Справа № 541/254/22
Номер провадження 2/541/404/2022
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
22 липня 2022 року м.Миргород
Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у складі головуючого судді Ситник О.В., з участю секретаря судового засідання Раданович Ю. М., розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Голяник Оксана Юріївна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,
03 лютого 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Голяник Оксана Юріївна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Позивач зазначає, що за відсутності оригіналу кредитного договору підписаного Сторонами та виписки з банківського рахунку позивача із зазначенням номера рахунку та інших передбачених законом реквізитів приватний нотаріус Сазонова О.М. позбавлена була можливості встановити безспірність вимог, у тому числі суму основної заборгованості позивача, так само як і похідні суми.
Приватний нотаріус Сазонова О.М. була зобов`язана відмовити у вчиненні Виконавчого напису, оскільки:
відповідно до вищезазначеного кредитні договори станом на дату вчинення виконавчого напису не входять до переліку безспірппх вимог,
відповідачем не могло бути надано доказів згоди, або навіть факту повідомлення позивача про існування заборгованості,
нотаріусу не було подано оригінал кредитного договору, оскільки позивач його не підписував, подані нотаріусу документи не відповідали законодавству України,
відповідач не міг надати виписку з банківського рахунку позивача, а довідка складена кредитором не може вважатись випискою з рахунку позивача.
Позивач зазначає, що лише наявність електронних цифрових підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
Позивач зазначає, що відповідачем не могло бути надано приватному нотаріусу Сазоновій О.М. оригіналу Кредитного договору з визначеними істотними умовами кредитування, дослідження якого надало б нотаріусу та Суду змогу ідентифікувати підписувачів документів та підтвердити цілісність і незмінність їх даних (змісту) в частині істотних умов договору.
Вчинення напису не на оригіналі кредитного договору, а на його копії, не відповідає ст. 87 Закону та п. 5.1. Глави 16 Порядку та нормам законодавства про електронні правочини.
Кредитний Договір у даному випадку не був підписаний, у зв`язку з чим нотаріусу не можливо достовірно встановити умови, на яких він був укладений. Позивач не визнає нарахованих комісій, процентів та неустойки, оскільки не погоджував їх розміру, власного екземпляру договору у момент його укладення не отримував. Договір с таким, що не прирівнюється до договорів, укладених у письмовій формі та в силу приписів статті 1055 Цивільного кодексу України, кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним в силу закону і не створює правових наслідків.
Позивач заперечує проти нарахованих відповідачем сум, насамперед нарахованих процентів та комісії, які не були погоджені у письмовій формі і взагалі не були доведені до його відома відповідачем. Після настання строку виконання зобов`язань у повному обсязі позикодавець не мав права продовжувати нараховувати проценти та комісію, а мав право лише на стягнення сум, передбачених ст. 625 ЦК України.
Натомість в оскаржуваному виконавчому написі строк, за який проводиться стягнення заборгованості, визначений поза межами строку кредитування.
Відповідно до вищезазначеного, відповідачу для стягнення заборгованості з позивача, у разі її наявності, слід було звернутись до суду з цивільним позовом про стягнення заборгованості, з правовим обґрунтуванням своїх вимог, надавши докази дійсного укладення кредитного договору на конкретних умовах та їх погодження
Позивач зазначає, що сторонами (у тому числі погодженого сторонами розміру процентів, комісій, які відповідно до ст.ст. 547, 1048, 1055 ЦК України могли бути визначені виключно у письмовій формі), тоді як позивач ніяких письмових договорів з відповідачем не укладав.
Натомість дії відповідача щодо обраного механізму стягнення грошового зобов`язання свідчать про приховування від позивача (враховуючи що, позивач не має ні оригіналу, ні копії кредитного договору) дійсних обставин, договору та нарахованих на його основі відсотків та комісій.
Позивач не визнає заявленої заборгованості і, оскільки був позбавлений будь-якої можливості заявити такі заперечення раніше, викладає їх у цьому позові.
Відтак виконавчий напис підлягає скасуванню і через спірність заборгованості, і через порушення Відповідачем та нотаріусом вимог законодавства щодо підстав та порядку його вчинення.
Зазначені обставини стали підставами для звернення позивача до суду.
Ухвалою суду від 03 лютого 2022 року відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Позивач, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, надав до суду довідку згідно якої не може прибути в судове засідання у зв`язку з перебуванням на військовій службі.
Відповідач, повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, не забезпечив явку свого представника в судове засідання, причини неявки суду не повідомив, відзив чи заперечення проти позову суду не надав.
Відповідачу Товариству з обмеженою відповідальністю "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР", третім особам, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Сазоновій Олені Миколаївні, приватному виконавцю виконавчого округу Полтавської області Голяник Оксані Юріївні , відповідно до вимог ЦПК України були направлені копії позовної заяви та додатків до неї, копія ухвали суду про відкриття провадження у справі. Відповідачу надано строк для подання відзиву на позовну заяву з наданням суду доказів в обґрунтування свого відзиву та заперечень. Третім особам запропоновано надати до суду письмові пояснення по справі щодо позову або відзиву.
Таким чином, відповідачу направлені документи відповідно до вимог ЦПК України, відзиву та заперечень від відповідача не надійшло.
Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Голяник Оксана Юріївна в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися завчасно та в установленому законом порядку.
Від відповідача та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової Олени Миколаївни, витребувані судом докази не надійшли.
Третіми особами до суду заперечення, письмові пояснення по справі щодо позову не надано.
В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось.
Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, а також враховуючи належне повідомлення відповідача, суд постановив ухвалити по справі заочне рішення, відповідно до положень ст. 280-284 ЦПК України, на підставі наявних доказів за відсутності заперечень з боку позивача проти заочного розгляду справи.
Заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись.
З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, надавши оцінку письмовим доказам щодо їх належності, допустимості та достатності в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону та Глава 16 розділу ІІ Порядку.
Так, згідно зі статтею 87 Закону, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 88 Закону визначені умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті, нотаріус вчиняє виконавчі написи:
- якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем;
- за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).
Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (далі - Перелік).
При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому цей Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі та Порядку.
26.11.2014 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».
Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».
Тобто, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 було відмовлено в задоволенні заяви ПАТ«Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017.
Отже, починаючи з 22.02.2017 року нотаріуси можуть вчиняти виконавчі написи за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченої угоди та документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.
Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції на момент вчинення виконавчого напису) "Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно", для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.
Відповідно до п.п.1.1., 3.1., 3.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.
Безспірний борг - це борг, що визначається боржником та кредитором і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника - вимога кредитора вважається безспірною.
Таким чином, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог кредитора. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен відмовити в здійсненні виконавчого напису.
З урахуванням приписів ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису, що зазначено в правовій позиції, викладеній у Постанові Верховного Суду України у справі №6-887цс17 від 05 липня 2017 року.
Для правильного застосування положень ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» суд повинен перевірити у такому спорі доводи боржника в повному обсязі та установити, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом з тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.
В Постанові КЦС ВС від 23.01.2018 в справі № 310/9293/15ц зазначено, що вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність".
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Велика Палата Верховного Суду, у Постанові від 16.05.2018 року у справі № 320/8269/15-ц, провадження № 14-83цс18, не відступила від наведених вище висновків Верховного Суду України щодо застосування статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат».
Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.
Водночас контекстний аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі.
Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, та як встановлено судом заборгованість не є безспірною.
На підставі наведеного вище, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки заборгованість не є безспірною, відповідачем не надано жодного доказу на спростування вимог позивача, а тому виконавчий напис вчинено без дотримання вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат» і він є таким, що не підлягає виконанню.
У відповідності до частини 1 статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суду повинен вирішити питання розподілу судових витрат між сторонами.
Відповідно до положень статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
В порядку статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно частини 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Позивачем при поданні позовної заяви сплачений судовий збір в сумі 992 грн 40 коп., та сплачений судовий збір в сумі 496,20 грн при подачі заяви про забезпечення позову.
Оскільки позов підлягає задоволенню, в силу ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне із відповідача на користь позивача стягнути судові витрати в сумі 1488 грн 60 коп., що скаладаються із сплаченого позивачем судового збору за подачу позову до суду та подачу заяви про забезпечення позову.
На підставі викладеного, враховуючи положення ст.ст. 18, 262, 1212 ЦК України, ст. 15, 16, 18, 87-89 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 280-282, 284, 288, 354, 355 ЦПК України, суд,
Задовольнити повністю позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Голяник Оксана Юріївна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР", на користь ОСОБА_1 судові витрати на сплату судового збору в сумі 1488 (одна тисяча чотириста вісімдесят вісім) гривні 60 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду на протязі тридцяти днів з моменту проголошення, а учасниками, що не були присутні при його проголошенні у той же строк з моменту отримання копії рішення.Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Зелений Кут Миргородського району Полтавської області, проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР», юридична адреса: вул. Саксаганського, буд. 133-А, м. Київ, 01032, .

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору:

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, адреса: бул. Лесі Українки, м. Київ, 01133

Приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Голяник Оксана Юріївна, адреса: вул. Соборності, буд. 54, Полтавська обл., 36014.

Суддя: О. В. Ситник