Справа № 344/8941/22
Провадження № 2/344/2704/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

06 жовтня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Татарінової О.А.,

секретаря Кондратів Х.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова компанія «Авансар», треті особи: Державний виконавець Відділу державної виконавчої служби у м.Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гринишин Дмитро Васильович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «Авансар», треті особи: Державний виконавець Відділу державної виконавчої служби у м.Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гринишин Дмитро Васильович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 15.09.2015 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Михайлівський» укладено Кредитний договір № 200341071. 19 травня 2016 року між ТОВ «Фінансова компанія «Плеяда» та ПАТ «Банк Михайлівський» укладено договір факторингу № 1905, за яким відступлено право вимоги за Кредитним договором № 200341071 до ТОВ «Фінансова компанія «Плеяда». 19 травня 2016 року між ТОВ «Фінансова компанія «Плеяда» та ТОВ «Фінансова компанія «Фагор» укладено договір факторингу №1, за яким ТОВ «Фінансова компанія «Плеяда» відступило право вимоги за кредитним Договором № 200341071 до ТОВ «Фінансова компанія «Фагор». 27 травня 2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Фагор» та ТОВ «Фінансова компанія Авансар» укладено договір факторингу № 27/05/2020-4, за яким ТОВ «Фінансова компанія «Фагор» відступило право вимоги за кредитним Договором № 200341071 до ТОВ «Фінансова компанія «Авансар». 18 липня 2022 р. Позивач дізнався, що постановою головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Гринишиним Дмитром Васильовичем відкрито виконавче провадження № 69431263 щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгена Михайловича № 74774 від 31.05.2021 р. про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 200341071 в розмірі 29 493,45 (двадцять дев`ять тисяч чотириста дев`яносто три грн. 45 коп.), з яких: 13619,09 (тринадцять тисяч шістсот дев`ятнадцять грн. 09 коп.) - заборгованість за тілом кредиту; 15024,36 (п`ятнадцять тисяч двадцять чотири грн. 36 коп.) - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками; 850 (вісімсот п`ятдесят грн.) - плата стягнута за вчинення виконавчого напису.

Зазначає, що ознайомившись через представника з матеріалами виконавчого провадження № 69431657, він вважає, що виконавчий напис № 74281 від 31.05.2021 р. вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, і, як наслідок, неправомірне провадження щодо виконання вказаного виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки, належний Позивачу на праві власності. При вчиненні виконавчого напису нотаріус, не отримував від Відповідача та Позивача первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутніми підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем, а також суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у виконавчому написі, є безспірними. Розрахунок боргу, здійснений Відповідачем щодо наявності грошового зобов`язання позивача по кредиту, процентах річних та пені, не може вважатися документом, який підтверджує безспірність вимог до боржника. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив вказану норму закону.

Також позивачем зазначається, що розрахунок розміру невиконаних зобов`язань за кредитним договором, суми боргу за тілом кредиту, відсотків за користування кредитом та пені у виконавчому напису зроблено відповідачем одноособово без урахування думки та позиції позивача та не відповідає дійсній сумі заборгованості. Виконавчий напис було вчинено на підставі розрахунку заборгованості, підготовленого працівниками відповідача, який є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків відповідача і не може бути доказом безспірності грошових вимог відповідача до позивача. Основними умовами вчинення нотаріусом виконавчого напису є подання документів, які встановлюють заборгованість боржника перед кредитором, підтверджують безспірність вимоги та подачі вимоги в межах строку позовної давності у три роки та у межах річного строку щодо вимоги про стягнення неустойки. Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. Нотаріус не повідомляв Боржника про те, що до нього звернулися з заявою про вчинення виконавчого напису, що створює ситуацію коли боржник не міг ніяким чином заперечувати проти незаконно нарахованих сум і відповідно нотаріус не мала вчиняти виконавчий напис оскільки нею не була перевірена безспірність вимог кредитора (Відповідача). Наслідки такого неповідомлення зазначені в узагальненні ВССУ від 07.02.2014р. про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні. А саме в п.10 вказаного узагальнення вказано, що неповідомлення боржника про вимогу кредитора є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Крім того, постановою Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 зазначено що, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Отже, з огляду на вищенаведене не можна встановити безспірність вимог Відповідача до Позивача, а отже виконавчий напис вчинено з порушенням закону. Враховуючи все вищевикладене, Позивач вважає, що є достатні правові підстави вважати виконавчий напис № 74281, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем 31.05.2021 р. щодо стягнення заборгованості вчиненим з порушенням вимог законодавства та таким, що не підлягає виконанню. Просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 74281, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем 31.05.2021 р. щодо стягнення заборгованості, а також стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авансар» на користь позивача витрати по оплаті судового збору, а також витрати на правову допомогу.

Представник позивача подала заяву про розгляд справи без її участі та просила про задоволення позовних вимог.

Представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Авансар» в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Жодних заперечень проти позову, в тому числі відзиву на позовну заяву, від відповідача не надійшло.

Третя особа державний виконавець Відділу державної виконавчої служби у м.Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гринишин Дмитро Васильович в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином.

З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи, приходить до наступного.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 15.09.2015 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Михайлівський» укладено Кредитний договір № 200341071.

Згідно п.2 Кредитного договору № 200341071 позивач отримав у відповідача кредит на суму 18 142,13 грн., зі строком 1096 днів, а саме з 15.09.2015 року по 15.09.2018 року.

31.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за № 74281 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Авансар», якому ТзОВ «Фінансова компанія «Фагор» відступило право вимоги на підставі Договору факторингу № 27/05/2020-4 від 27.05.2020 року, якому, в свою чергу ТзОВ «Фінансова компанія «Плеяда» відступило право вимоги на підставі Договору факторингу №1 від 20.05.2016 року, якому в свою чергу ПАТ «Банк Михайлівський» на підставі договору факторингу № 1905 від 19.05.2016 року відступлено право вимоги за Кредитним договором № 200341071 від 15.09.2015 року укладеного між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 .

Як вбачається із зазначеного вище виконавчого напису, запропоновано задовольнити вимоги ТзОВ «Фінансова компанія «Авансар» та стягнути з ОСОБА_1 за період з 15.09.2015 року по 28.05.2021 року включно суму у розмірі: 13 619,09 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 15024,36 грн. - заборгованість за нарахованою комісією за надання кредиту; стягнута плата за вчинення виконавчого напису. Загальна сума заборгованості ОСОБА_1 становить 29 493,45 грн.

18.07.2022 року постановою головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Гринишиним Дмитром Васильовичем відкрито виконавче провадження № 69431657 щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. № 74281 від 31.05.2021 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Авансар» заборгованості в розмірі 29 493,45 грн.

Сторона позивача вважає виконавчий напис таким, що винесений з порушенням вимог чинного законодавства України та не підлягає виконанню, оскільки вчинення виконавчого напису було здійснено із порушенням процедури його вчинення.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України, зокрема, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок), постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (п.19 ст.34 закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена гл.14 закону «Про нотаріат» та гл.16 розд.ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року затверджено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» (далі - постанова № 662) перелік документів доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин: Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін.

Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Аналогічна правова позиція висловлена в Постанові ВП ВС від 21 вересня 2021 року, справа № 910/10374/17, провадження № 12-5гс21.

За положеннями п. 10.2 постанови пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 року № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі» визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Рішення суб`єкта владних повноважень є нечинним, тобто втрачає чинність з певного моменту лише на майбутнє, якщо на підставі цього рішення виникли правовідносини, які доцільно зберегти.

Спірний виконавчий напис був вчинений приватним нотаріусом 31.05.2021 року, тобто на момент коли вже були скасовані внесені постановою КМУ від 26.11.2014 року № 662 зміни та діяла редакція Переліку, яка передбачає вчинення виконавчого напису на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору.

Як вбачається із форми вищезазначеного кредитного договору - він не є нотаріально посвідченою угодою, а тому не може бути підставою для вчинення виконавчого напису. Відтак, нотаріусом при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не було дотримано вимоги ст.87 Закону України «Про нотаріат».

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи, зокрема, підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Відповідно до п.п. 3.5. п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Отже, відповідне право стягувача, по захист якого він звернувся до нотаріуса, повинне існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 88 Закону України "Про нотаріат", нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Пунктом пп.3.4 п.2 гл.16 розд.ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

Таким чином, для перевірки судом правомірності вчинення оскаржуваних виконавчих написів необхідно, зокрема, з`ясувати: чи було їх вчинено на підставі нотаріально посвідчених кредитних договорів; чи зазначена у них сума зобов`язань є безспірною, тобто чи існувала вона узагалі, чи була вона саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису; чи було заявником дотримано 3-річний строк, з моменту виникнення права вимоги, для звернення за вчиненням виконавчого напису.

Так, із виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. №74281 від 31.05.2021 року вбачається, що виконавчий напис виданий про стягнення з позивача заборгованості на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Авансар», якому ТзОВ «Фінансова компанія «Фагор» відступило право вимоги на підставі Договору факторингу № 27/05/2020-4 від 27.05.2020 року якому, в свою чергу ТзОВ «Фінансова компанія «Плеяда» відступило право вимоги на підставі Договору факторингу №1 від 20.05.2016 року, якому в свою чергу ПАТ «Банк Михайлівський» на підставі договору факторингу № 1905 від 19.05.2016 року відступлено право вимоги за Кредитним договором № 200341071 від 15.09.2015 року укладеного між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 .

Заборгованість запропоновано стягнути за період з 15.09.2015 року по 28.05.2021 року включно у розмірі: 29 493,45 грн., яка складається з 13 619,09 грн.- заборгованості за тілом кредиту; 15024,36 грн. - заборгованості за нарахованою комісією за надання кредиту, а також стягнуто плату за вчинення виконавчого напису.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач також доводив перед судом відсутність безспірності боргу, щодо цього слід зазначити наступне.

Повноваження нотаріуса при розгляді питань вчинення виконавчих написів, в т.ч. вивчення питання безспірності заборгованості, висловлено у справі № 305/2082/14-ц, яка розглядалась Великою Палатою Верховного Суду 15 січня 2020 р.

Так, в даному рішенні ВП ВС зазначено, що нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право, але в результаті розгляду нотаріальної справи та вчинення нотаріальної дії правова невизначеність все ж припиняється. Отже, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, щоб покласти його у підставу нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії.

Так, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»).

З урахуванням статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Зазначене узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норм права сформульованому у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 84цс19).

Згідно правового висновку викладеного у постанові Верховного Суду України від 04.03.2015 року у справі №6-27цс15 зазначено, що наявність спору про розмір заборгованості у суді на час вчинення виконавчого напису спростовує висновок суду про безспірність заборгованості боржника. Аналогічні правові висновки викладено і в постановах Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі № 6-141цс14 та від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17.

Нотаріусом не з`ясовано, станом на час вчинення спірного виконавчого напису, чи не пропущено трирічний строк з дня виникнення у права вимоги, що вимагає п.3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, оскільки договором від 15.09.2015 року передбачено строк його дії до 15.09.2018 року.

Враховуючи викладене, оскільки оспорюваний виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням діючого законодавства, суд вважає за необхідне визнати даний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України).

Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до частин 4-6 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу.

Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо).

Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

25.07.2022 року між ОСОБА_1 (клієнт) та адвокатом Сліпенчук Н.А. укладено договір про надання правової допомоги №6-07/22, предметом якого згідно п.1.1 передбачено, що адвокат зобов`язується надати клієнту юридичні послуги, передбачені цим договором, а клієнт зобов`язується прийняти юридичні послуги, оплатити їх, а також виконати інші дії, передбачені цим Договором та додатковими угодами до нього.

Згідно п.1.2. юридичні послуги та юридичні роботи за цим Договором включають юридичний супровід щодо скасування виконавчого напису нотаріуса №74281 від 31.05.2021 року, виконавчого провадження №69431657 від 18.07.2022 року.

Як вбачається з п.3.1 Договору про надання правової допомоги №6-07/22 від 25.07.2022 року сторони погодили, що вартість послуг становить 3 000 грн. Вартість послуг сплачується клієнтом готівковим або безготівковим способом на рахунок адвоката.

Враховуючи, що позов ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова компанія «Авансар», треті особи: Державний виконавець Відділу державної виконавчої служби у м.Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гринишин Дмитро Васильович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, підлягає до задоволення, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати на правничу допомогу в розмірі 3 000,00 грн.

Окрім того, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд з урахуванням задоволення позову відповідно до ст.141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі у розмірі 992,40 грн. за подання позовної заяви до суду, а також 496,20 грн. за подання заяви про забезпечення позову.

На підставі вище викладеного та керуючись Законом України «Про нотаріат», ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст.2, 4, 5, 7, 12, 76, 89, 141, 247, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 280-284, 289, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова компанія «Авансар», треті особи: Державний виконавець Відділу державної виконавчої служби у м.Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гринишин Дмитро Васильович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгена Михайловича, вчинений 31 травня 2021 року, зареєстрований в реєстрі за № 74281 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Авансар» заборгованості за кредитним договором № 200341071 від 15 вересня 2015 року.

Стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «Авансар», адреса місцезнаходження: м.Київ, вул.Кудрявський узвіз, 5-Б, офіс 501/5, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір в розмірі 1 488 (одна тисяча чотириста вісімдесят вісім) гривень 60 копійок.

Стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «Авансар», адреса місцезнаходження: м.Київ, вул.Кудрявський узвіз, 5-Б, офіс 501/5, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , витрати на правничу допомогу в розмірі 3 000 (три тисячі) гривень 00 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте Івано-Франківським міським судом за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ТОВ «Фінансова компанія «Авансар», адреса місцезнаходження: м.Київ, вул.Кудрявський узвіз, 5-Б, офіс 501/5, .

Суддя Татарінова О.А.