Провадження № 2/756/1263/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 вересня 2022 року Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Жука М.В.,

при секретарях Шершньові В.О., Колядінцевій П.В,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

в с т а н о в и в:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

В обґрунтування позову ОСОБА_3 посилається на те, що він разом із братом ОСОБА_3 є власниками жилої квартири АДРЕСА_1 в якій також зареєстрована його дочка ОСОБА_2 .

Оскільки ОСОБА_2 в указаній квартирі з 2013 року не проживає, фактично мешкає за іншою адресою й відмовляється добровільно знятись з реєстрації, за комунальні послуги не сплачує, ОСОБА_1 просить суд визнати відповідачку такою, що втратила право користування цим житлом.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та ОСОБА_3 позов підтримали, позовні вимоги просили задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

ОСОБА_2 у судовому засіданні проти позову заперечувала, вказавши на те, що іншого житла не має, в спірній квартирі проживала у 2021 році разом із своєю малолітньою дитиною близько пів року, змушена була висилитись внаслідок напружених стосунків з батьком, ключів від квартири вона не має, а тому не може до неї вселитися.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 ст. 82 ЦПК України).

Судом установлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 25.05.1999 року, свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 11.06.2014 року та витягом із державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 10-12).

З довідки ВПРМПФП Оболонської РДА від 31.08.2021 року вбачається, що ОСОБА_2 з 21.12.2000 року по теперішній час зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 13).

У судовому засіданні ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 визнали те, що ОСОБА_2 у 2021 році проживала у спірній квартирі близько пів року, між сторонами мають місце неприязні стосунки, замки від вхідних дверей спірної квартири замінені ОСОБА_1 після чого ключа він ОСОБА_2 не надавав, в квартирі є спальне місце відповідачки.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Як роз`яснено у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Враховуючи, що у судовому засіданні установлено, що відповідачка, як донька позивача має право на користування спірною квартирою, однак не проживає в ній з кінця 2021 року з поважних причин, а саме внаслідок того, що позивач чинить їй перешкоди у користуванні цим житлом про що свідчить заміна ним замків на вхідних дверях, ненадання ключів від цих замків, суд дійшов висновку про відмову в задоволені позову.

Керуючись ст. ст. 2-13, 76-83, 133, 209, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя