15.07.2022 Єдиний унікальний № 371/74/22
Миронівський районний суд Київської області
Провадження № 2-с/371/1/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2022 року м. Миронівка

Миронівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Поліщука А.С.,

при секретарі Овчаренко В.С.,

за участі

боржника ОСОБА_1 ,

представника стягувача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, заяву представника боржника адвоката Толюпи Ольги Олександрівни про визнання судового наказу Миронівського районного суду Київської області від 02 лютого 2022 року таким, що не підлягає виконанню по цивільній справі за заявою ОСОБА_3 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

До Миронівського районного суду Київської області з вказаною заявою звернулася представник заявника адвокат Толюпа О.О. та просила суд визнати судовий наказ від 02 лютого 2022 року, виданий Миронівським районним судом Київської області у справі №371/74/22 за ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) таким, що не підлягає виконанню.

Заявлену вимогу обґрунтувала тим, що 02 лютого 2022 року Миронівським районним судом Київської області було видано судовий наказ (ЄУН 371/74/22) яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 , проте у ОСОБА_3 відсутнє право вимоги стягнення цих аліментів оскільки всі вони проживають разом, ведуть спільне господарство та мають спільний бюджет.

Станом на день звернення з Заявою до суду про видачу судового наказу шлюб між сторонами не розірвано, до моменту отримання судових документів Боржник навіть не уявляв, що в Стягувача існують претензії по утриманню дітей, оскільки вся заробітна плата Боржника використовується виключно на потреби сім`ї.

ОСОБА_1 є власником будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно іншого житла Боржник немає.

ОСОБА_1 постійно проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та разом з ним за вказаною адресою проживають: дружина ОСОБА_3 , 1984 року народження, син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Ведуть спільне господарство та обробляють присадибну земельну ділянку даний факт підтверджується Актом обстеження від 22 лютого 2022 року виданий депутатом Миронівської міської ради в присутності свідків.

В судовому засіданні боржник ОСОБА_6 підтримав заяву з підстав викладених у ній.

Представник стягувача ОСОБА_3 адвокат Мильнікова О.М. заперечувала проти задоволення заявленої вимоги, посилаючись на те, що діти сторін перебували та перебувають на утриманні саме її довірителя, тому вона має право на стягнення аліментів. У відповідності до ч. 8 ст. 170 ЦПК України судовий наказ про стягнення аліментів не може бути скасований, він може бути переглянутий за нововиявленими обставинами. При цьому ОСОБА_1 не надано доказів наявності нововиявлених обставин, які можуть бути підставою для перегляду судового наказу. На даний час

ОСОБА_3 разом з дітьми ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 проживає в АДРЕСА_2 .

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступноговисновку, що заява задоволенню не підлягає, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які проживають разом з матір`ю: ОСОБА_3 за адресою: в АДРЕСА_2 .

02 лютого 2022 року суддею Миронівського районного суду Київської області видано судовий наказ у справі за заявою ОСОБА_3 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 про аліментів, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно і до їх повноліття, стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 248, 10 грн.

Відповідно до ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення.

У відповідності до ст. 170 ЦПК України судовий наказ про стягнення аліментів на дітей не меже бути скасований, він може бети переглянутий за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Разом із цим ч. 3 ст. 431 ЦПК України передбачено, що судовий наказ є виконавчими документами.

Частиною 1 ст. 432 ЦПК України встановлено, що суд, який видав виконавчий документ, може за заявою боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Таким чином, закон передбачає можливість визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, якщо є наявними обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (відсутність у боржника обов`язку), зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом ст. 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі №2-4671/11.

В супереч вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України ОСОБА_1 не надав доказів ні тих, які свідчать про наявність ново виявлених обставин, що впливають на необхідність перегляду судового наказу, ні тих, що доводять необхідність визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню.

Так в судовому засіданні встановлено, що стягував та боржник не дійшли згоди щодо способу виконання обов`язку по утриманню своїх дітей, як це передбачено ст. 181 Сімейного кодексу України, а тому у відповідності до ст. 183 цього Кодексу аліменти на утримання дітей визначаються за рішенням суду, яким і є судовий наказ Миронівського районного суду Київської області від 02 лютого 2022 року.

При цьому в судовому засіданні встановлено, що стягувач та діти проживають окремо від боржника, зокрема в АДРЕСА_2 , а отже у відповідності до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти мають сплачуватися саме на користь стягувача ОСОБА_3 .

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що судовий наказ відповідає найкращим інтересам дітей сторін, а тому відсутні підстави для визнання його таким, що не підлягає виконанню.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. ст. 12, 13, 81, 160, 165,186, 260, 261, 431, 432 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

1.Заяву представника боржника адвоката Толюпи Ольги Олександрівни про визнання судового наказу Миронівського районного суду Київської області від 02 лютого 2022 року таким, що не підлягає виконанню по цивільній справі за заявою ОСОБА_3 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 аліментів залишити без задоволення.

2. Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

3. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя підпис А.С. Поліщук

ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ

Суддя А.С. Поліщук