Справа № 577/73/22
Номер провадження 2/383/147/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2022 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді - Замши О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Машкової О.В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бобринець Кіровоградської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів в сумі 15000 грн.

Обґрунтовуючи позов, вказує, що 23.10.2021 року та 31.10.2021 року нею помилково (у платіжному документі за ініціювання переказу неправильно зазначила банківські реквізити отримувача) перераховані грошові кошти в сумі 15000 грн. на ім`я ФОП ОСОБА_2 на рахунок НОМЕР_1 (картка «ПриватБанку» № НОМЕР_2 ), згідно з квитанціями «ПриватБанку» 0.0..1 від 23.10.2021 року та 0.0..1 від 31.10.2021 року. Грошові кошти були перераховані з рахунку НОМЕР_3 (картки «ПриватБанку» № НОМЕР_4 ), належного ОСОБА_1 . Позивач зазначає, що ніяких договірних відносин між нею та ФОП ОСОБА_2 не здійснювалося та ніяких договорів щодо послуг не укладалося.

02.12.2021 року позивачем на адресу ФОП ОСОБА_2 направлено рекомендований лист з вимогою про повернення помилково перерахованої суми у строк до 09.12.2021 року. Однак дана вимога відповідачем задоволена не була, будь-яка відповідь на адресу ОСОБА_1 не надходила. Враховуючи, що відповідач набув грошові кошти без достатньої правової підстави у зв`язку з помилковим переказом, та не повертає їх добровільно, позивач звернулася до суду з даним позовом за захистом порушених прав.

Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 22 квітня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Пояснила, що, замовляючи речі в Інтернеті через соціальну мережу «Інстаграм», помилково двома переказами перерахувала кошти в сумі 15000 грн. на рахунок відповідача. Вказує, що помилково здійснила грошовий переказ на рахунок ФОП ОСОБА_2 , оскільки мала його номер карти, так як він займався розвитком інстаграм акаунтів і його робота її зацікавила. Під час здійснення оплати вартості за товар, який замовляла в соціальній мережі, помилково скопіювала картку відповідача і переказала на неї кошти. Пояснила, що не мала з ФОП ОСОБА_2 ніяких договірних відносин. Після обіцянки, наданої відповідачем про повернення коштів та її невиконанням, зверталася до «ПриватБанку» із заявою про повернення помилково перерахованих коштів.

Відповідач в судове не з`явився про розгляд справи повідомлений належним чином, що підтверджується розписками від 05.05.2022 року, 25.05.2022 року, 11.08.2022 року. Причину неявки не повідомив. Заяв, клопотань до суду не подавав. Відзив на позовну заяву не надходив.

При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки.

Судом під час розгляду справи встановлені наступні фактичні обставини та зміст правовідносин.

Квитанцією «ПриватБанку» №0.0..1 від 23.10.2021 року підтверджено, що ОСОБА_1 з карткового рахунку НОМЕР_5 здійснила переказ на рахунок одержувача ФОП ОСОБА_2 грошових коштів в розмірі 11000 грн. Призначення платежу - рекламні послуги. (а.с.11)

Крім цього, відповідно до квитанції «ПриватБанку» №0.0..1 від 31.10.2021 року ОСОБА_1 з карткового рахунку НОМЕР_5 здійснила переказ коштів на рахунок одержувача - ФОП ОСОБА_2 в розмірі 4000 грн. Призначення платежу - рекламні послуги. (а.с.10)

02.12.2021 року ОСОБА_1 звернулася до ФОП ОСОБА_2 з листом-вимогою про повернення помилково перерахованих грошових коштів в сумі 15000 грн., оскільки будь-яких договірних відносин між нею та ФОП ОСОБА_2 не здійснювалося, ніяких договорів щодо послуг не укладалося. Лист-вимога містить посилання на номери квитанцій з розміром перерахованих коштів та встановленим позивачем строком повернення грошей до 09.12.2021 року.

В матеріалах справи містяться листи Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» від 23.11.2021 року та 03.12.2021 року адресовані ОСОБА_2 , у яких зазначено, що банком АТ ПриватБанк 23.10.2021 року та 31.10.2021 року було прийнято платежі у сумі 15000 грн. від ОСОБА_1 . Призначення платежу - рекламні послуги. У зв`язку з невірно вказаними реквізитами одержувача запропоновано повернути вказану суму грошей відправнику. (а.с.12-13)

Оцінюючи подані позивачем докази в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Предметом регулювання глави 83 Цивільного кодексу України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до частин першої та другої статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 Цивільного кодексу України.

Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося.

Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

За змістом приписів глав 82 і 83 Цивільного кодексу України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість, для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Пунктом 1.24 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» передбачено, що помилковий переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини банку або іншого суб`єкта переказу відбувається її списання з рахунку належного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому цієї суми у готівковій формі.

Пунктом 1.23 цього Закону визначено, що неналежний отримувач - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.

Пунктом 33.2 Закону передбачено, що платник несе відповідальність за відповідність інформації, зазначеної ним в документі на переказ, суті операції, щодо якої здійснюється цей переказ.

Статтею 23Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» передбачено, що платіжне доручення може бути відкликане ініціатором переказу в будь-який час до списання суми коштів з його рахунка шляхом подання до банку, що обслуговує цього ініціатора, документа на відкликання.

Позивач під час розгляду справи не надала суду належних доказів того, що кошти відповідачу були надіслані нею помилково.

Як вбачається з дублікатів квитанцій від 23.10.2021 року та 31.10.2021 року при перерахуванні коштів платником повністю зазначено одержувача - фізичну особу підприємця ОСОБА_2 , номер його рахунку, а також цільове призначення платежу - рекламні послуги. Отже, ОСОБА_1 добровільно перераховувала кошти саме на рахунок одержувача - ФОП ОСОБА_2 з відповідним цільовим призначенням.

Доказів того, що виявивши помилку, позивач відразу ж зверталась до банку з метою скасування переказу чи з`ясування даних про отримувача коштів, матеріали справи не містять.

Перерахування спірних сум коштів позивачем вчинене 23.10.2021 року та 31.10.2021 року, між тим, з вимогою до відповідача вона звернулася лише 02.12.2021 року. Позивач тривалий час не ініціювала питання щодо повернення помилково перерахованих нею коштів, незважаючи на те, що, за звичайних обставин, повинна була виявити свою помилку негайно після перерахування і вжити відповідних заходів для повернення на свій рахунок спірної суми грошей.

Вказані фактичні обставини свідчать про те, що твердження позивача про безпідставність перерахування коштів ФОП ОСОБА_2 не відповідають обставинам справи.

Таким чином, вимога про стягнення з відповідача нібито безпідставно набутих коштів не знайшла свого підтвердження в частині того, що позивач при перерахуванні вказаних коштів помилялася у вчиненні своїх дій, стороною позивача надано недостатньо доказів на підтвердження своєї позиції, а тому, суд вважає необхідним в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Вирішуючи питання судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з п. 1 ч. 1ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що у задоволенні позовних вимог відмовлено, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 141, 263, 265, 273, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 15000 гривень відмовити повністю.

Витрати, понесені позивачем під час розгляду справи, покласти на позивача ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Найменування сторін:

- позивач: ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ;

- відповідач: Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Повне судове рішення складено 09.08.2022 року.

Суддя О.В. Замша