Справа № 535/139/15
Провадження № 4-с/529/2/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2022 року Диканський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Петренко Л.Є.

секретаря Звягольської В.А.,

за участю скаржниці ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 про відвід судді Петренко Л.Є. за її скаргою на протиправну бездіяльність заступника начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Лукмасла М.М.

встановив:

19.10.2021, згідно протоколу автоматизованого розподілу справ, мене визначено головуючим суддею по справі № 535/139/15, провадження № 4-с/529/2/22 за скаргою ОСОБА_1 на протиправну бездіяльність заступника начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Лукмасла М.М.

Скарга неодноразово призначалась до розгляду, але по суті розгляд не розпочато.

12.10.2022 на електронну адресу суду та через засоби поштового зв`язку скаржницею ОСОБА_1 подано заяву про взяття суддею Петренко Л.Є. самовідводу по усім провадженням за скаргами ОСОБА_1 . На обгрунтування вказаного клопотання вказує на те, що вона вимагає та наполягає взяти самовідвід суддею Петренко Л.Є., оскільки остання є необ`єктивною та неупередженою у розгляді усіх її скарг. Загалом з тексту заяв вбачається, що ОСОБА_1 не довіряє судді Петренко Л.Є., у скаржниці сформоване неприязне ставлення до судді та вона не бажає щоб остання здійснювала розгляд її скарг, що свідчить про сталу недовіру до судді.

Окрім того, 17.10.2022 ОСОБА_1 подала вдруге заяву про відвід судді Петренко Л.Є., посилаючись на необ`єктивність та неупередженість судді при розгляді її клопотань.

В судовому засіданні ОСОБА_1 подані заяви підтримала та просила задовольнити. Вказала, що вважає суддю Петренко Л.Є. необ`єктивною та неупередженою при розгляді її скарги.

Представник відділу примусових виконань рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив.

Заслухавши ОСОБА_1 , дослідивши зміст заяв, суд дійшов до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, при роз`ясненні права на відвід ОСОБА_1 неодноразово наголошувала, що не довіряє судді Петренко Л.Є., але заявляти відвід не буде, оскільки «іншого вибору у неї немає».

Проте 02.09.2022 ОСОБА_1 подала письмову заяву про відвід судді Петренко Л.Є., посилаючись на її неупередженість та порушення процесуального законодавства під час розгляду скарги.

Ухвалою суду від 08.09.2022 вказана заява про відвід передана на авторозподіл до канцелярії суду для її вирішення іншим суддею.

Ухвалою судді Кириченко О.С. у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Петренко Л.Є. відмовлено.

12.10.2022, 13.10.2022 та 17.10.2022 ОСОБА_1 надіслала до суду ряд клопотань про необхідність взяття суддею Петренко Л.Є. самовідводу при розгляді скарг ОСОБА_1 . Із вказаних заяв вбачається, що ОСОБА_1 наполягає на відводі судді та у неї сформоване неприязне ставлення до судді та вона ставить під сумнів неупередженість та об`єктивність судді, що свідчить про сталу недовіру до судді Петренко Л.Є.

Окрім того, 17.10.2022 ОСОБА_1 подала вдруге заяву про відвід судді Петренко Л.Є., посилаючись на необ`єктивність та неупередженість судді при розгляді її клопотань.

Відповідно до положень пункту 5 частини 1 статті 36 ЦПК України, суддя не може брати участь у справі, якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до вимог частини 1 статті 39 цього Кодексу, з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, зокрема, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

За правилами частини 1 статті 40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 2 даної статті, питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Пунктом 1 статті 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, який вирішить спір щодо його прав і обов`язків цивільного характеру або встановить обгрунтованість будь-якого висунутого кримінального обвинувачення.

Тобто довіра до суду є запорукою того, що судове рішення буде сприйняте як законне та справедливе.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, на якій наголосив суд у справі «Олександр Волков проти України», заява №21722/11, п.104, 106, існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (її) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 09.11.06 у справі «Білуга проти України», від 28.10.98 у справі «Ветштан проти Швейцарії» важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

При розгляді заяви про відвід слід виходити саме з суб`єктивної оцінки сторони у справі щодо дій головуючого у справі. Іншими словами, якщо сторона має сумнів в безсторонності судді, хоча об`єктивно це нічим не підкріплено, то практика Європейського суду з прав людини (справи «Пуллар проти Сполученого Королівства» і «Томанн проти Швейцарії», а також «Екедемі Трейдинг ЛТД та інші проти Греції» і «Дактарас проти Литви») наголошує на необхідності задоволення такої заяви про відвід, адже в іншому випадку це буде розцінено як порушення права особи на справедливий суд. Отже, незадоволення заяви про відвід може сприйматися стороною як порушення її прав.

Крім того, згідно з Коментарем до Кодексу суддівської етики, затвердженим рішенням Ради суддів України від 04.02.2016 № 1, необхідно враховувати, що інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес.

Усні та письмові заяви ОСОБА_1 про відвід судді Петренко Л.Є., які скаржниця неодноразово заявляла, не були в достатній мірі та належним чином обґрунтованими. Однак, незважаючи на надуманість підстав для відводу судді, з огляду на сталу недовіру та неприязне ставлення скаржниці ОСОБА_1 до судді Петренко Л.Є., її участь у даній справі може за об`єктивним критерієм викликати сумнів в учасників цивільної справи та стороннього спостерігача в неупередженості та об`єктивності головуючого судді.

Враховуючи викладене, з метою забезпечення умов, за яких в учасників справи та в очах стороннього розумного спостерігача не виникало б будь-яких сумнівів у неупередженості та об`єктивності судді, який здійснює розгляд справи, заява про відвід підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 ЦПК України, у разі задоволення заяви про відвід судді, який розглядає справу одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею, який визначається у порядку, встановленому статтею 33 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись статтями 39, 40, 41 ЦПК України, суд,-

постановив:

Задовольнити заяву ОСОБА_1 про відвід судді Петренко Л.Є. по справі за скаргою ОСОБА_1 на протиправну бездіяльність заступника начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Лукмасла М.М.

Передати справу № 535/139/15, провадження № 4-с/529/2/22, за скаргою ОСОБА_1 на протиправну бездіяльність заступника начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Лукмасла М.М. до канцелярії Диканського районного суду Полтавської області для повторного автоматизованого розподілу справи між суддями.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуюча Л.Є. Петренко