ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2022 року місто Чернівці справа №717/672/22

провадження №22-ц/822/753/22

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Височанської Н.К.,

суддів: Лисака І.Н., Перепелюк І.Б.

секретар Тодоряк Г.Д.

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1

заінтересовані особи - Управління соціального захисту населення Дністровської районної державної адміністрації; Міністерство оборони України; ІНФОРМАЦІЯ_9, ОСОБА_2 ; ОСОБА_3 ; ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, де заінтересовані особи: Управління соціального захисту населення Дністровської районної державної адміністрації; Міністерство оборони України; ІНФОРМАЦІЯ_9, ОСОБА_2 ; ОСОБА_3 ; ОСОБА_4 , за апеляційною скаргою Міністерства оборони України, на рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 07 липня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Телешмана О.В.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, де заінтересовані особи: Управління соціального захисту населення Дністровської районної державної адміністрації; Міністерство оборони України; ІНФОРМАЦІЯ_9, ОСОБА_2 ; ОСОБА_3 ; ОСОБА_4 .

Подану заяву ОСОБА_1 обґрунтовувала тим, що вони з ОСОБА_5 спільно однією сім`єю, як чоловік і та жінка почали проживати з 27 листопада 2001 року. Під час спільного проживання в них народилися діти - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яких вони спільно виховували. Вони мали спільний бюджет, вели спільне господарство, проживали спочатку в будинку її матері, а через три роки придбали інший будинок, здійснювали добудови, ремонт, де проживали з дітьми, вели спільне господарство, мали спільні кошти до дня смерті чоловіка.

Встановлення даного факту необхідне для призначення і виплати їй як члену сім`ї загиблого військовослужбовця одноразової грошової допомоги.

Посилаючись на вказані обставини, просила суд встановити той факт, що вона ОСОБА_1 проживала в с. Козиряни Дністровського району Чернівецької області з 2001 року однією сім`єю як чоловік та жінка без шлюбу з ОСОБА_5 , до дня його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Кельменецького районного суду Чернівецької області від 07 липня 2022 року, заяву ОСОБА_1 задоволено повністю.

Встановлено той факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживала в с. Козиряни Дністровського району Чернівецької області з 2001 року однією сім`єю як чоловік та жінка без шлюбу з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до дня його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення мотивоване тим, що заявницею доведено факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_5 з 2001 року по день загибелі ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина. Заявниця ОСОБА_1 може претендувати на спадщину, оскільки згідно ст. 1264 Цивільного кодексу України є спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_5 . Крім того, заявниця ОСОБА_1 претендує на виплати на підставі ст. ст.16, 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» та Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Короткий зміст та узагальнені доводи апеляційної скарги

На дане рішення Міністерство оборони України подали апеляційну скаргу, в якій просять рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 07 липня 2022 року скасувати та закрити провадження у справі №717/672/22.

Вказують на те, що заява про встановлення факту спільного проживання була мотивована необхідністю отримання одноразової грошової допомоги. При цьому, частина одноразової грошової допомоги сім`ї загиблого ОСОБА_5 виплачена Міністерством оборони України на підставі відповідного рішення оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 03.06.2022 №84. Розглянувши подані документи комісія дійшла висновку про призначення одноразової грошової допомоги матері та дочці загиблого ІНФОРМАЦІЯ_4 внаслідок смерті, пов`язаної із захистом Батьківщини, старшого солдата ОСОБА_5 в розмірі Ѕ частини 150 000 000 грн., в сумі 7 500 000 грн. у рівних частках кожному.

Вказують, що особи які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Постановою КМУ від 28.02.2022 року №168, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у п.1 вказаної Постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Враховуючи, що вирішення поданої заяви ОСОБА_1 , своїм наслідком матиме перерозподіл одноразової грошової допомоги на яку має намір претендувати ОСОБА_1 , спір набуває ознак спору про право.

Посилаючись на практику Верховного Суду та на Велику Палату Верховного Суду, вказують що вирішення в порядку окремого провадження заяви про встановлення факту можливий виключно якщо встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Вважають, що даний спір підлягає розгляду в порядку позовного провадження.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відзиву на апеляційну скаргу учасники справи не подали до суду.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Сторони по справі, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились.

Від Міністерства оборони України надійшла заява з проханням розглядати апеляційну скаргу у відсутність їх представника, у зв`язку з участю в іншому судовому засіданні.

Так, відповідно до ч.6 ст.128 ЦПК України учасники справи були повідомлені про час та місце розгляду справи на офіційну електронну адресу.

Згідно ч.5 ст.130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

Колегія суддів вважає можливим проводити розгляд справи за відсутності учасників справи відповідно до вимог ст. 372 ЦПК України, оскільки їх неявка в судове засідання апеляційної інстанції не перешкоджає розгляду справи.

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, фіксування судового засідання у відповідності до вимог ст. 247 ЦПК України не здійснюється.

За змістом ч. ч. 4 та 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 - помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Новоолександрівка, Попаснянського району, Луганської області (а.с.14).

Згідно посвідчення серії НОМЕР_1 , ОСОБА_5 проходив службу у військовій частині НОМЕР_2 (а.с.15).

Відповідно до Лікарського свідоцтва про смерть №691 від 2.3.2022 року, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок військових дій в селі Новоолександрівка, Попаснянського району, Луганської області. Смерть настала від ушкодження внаслідок дій, передбачених законом та воєнних операцій (а.с.16).

Повідомленням №332 Міністерства оборони України ІНФОРМАЦІЯ_10 від 20.03.2022 року, ОСОБА_1 повідомлено про те, що її чоловік старший солдат ОСОБА_5 старший стрілець Військової частини НОМЕР_3 , загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 виконуючи бойове завдання в районі села Новоолександрівка, Попаснянського району, Луганської області, внаслідок вибухової травми (а.с.19).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 12.11.2003 року - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , являється сином: ОСОБА_5 та ОСОБА_5 (а.с.20).

Згідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 08.8.2013 року - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , являється донькою: ОСОБА_5 та ОСОБА_1 (а.с.21).

Зареєстрована адреса проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_5 в АДРЕСА_1 , однак фактично вони проживали за однією адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідками №144, 145 від 06.05.2022 року Лівинецької сільської ради Дністровського району Чернівецької області (а.с.22, 23).

Згідно Довідки №146 від 06.05.2022 року, що видана Лівинецькою сільською радою Дністровського району Чернівецької області, вбачається що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 дійсно проживали однією сім`єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу в одному господарстві з 205 року в АДРЕСА_2 , по день смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с.24).

Відповідно до Довідки №198 від 12.05.2022 року, до членів сім`ї ОСОБА_5 відноситься його співмешканка ОСОБА_1 , син ОСОБА_2 , донька ОСОБА_3 , які спільно проживали за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.25).

Згідно Витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 03.06.2022 №84, на підставі п.2 Постанови КМУ від 28.02.2022 року №168, комісія дійшла висновку про призначення одноразової грошової допомоги матері та дочці загиблого ІНФОРМАЦІЯ_4 наслідок смерті пов`язаної із захистом Батьківщини, старшого солдата ОСОБА_5 - в розмірі Ѕ частини 150 000 000 грн., в сумі 7 500 000 грн. у рівних частках кожному (а.с.94).

Як вбачається з Наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_9 №284 від 16.06.2022 року про виплату грошової допомоги членам сім`ї (утриманцям) старшого солдата ОСОБА_6 , начальнику сектору соціальних виплат, кошти отримані для виплати одноразової грошової допомоги перерахувати на транзитний рахунок для зарахування: матері загиблого ОСОБА_4 кошти в сумі 3 750 000 грн.; цивільній дружині ОСОБА_1 на дочку загиблого ОСОБА_3 кошти в сумі 3 750 000 грн. (а.с.108).

Доводи та мотиви апеляційного суду та застосовані норми права

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення суду першої інстанції вказаним вимогам не відповідає.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Відповідно до частини сьомої статті 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно із частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно із частиною першою статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеному у свідоцтві про народження або паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановленні лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Згідно із частиною четвертою статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18) зроблено висновок, що «юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 752/20365/16-ц (провадження № 61-24660св18), від 05 грудня 2019 року у справі № 750/9847/18 (провадження № 61-18230св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 644/9753/19 (провадження № 61-14667св20), від 16 червня 2021 року у справі № 643/6447/19 (провадження № 61-14968св20).

Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Згідно із частиною першою статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Статтею 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

Відповідно до пункту 12 цього Порядку призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Згідно з пунктом 13 цього Порядку керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого обов`язково додаються документи, зазначені в пунктах 10 та 11 цього Порядку. Розпорядник бюджетних коштів у місячний строк після надходження всіх зазначених документів приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) і надсилає зазначене рішення разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, а в разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - для письмового повідомлення заявника з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання.

Рішення про відмову у призначенні грошової допомоги може бути оскаржено в установленому порядку (пункт 15 Порядку).

При цьому, спори щодо розміру грошової допомоги та права на її відшкодування між особами, які претендують на такі виплати та органом, який проводить їх нарахування та виплату розглядаються судами в позовному провадженні за загальними правилами (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 листопада 2020 року у справі №140/2178/15-ц (провадження № 61-9869св20) та постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 листопада 2021 року у справі № 295/3547/21 (провадження № 61-10600св21)).

Як встановлено апеляційним судом, метою звернення ОСОБА_1 із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_5 без реєстрації шлюбу у період з 2001 року до 19 березня 2022 року є встановлення в судовому порядку обставин, необхідних для призначення і виплати їй як члену сім`ї загиблого одноразової допомоги, передбаченої ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», після смерті ОСОБА_5 .

Як вбачається з матеріалів справи на такі виплати претендують мати та дочка загиблого, більше того кошти отримані для виплати одноразової грошової допомоги перераховані на транзитний рахунок для зарахування: матері загиблого ОСОБА_4 в сумі 3 750 000 грн.; цивільній дружині ОСОБА_1 на дочку загиблого ОСОБА_3 в сумі 3 750 000 грн. (а.с.108).

У запереченнях, поданих до суду першої інстанції, та апеляційній скарзі Міністерство оборони України неодноразово висловлювали свої заперечення щодо задоволення заяви ОСОБА_1 , вказавши на те, що існує спір про право.

Тобто, суд першої інстанції не звернув уваги, що встановлення факту проживання заявника однієї сім`єю без реєстрації шлюбу із померлим військовослужбовцем, та факту перебування на утриманні останнього, заявнику необхідно для подальшого вирішення правового спору, зокрема, стягнення коштів - грошової допомоги та права на її отримання, у зв`язку з чим у заявника фактично виник спір з органом, який призначає та виплачує таку допомогу, і який заперечує проти такого, що виключає можливість розгляду поданої заяви в порядку окремого провадження.

Такі висновки знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи апеляційним судом, та підтверджуються, зокрема, подачею апеляційної скарги Міністерством оборони України, як органом, котрий приймає рішення про виплату одноразової грошової допомоги, і який у зв`язку із цим заперечив право на її отримання заявником, згідно із поданою нею заявою.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про залишення заяви ОСОБА_1 без розгляду на підставі частини четвертої статті 315 ЦПК України, оскільки встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу пов`язується із наступним вирішенням спору про право, а тому такий спір має вирішуватися в порядку позовного, а не окремого провадження.

Подібні висновки узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 13 жовтня 2021 року в справі № 159/858/20 (провадження № 61-1633св21), від 12 січня 2022 року в справі № 227/2188/21 (провадження № 61-18156 св21) та від 24 червня 2022 року в справі № 337/3395/21 (провадження № 61-21062св21).

Щодо розподілу судових витрат

Згідно із ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З мотивувальної частини постанови вбачається, що апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги Міністерства оборони України та залишення заяви ОСОБА_1 без розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що Міністерство оборони України за подання до суду апеляційної скарги сплатили судовий збір в розмірі 744,30 грн. (а.с.141).

Оскільки апеляційна скарга Міністерства оборони України підлягає задоволенню, то з ОСОБА_1 на користь Міністерства оборони України слід стягнути витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги в розмірі 744,30 грн.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Згідно ч.4 ст.315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Відповідно до частини першої статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

З урахуванням встановлених у справі обставин, судом першої інстанції оскаржуване судове рішення ухвалене з порушенням норм процесуального права, відтак, підлягає скасуванню із залишенням заяви ОСОБА_1 без розгляду, роз`яснивши їй, що вона має право подати позов на загальних підставах.

Керуючись статтями 259, 268, 315, 367, 368, 374, 377, 382-384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити частково.

Рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 07 липня 2022 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, залишити без розгляду.

Роз`яснити ОСОБА_1 право звернутися до належного суду з позовом на загальних підставах.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Міністерства оборони України судові витрати у сумі 744 грн. 30 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий Н.К. Височанська

Судді: І.Н. Лисак

І.Б.Перепелюк