Справа № 396/134/21
Провадження № 2/396/20/22
РІШЕННЯ

Іменем України

08.09.2022 року м. Новоукраїнка

Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Русіної А.А.,

за участю секретаря судового засідання Пасічник І.М.,

розглянувши у загальному позовному проваджені у відкритому судовому засіданні в м.Новоукраїнка Кіровоградської області цивільну справу за № 396/134/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача адвокат Єльнікова Н.О. в інтересах ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди.

Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що 23.11.2020 року близько 20.00 години, відповідач ОСОБА_2 , рухався власним автомобілем, здійснюючи маневр виїзду із двору домоволодіння АДРЕСА_1 , при цьому перевозив в салоні свого легкового автомобіля негабаритний вантаж - арматуру, її край стирчав з вікна автомобіля, тому, проїжджаючи біля вищевказаного будинку, кінцем арматури процарапав стіну, чим пошкодив цілісність фасадної штукатурки квартири АДРЕСА_2 , що належить позивачці ОСОБА_1 .

Позивач звернулася із відповідною заявою до органів поліції. За її зверненням було проведено перевірку, в результаті якої в діях ОСОБА_2 не виявлено ознак вчинення кримінального правопорушення та рекомендовано позивачці звернутися до суду.

Також, позивач звернулася до Новоукраїнської міської ради із питанням огляду вищевказаного пошкодження та встановлення ступеню руйнування фасаду. На її звернення було створено робочу групу та проведено обстеження фасаду квартири АДРЕСА_3 . Спеціалісти визначили, що механічне пошкодження фасаду квартири АДРЕСА_3 призводить до порушення цілісності захисного шару утеплення стіни, що спричиняє подальше його руйнування, а як наслідок, втрату теплоізоляційних властивостей матеріалів при експлуатації квартири.

Позивач намагалася вирішити питання з відповідачем про ремонт пошкодження та його оплату в позасудовому порядку, направивши йому листа поштою. Однак, відповіді не отримала, ремонт здійснила за власні кошти.

Тому позивач змушена звернутися за захистом своїх прав до суду, оскільки неправомірними діями відповідача пов`язаними з використанням джерела підвищеної небезпеки (транспортного засобу) було завдано майнової шкоди та прямих збитків, які знаходяться в безпосередньому причинно-слідчому зв`язку зі вказаними діями відповідача і підлягають повному відшкодуванню за рахунок винної особи.

Ухвалою суду від 18.02.2021 року було відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

27.05.2021 року ухвалою судді продовжено строк підготовчого провадження у справі.

11.06.2021 року за клопотанням представника позивача до матеріалів справи долучено копії матеріалів перевірки ІТС ІПНП № 5986.

Ухвалою суду від 22.09.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті, задоволено клопотання відповідача про виклик свідків.

Відповідачем ОСОБА_2 відзив на позов подано не було.

В судове засідання позивач та її представник адвокат Єльнікова Н.О. не з`явилися, представник подала заяву в якій враховуючи неявку відповідача, наполягала на розгляді справи, з метою дотримання розумних строків та систематичним зловживанням стороною відповідача на неявку в судове засідання без зазначення причини, та не сприянні відповідачем явці свідків, на допиті яких він наполягав. Розгляд справи просила проводити без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримують та просили їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні 21.07.2022 р. позов не визнав, просив оголосити перрву для забезпечення явки свідків, але в наступне судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, явку свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не забезпечив.

Допитаний у судовому засіданні 21.07.2022 року свідок, старший дільничний офіцер поліції сектору привеції Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області, капітан поліції ОСОБА_5 пояснив, що до нього 23.11.2020 року з заявою звернулася ОСОБА_6 щодо пошкодження фасаду стіни її квартири громадянином ОСОБА_2 .. Під часперевірки у ОСОБА_2 були відібрані пояснення, в яких він фактично не заперечував свою вину у пошкодженні ним фасаду стіни квартири АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_1 , пообіцяв відшкодувати певну суму, або відремонтувати тільки смужку пошкодженої стіни, проте ОСОБА_1 наполягає на повній заміні фасадної стіни, щодо ремонту всієї стіни ОСОБА_2 не погоджувався.

В результаті перевірки, в діях ОСОБА_2 не виявлено ознак вчинення кримінального правопорушення.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, свідка, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно із частиною першою ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої ст. 11 ЦК України). У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події (частина шоста ст. 11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи та витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша ст. 16 ЦК України). Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункти 8 та 9 частини другої ст.16 ЦК України).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_3 .

Згідно листа № 2705/02-29 від 31.12.2020 року Новоукраїнської міської ради на звернення позивачки виконавчим комітетом міської ради було створено робочу групу для обстеження фасаду її квартири на предмет пошкодження (а.с.11).

За результатами огляду, робочою групою у складі завідувача сектору містобудування та архітектури Коробова А.О., головного спеціаліста відділу з питань ЖКГ та комунальної власності Слюсаренка А.Г. та провідного спеціаліста відділу організаційної роботи та інформації ОСОБА_7 , складений акт від 28.12.2020 року в якому спеціалісти визначили, що механічне пошкодження фасаду квартири АДРЕСА_3 призводить до порушення цілісності захисного шару утеплення стіни, що спричиняє подальше його руйнування, а як наслідок і втрату теплоізоляційних властивостей матеріалів при експлуатації квартири (а.с.12).

Після отриманого акту та висновку спеціалістів, позивачка направила листа ОСОБА_2 з інформуванням його про те, що оскільки неодноразове їх спілкування про пошкодження ним її квартири, не призвело до спільного позитивного вирішення цієї проблеми, тому вона змушена буде звертатися до суду (а.с.13).

Із досліджених судом копії матеріалів перевірки Новоукраїнського відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області ІТС ІПНП № 5986 за зверненням гр. ОСОБА_1 , встановлено, згідно рапорту дільничного офіцера поліції сектору провеції Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області Грищенка Ю.Ю. 23.11.2020 року о 13:59 год надійшло повідомлення від ОСОБА_1 в якому остання вказала, на обставини пошкодження фасаду стіни її квартири та особу, яка винна в пошкодженнях - ОСОБА_2 .. Працівниками поліції оформлено протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію. Після чого, було відібрано пояснення у ОСОБА_1 , в яких остання вказувала, що саме ОСОБА_2 у результаті виїзду на своєму автомобілі з двору арматурою, яка виглядала з його автомобіля, пошкодив фасад стіни її квартири. З пояснень відібраних у ОСОБА_2 , вбачається, що він фактично не заперечує пошкодження майна ОСОБА_1 з його вини, детально описує свої дії, дату, місце та час вчинення події та яким предметом пошкоджено фасад стіни квартири АДРЕСА_2 , також зазначеє, що під час руху він не звернув увагу та випадково зачепив краєм арматури фасад стіни квартири АДРЕСА_3 . Разом з тим, вказує, що під час спілкування з ОСОБА_1 він визнає, що саме в результаті його дій було пошкоджено її майно та намагався залагодити конфлікт мирним шляхом, відшкодування коштів за пошкоджену поверхню стіни або проведення ремонту пошкодженої частини стіни. З довідки № 677/128-20 від 08.12.2020 року за результатами перевірки звернення ОСОБА_1 , діях ОСОБА_2 відсутні дані, які б вказували на наявність кримінального правопорушення, також зазначено, що ОСОБА_2 не заперечує, що саме з його вини пошкоджено фасадну стіну квартири ОСОБА_1 та не відмовляється від відшкодування чи ремонту пошкодженої частини, проте відмовляється ремонтувати повністю всю фасадну стіну квартири ОСОБА_1 (а.с.50-60).

На підтвердження витрат понесених позивачем на проведення ремонту фасадної стіни своєї квартири, позивачем надано фіскальні чеки придбання будівельних матеріалів на загальну суму 3262 грн (а.с.14) та накладну № 17 від 24.12.2020 року на суму 4250,00 грн, як за виконанні будівельні робіт (а.с.15).

Підстави та умови відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду встановлені ст.22 та Главою 82 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування у повному обсязі, до яких відносяться витрати, які особа мусить зробити для відновлення пошкодженого майна.

Частиною 1статті 1166 ЦК України, передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до п. 2 Постанови Верховного суду України від 27 березня 1992 року N 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Згідно частини 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Отже, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Згідно до вимог ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортом.

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Враховуючи те, що довідкою Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області про результати перевірки від 08.12.2020 року встановлено вину відповідача у пошкодженні фасаду стіни квартири, належної позивачу, судом встановлено наявність причинно-наслідкового зв`язку між протиправними діями ОСОБА_2 та завданою ОСОБА_1 шкодою.

Крім того, причетність до спричинення пошкодження майна позивача відповідачем фактично встановлена його письмовими поясненнями , в яких він вказує, що саме через його дії позивачу пошкоджено фасадну стіну, погоджується відшкодувати завдану шкоду позивачу або провести ремонтні роботи, однак лише пошкодженої частини стіни, щодо відшкодування шкоди чи проведення ремонту фасаду всієї стіни, заперечує.

Згідно з ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (абзац 2 ст.1192 ЦК України).

З урахуванням наведеного, враховуючи проведення позивачем ремонтно-відновлювальних робіт фасадної стінки власними коштами, суд приходить до висновку, що завдана шкода позивачу має бути компенсована відповідачем, враховуючи витрати позивача на придбання будівельних матеріалів, які підтверджуються фіскальними чеками, тому відшкодування майнової шкоди підлягає стягненню з відповідача у розмірі 3 262,00 грн.

Подану позивачем накладну № 17 від 24.12.2020 року, суд вважає неналежним доказом, оскільки вона не свідчить про виконання ремонтно-будівельних робіт та не підтверджує сплату коштів саме в розмірі 4250 грн, тому відшкодування майнової шкоди за виконання будівельних робіт в розмірі 4250 грн є недоведеним та не підлягає задоволенню.

За час розгляду справи відповідач наполягав на допиті свідків ОСОБА_4 ОСОБА_3 , посилаючись, що їх пояснення доводять його невинуватість, зобов`язувався посприяти їх явці в судове засідання, проте явка вказаних свідків до суду відповідачем не була забезпечена.

Тому, суд кретично ставиться до пояснень відповідача наданих в судовому засіданні, в яких він не визнає позов в повному обсязі, при цьому будь-яких доказів на обгрунтування своєї позиції до суду не надав.

Водночас, пояснення надані відповідачем в судовому засіданні, спростовуються його письмовими поясненнями, наданими працівникам поліції під час перевірки обставин пошкодження майна позивачки, таким чином, суд вважає, що відповідач намагається уникнути відповідальності щодо відшкодування завданих збитків позивачу.

Посилання позивача на ст. 1187 ЦК України щодо відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки, не приймається судом з огляду на обставини викладені в позовній заяві та наданих доказів на обгрунтування позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що в позовній заяві представник позивача заявляла вимогу про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу.

21.12.2021 року на адресу суду було подано заяву за змістом якої представник позивача просив стягнути з відповідача судові витрати зокрема: витрати на правничу допомогу в розмірі 3700 грн понесені під час судового розгляду даної цивільної справи.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу адвокатом Єльніковою Н.О. надано Договір про надання правничої допомоги від 11.01.2021 року (а.с.80-81), додаткову угоду № 1 від 18.01.2021 року (а.с.82-83), розрахунок витрат на юридичні послуги відповідно до якого адвокатом Єльніковою Н.О. було виконано слідуючий об`єм робіт за вартістю: 300 грн за надання консультації, 900 грн вивчення документів та матеріалів справи, в тому числі ознайомлення з матеріалами ЄО № 5986 у Новоукраїнському ВП ГУНП в Кіровоградській області, 1000 грн підготовка позовної зави про відшкодування майнової шкоди, 1500 грн представництво в судовому засіданні Новоукраїнського районного суду (а.с.84-85), акт виконання послуг з надання правничої допомоги від 20.12.2021 року (а.с.86), розрахункову квитанцію №5 від 20.12.2021 року (а.с.87).

Конституцією України кожному надано право на професійну правничу допомогу. Держава гарантує можливість отримати кваліфіковану допомогу в необхідному обсязі та формах.

В процесі реалізації свого права на правничу допомогу учасники судового розгляду, як правило, несуть відповідні витрати на послуги професійних представників - адвокатів. Витрати на професійну правничу допомогу входять до складу витрат, пов`язаних із розглядом справи. Процесуальне законодавство України передбачає право учасників справи на відшкодування витрат на правничу допомогу за рахунок сторони, яка програла судовий спір.

Попри те, що право на відшкодування витрат закріплено в усіх процесуальних кодексах, а граничний розмір компенсації таких витрат законом не обмежений, розмір витрат підлягає доказуванню, а право на їхнє відшкодування не є абсолютним.

До складу витрат на правничу допомогу, які підлягають відшкодуванню, процесуальний закон відносить представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо. Компенсація витрат на правничу допомогу у цивільних справах здійснюється, виходячи із часу, протягом якого така допомога надавалась у судовому засіданні, під час вчинення окремої процесуальної дії чи ознайомлення з матеріалами справи в суді, при складанні процесуальних документів, наданні інших необхідних для представництва та захисту прав замовника послуг.

Відповідно до позиції Верховного Суду, що висвітлена у постановах КЦС ВС від 09.06.2020 по справі №466/9758/16-ц та від 15.04.2020 по справі №199/3939/18-ц, аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені. Позаяк склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, на підтвердження цих обставин до суду повинні бути надані: договір про надання правової допомоги, який повинен містити детальний опис послуг, що надаються, їхню вартість, порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір або погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо; документи, що містять детальний опис робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках справи відповідно до умов договору (акти виконаних робіт або наданої допомоги, специфікації витраченого часу адвоката тощо); оформлені у встановленому законом порядку документи, що свідчать про здійснення оплати гонорару адвоката та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги на підставі договору (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку, касові чеки або інший банківський документ, що підтверджує здійснення оплати послуг адвоката в рамках конкретної справи). Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат.

Оскільки законодавство більше не містить встановленого граничного розміру компенсації витрат на правничу допомогу, питання розподілу витрат пов`язане виключно із суддівським розсудом (дискреційними повноваженнями).

Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про відшкодування витрат на розгляд справи за статтею 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначає, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим: рішення у справах «Двойних проти України» (пункт 80) від 12 жовтня 2006 року, «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 34-36) від 10 грудня 2009 року, «East/West Alliance Limited» проти України» (пункт 268) від 23 січня 2014 року, «Баришевський проти України» (пункт 95) від 26 лютого 2015 року та інші. У рішенні «Лавентс проти Латвії» (пункт 154) від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір і супроводжуються необхідними документами на їх підтвердження.

Відповідно до позиції висловленої у постанові КАС ВС від 15 квітня 2021 року у справі № 160/6899/20, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

У правовій позиції, висловленій Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд не наділений повноваженням, а відповідно - не вправі, зменшити розмір витрат на правничу допомогу з власної ініціативи, виключно за клопотанням іншої сторони.

Заперечень стосовно стягнення судових витрат від відповідача не надходило.

З урахуванням викладеного, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в сумі 3700,00 грн.

За таких обставин, суд дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 є обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до вимогст.141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в сумі 394 грн 25 коп (3 262,00 х 100 : 7512,00 = 43,42%, 908 х 43,42% = 394 грн 25 коп).

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 4,12,19,141,258,259,265,268,273,354,355 ЦПК України, ст. ст. 16.22, 23,386,1166,1167,1187,1192,1193 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 ) завдану майнову шкоду у розмірі 3 262 (три тисячі двісті шістдесят дві гривні) 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 ) понесені судові витрати в розмірі 394,25 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 3700 грн, загальний розмір стягнених витрат становить 4 094 (чотири тисячі дев`яносто чотири гривні) 25 коп.

В іншій частині вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційного скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття.

Суддя: А. А. Русіна