору:

Рокитнянська селищна рада в особі Служби у справах дітей та сім`ї, , юридична адреса: 09601, Київська область, Білоцерківський район, смт Рокитне, вул. Незалежності, 2, ел. адреса: ;

Дніпровська районна у м. Києві державна адміністрація в особі Служби у справах дітей та сім`ї, код ЄРДПОУ: 37397237, юридична адреса: 02160, м. Київ, Харківське шосе, 4-а, ел. адреса: , тел. 044-390-12-21.

Головуюча суддя Олена ЧОРНЕНЬКА