Справа № 761/9292/20
Провадження № 2/761/432/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2022 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі головуючого судді Макаренко І.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача на свою користь додаткові витрати на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 38627, 45 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач разом з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі та ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилася донька ОСОБА_3 15.05.2008 шлюб між сторонами було розірвано. За рішенням суду від 17.12.20107 з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі 300,00 грн. щомісячно. Потім за рішенням суду від 06.02.2013 було збільшено розмір аліментів до 600,00 грн. щомісячно. Позивач зазначає, що враховуючи той факт що з кожним роком розмір прожиткового мінімуму на дитину збільшується, дитина росте, її потреби також зростають, то фіксована сума 600,00 грн. не може задовольнити навіть елементарних потреб дитини. Рішенням суду від 20.01.2020 збільшено розмір аліментів з фіксованої суми 600, 00 грн. до 1/7 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Спільна дитини сторін навчається у спеціалізованій школі I-III ступенів №97 імені Олени Теліги з поглибленим вивченням англійської мови Шевченківського району м. Києва. Позивач зазначає, що відповідач має постійний дохід, працює в РСП «Київцентраеро» Украероруху водієм та отримує заробітну плату в розмір 14000,00 грн., а також отримує пенсію в розмірі 3500,00 грн., а тому, на думку позивача, має можливість сплачувати витрати на дитину. Позивач не працює та не в змозі задовольнити всі потреби дитини, враховуючи її стан здоров`я та потреби у індивідуальному навчанні, придбання ліків, відвідування санаторіїв. З метою забезпечення достатнього розвитку дитини та її здоров`я, було фактично витрачено: 13 295,90 грн. (розвиток дитини), 10 000,00 грн. (оздоровлення), та плануються обов`язкові витрати 16 000,00 грн. (оздоровлення, брекети) та 17 238,00 грн. для розвитку особливих здібностей дитини, 20 000,00 грн. на репетитора. Позивач вважає, що схильність дитини до танців, відвідування художньої та музичної школи є позитивною та хоче, щоб її здібності розвивалися. Загальна сума становить 77 254,90 грн., половина з яких - 38 627,45 грн., що підлягає, на думку позивача, стягненню з відповідача.

Ухвалою суду від 27.04.2020 було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

12.04.2021 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у задоволені позову, оскільки його доходи не відповідають тим, що зазначає позивач у позовній заяві, що підтверджується Довідкою №123, виданої РСП «Київцентраеро». Вказане підприємство вираховує із його зарплати суму коштів позивачу, яка стягується за виконавчим провадженням. У зв`язку з зменшенням робити, як зазначає відповідач, його заробітна плата значно зменшилася. Відповідач зазначає, що неодноразово повідомляв позивача про те, що він як інвалід війни має пільги згідно ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту,зокрема про те, що заклади загальної середньої освіти забезпечують безкоштовним харчуванням дітей, на яких поширюється чинність цього Закону. Це стосується і збору коштів у фонд класу та школи, що прямо заборонено робити, оскільки Держава забезпечує безоплатність загальної середньої освіти відповідно до законодавства. Окрім того, у спілкуванні з дитиною, відповідачу стало відомо, що донька не відвідує перелічені позивачем у заяві курси та програми. В період коли позивач зверталася до суду про стягнення з нього додаткових витрат, спільна дитина проживала разом з відповідачем, що підтверджується Актом обстеження житлово-побутових умов виданого Бориспільською міською радою. Донька відвідувала школу в м. Борисполі, однак позивач забрала документи та перевела її на навчання до м. Києва за своїм місцем проживання, оскільки зрозуміла, що безпідставно отримує вирахувані з моєї заробітної плати аліменти на утримання дитини. В цей же період, як зазначає відповідач, він особисто звернувся до лікаря та сплатив кошти за лікування та встановлення брекетів дитині, які не пред`являв до стягнення з позивача.

20.04.2021 на адресу суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій позивач зазначає, що твердження відповідача про те, що донька періодично проживає з ним не доведено жодним належним доказом. Натомість, факт постійного проживання спільної дитини з нею, як зазначає позивач, підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 08.12.2020 та довідкою № 05-03/14 від 25.01.2021 про те, що ОСОБА_3 дійсно навчається в спеціалізованій школі I-III ступенів №97 імені Олени Теліги з поглибленим вивченням англійської мови Шевченківського району м. Києва з 11.11.2020 по теперішній час. Відповідач, будучи обізнаним про навчальний заклад, який відвідує донька, не вчинив жодних дій для реалізації своїх пільг.

23.04.2021 на адресу суду надійшли заперечення на відповідь на відзив позовну заяву, в яких відповідач вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на те, що позивач вказує неправдиву інформацію, повідомляючи, що наша дитина не проживала з ним тривалий час, однак це не так. Відповідач додає, що дитина проживала близько півроку з ним, була виключно на його утриманні, а позивач отримувала відрахування по аліментам та розпоряджалася ними на власний розсуд. Позивач ніяким чином з ним не погоджує необхідність придбання товарів, таких як піаніно. Донька для неї є методом впливу на відповідача. На утриманні відповідача знаходиться ОСОБА_4 , 2004 року народження, ОСОБА_3 , 2006 року народження, ОСОБА_5 , 2017 року народження, ОСОБА_6 , 2020 року народження, а також дружина ОСОБА_7 , тому йому не легко у фінансовому плані, але відповідач зазначає, що старається кожній дитині приділити необхідного часу та фінансів.

Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд встановив.

Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі та ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася донька ОСОБА_3

15.05.2008 шлюб між сторонами було розірвано.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 17.12.2007 (справа №2-12610/2007) стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 в розмірі 300,00 грн., починаючи з 26.10.2007 і до її повноліття.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 06.02.2013 (справа №2610/28442/2012) збільшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_3 до 600,00 грн., починаючи з 28.11.2012 і до досягнення дитиною повноліття.

27 квітня 2017 року ОСОБА_1 змінила прізвище на ОСОБА_1 .

Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 20.01.2020 (справа № 761/35968/19) позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів - задоволено частково.

Збільшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до 1/7 частини заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 не працює.

Згідно довідки №123 відповідач працює в РСА «Київцентраеро» на посаді водія, заробітна плата якого за період з жовтня 2020 року по лютий 2021 складає 67158,81 грн. ( без утримання прибуткового податку, військового збору та інших платежів).

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 , ОСОБА_2 є інвалідом 3 групи і має право напільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інваліді війни.

ОСОБА_2 має на утриманні ОСОБА_4 , 2004 року народження, ОСОБА_3 , 2006 року народження, ОСОБА_5 , 2017 року народження, ОСОБА_6 , 2020 року народження, а та дружину ОСОБА_7 .

Звертаючись до суду з позовом позивач зазначала, що витрати на дитину зростають та вона не може задовольнити мінімальні потреби дитини, оскільки доньці потрібно забезпечити харчування в школі, кошти здаються в фонд класу та фонд школи, дитина виїздить на екскурсії, відвідує художню та музичну школу де сплачується по 300,00 грн. за гру на гітарі та 310,00 грн. за вокальний спів, 260,00 грн. за навчання в художній школі; дитина навчається грі на піаніно та потрібно придбати синтезатор вартістю 14 094,00 грн. та гітару вартістю приблизно 3144,00 грн., дитина займається танцями та абонемент коштує 500,00 грн. Позивач зазначила, що дитині потрібно підвищити рівень знань по англійській та німецькій мовах, на що потрібні репетитори, що в середньому буде коштувати 350 грн. - 90 хв.

Також плануються витрати на обов`язкове вставлення брекетів дитині, вартість послугів стоматолога складає 32000,00 грн.

Згідно довідки №98 від 19.04.2021, ОСОБА_3 , 2006 року народження в період з 21.08.2020 по 10.11.2020 навчалася у 9-Б класі Бориспільського НВК «Спеціалізована школа - загальноосвітня школа» ім. Костянтина Могилка Бориспільської міської ради Київської області.

Відповідно до Акту обстеження житлово-побутових умов, складеного Бориспільською міською радою від 09.09.2020, ОСОБА_3 , 2006 року народження проживає у АДРЕСА_1 з 01.06.2020 у свого батька ОСОБА_2 та його дружини ОСОБА_7 .

На даній житловій площі починаючи з 2017 року проживають: ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , доньки ОСОБА_4 , 2004 року народження та ОСОБА_5 , 2017 року народження та бабуся, 1934 року народження.

Згідно довідки ТОВ «Віп Дент», ОСОБА_3 , 2006 року народження знаходилася на лікуванні в стоматологічній клініці. Орієнтована сума витрат на лікування - 46000,00 грн., яку було оплачено відповідачем.

Відповідно до довідки № 05-03/14 від 25.01.2021, ОСОБА_3 , 2006 року народження дійсно навчається в спеціалізованій школі I-III ступенів №97 імені Олени Теліги з поглибленим вивченням англійської мови Шевченківського району м. Києва з 11.11.2020 по теперішній час.

За змістом ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

За змістом ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з абз. 2 принципу 7 Декларації прав дитини найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить перш за все на батьках.

Стаття 27 Конвенції про права дитини, передбачає, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку.

Держава на законодавчому рівні визначила необхідність вжиття вичерпних заходів спрямованих на забезпечення повноцінного життя, всебічного виховання і розвитку дитини та захисту її прав.

Зокрема, ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, Верховний Суд, зазначав, що не відносяться до додаткових витрат (відповідно до правових висновків Верховного Суду) й наступні витрати:

- витрати одного із батьків на відвідування дитиною спортивної секції та дитячого гуртка (постанова від 30.01.2019 у справі № 205/4622/16-ц (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/7961600);

- витрати позивача на літній відпочинок дитини, за умови, якщо місце відпочинку дитини обиралось позивачем на власний розсуд, без узгодження з відповідачем (постанова Верховного Суду від 26.09.2018 у справі № 761/6933/17; (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/76885747).

Відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

За правовим аналізом вказаної норми закону, визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. В свою чергу, доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Разом з тим, додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Причому, якщо причина, що зумовила додаткові витрати, є триваючою (тяжка хвороба або каліцтво) додаткові витрати можуть фінансуватися наперед із вказівкою або без вказівки кінцевого терміну їх виплати.

З урахуванням вищенаведених правових позицій Верховного Суду, з метою розвитку здібностей дитини, суд вважає що не може бути віднесено до додаткових витрат поїздка в Європу, відпочинок у санаторії та витрати на проходження навчальних (освітніх) програм. Не відносяться до додаткових витрат, і витрати сторони позивача на придбання піаніно, синтизатора, гітари, оскільки відсутні належні і допустимі докази, що придбання цих інструментів необхідно для розвитку здібностей у дитини, і що дитина має такі здібності, при цьому судом враховано, що узгодження з відповідачем відпочинку та розвитку спільної дитини сторін не було.

Стосовно вимог позивачки про стягнення витрат, які будуть понесені в майбутньому, то в цій частині позов не підлягає задоволенню, оскільки ці витрати не підтверджені належними і допустимими доказами, які є актуальними на час розгляду справи в суді.

Згідно із ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини другої ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину,слід відмовити.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 182, 185 СК України, ст.ст. 81, 259, 263, 264, 265, 268, 274, 279, 352 ЦПК України,

вирішив:

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 29.07.2022.

Суддя: