ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 542/1475/15-ц Номер провадження 22-ц/814/763/22Головуючий у 1-й інстанції Гавриленко Т.Г. Доповідач ап. інст. Кривчун Т. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: судді Кривчун Т.О.

Суддів: Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.

Секретар Клименко Я.О.

За участю: представника апелянта адв. Павленко А.І.

позивача ОСОБА_1 , представника позивача адв. Плішкіна Ю.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження

апеляційну скаргу особи, яка не брала участі у розгляді справи - ОСОБА_2

на рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 10 листопада 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Писарівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, третя особа: Пологівська сільська рада Новосанжарського району Полтавської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2015 року позивач ОСОБА_1 звернулася до місцевого суду з вказаним позовом до Писарівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, в якому прохала встановити факт, що померлий ОСОБА_3 при житті набув право власності на 3/4 частини земельної ділянки, загальною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за межами населеного пункту с. Писарівка, Писарівської сільської ради, Новосанжарського району, Полтавської області, як спадкоємець за заповітом після померлої матері ОСОБА_4 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку, загальною площею 0,69 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: с. Писарівка, Новосанжарського району, Полтавської області; земельну ділянку площею 3,98 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Писарівської сільської ради Новосанжарського району, Полтавської області; 3/4 земельної ділянки, загальною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за межами населеного пункту с. Писарівка, Писарівської сільської ради, Новосанжарського району, Полтавської області як за спадкоємицею за законом після померлого ОСОБА_3 .

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить Свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , а позивач та діти померлого ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , є спадкоємцями за законом. Діти померлого ОСОБА_3 заявами відмовилися у прийнятті спадщини після смерті ОСОБА_3 . Інших спадкоємців, які претендують на спадщину, немає.

Вказує, що після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, яка складається, у тому числі, із: земельної ділянки, загальною площею 0,69 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: с. Писарівка, Новосанжарського району, Полтавської області, що належала померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 №6016470; земельної ділянки площею 3,98 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Писарівської сільської ради Новосанжарського району, Полтавської області, що належала померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 №601384; 3/4 земельної ділянки, загальною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства що знаходиться за межами населеного пункту с. Писарівка, Писарівської сільської ради, Новосанжарського району, Полтавської області, що належала померлій ОСОБА_4 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 №601341.

Зазначає, що після смерті ОСОБА_4 29.07.2007 року залишився заповіт від 24.04.2007 року, зареєстрований за №20 секретарем Писарівської сільської ради, в якому вона земельну ділянку площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства заповідала своєму синові- ОСОБА_3 . Згідно рішення Новосанжарського районного суду від 24.03.2014 року ОСОБА_2 отримав право власності на обов`язкову частку у спадщині після померлої матері ОСОБА_4 , а саме 1/4 частину земельної ділянки, загальною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за межами населеного пункту с. Писарівка, Писарівської сільської ради, Новосанжарського району, Полтавської області. ОСОБА_3 при житті не встиг оформити право власності на 3/4 частини земельної ділянки загальною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за межами населеного пункту с. Писарівка, Писарівської сільської ради, Новосанжарського району, Полтавської області.

В позовній заяві позивач вказує, що заяву про прийняття спадщини до Новосанжарської державної нотаріальної контори подала вчасно, але нотаріус відмовив у видачі Свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки, оскільки відділом Держземагенства у Новосанжарському районі не надано витягів з Державного земельного кадастру через відсутність відомостей про вищевказані земельні ділянки, тому вона змушена звернутися до суду для успадкування майна згідно закону.

Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 10 листопада 2015 року позов ОСОБА_1 до Писарівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, третя особа: Пологівська сільська рада Новосанжарського району Полтавської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування задоволено.

Встановлено факт, яким визнано, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 при житті набув право власності на 3/4 частини земельної ділянки площею 2,00 га в межах згідно з планом, що розташована на території с. Писарівка Писарівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області і призначена для ведення особистого селянського господарства, на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 №601341, виданого Писарівською сільською радою Новосанжарського району Полтавської області 09.12.2003 року, як спадкоємець за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 матері ОСОБА_4 .

Визнано за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на земельну ділянку площею 0,69 га в межах згідно з планом, що розташована на території с. Писарівка Писарівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області і призначена для ведення особистого селянського господарства, на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії I-ПЛ № 016470, виданого Писарівською сільською радою Новосанжарського району Полтавської області 27.12.2002 року, як за спадкоємицею за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 чоловіка ОСОБА_3 .

Визнано за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на земельну ділянку площею 3,980 га в межах згідно з планом, що розташована на території Пологівської, Писарівської сільських рад Новосанжарського району Полтавської області і призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 №601384, виданого Новосанжарською районною державною адміністрацією Полтавської області 27.06.2003 року, як за спадкоємицею за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 чоловіка ОСОБА_3 .

Визнано за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на 3/4 частини земельної ділянки площею 2,00 га в межах згідно з планом, що розташована на території с. Писарівка Писарівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області і призначена для ведення особистого селянського господарства, на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 №601341, виданого Писарівською сільською радою Новосанжарського району Полтавської області 09.12.2003 року, як за спадкоємицею за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 чоловіка ОСОБА_3 .

З рішенням суду не погодився ОСОБА_2 , який не приймав участі в справі та 02.02.2022 року звернувся до апеляційного суду зі скаргою, в якій прохав частково скасувати рішення Новосанжарського районного суду від 10.11.2015 року в частині встановлення факту, яким визнано, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 при житті набув право власності на 3/4 частини земельної ділянки площею 2,00 га, в межах, згідно з планом, що розташована на території с. Писарівка Писарівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області і призначена для ведення особистого селянського господарства, на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 №601341, виданого Писарівською сільською радою Новосанжарського району Полтавської області 09.12.2003 року, як спадкоємець за заповітом після померлої матері ОСОБА_4 , та визнання за ОСОБА_1 права власності на 3/4 частини земельної ділянки площею 2,00 га, в межах, згідно з планом, що розташована на території с. Писарівка Писарівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області і призначена для ведення особистого селянського господарства, на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 №601341, виданого Писарівською сільською радою Новосанжарського району Полтавської області 09.12.2003 року, як за спадкоємицею за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 чоловіка ОСОБА_3 .

В цій частині прохав ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

В іншій частині судове рішення не оскаржується.

Стягнути з ОСОБА_1 всі судові витрати, які складаються із оплати судового збору в сумі 1488,60 грн., витрат за надану правничу допомогу адвокатом в сумі 6000,00 грн.

В обґрунтування доводів скарги посилається на те, що судом порушені норми процесуального права та неправильно застосовані норми матеріального права.

Зазначає, що судом не враховано те, що після смерті матері ОСОБА_4 апелянт та його брат ОСОБА_3 звернулися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але ОСОБА_3 відмовився оформляти спадщину на своє ім`я, забравши заяву з нотаріальної контори та Державний акт на земельну ділянку площею 2,00 га.

Наголошує, що в рішенні місцевого суду не вказано про те, що ОСОБА_3 не прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_4 , що при житті ОСОБА_3 відмовився від прийняття спадщини, а саме земельної ділянки площею 2,00 га, тому ОСОБА_1 не може бути спадкоємицею 3/4 частини вказаної земельної ділянки.

Окрім того, вважає, що, відповідно до Закону, є єдиним спадкоємцем на 3/4 частини земельної ділянки площею 2,00 га, оскільки після смерті брата ОСОБА_3 право на спадщину, відповідно до ст.1225 ЦК України, перейшло до нього.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 просить відмовити ОСОБА_2 у задоволенні апеляційної скарги, а рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 10 листопада 2015 року залишити без змін, посилаючись на те, що довідкою Писарівської сільської ради Новосанжарського району, Полтавської області від 16.07.2009 р. №219 підтверджується той факт, що ОСОБА_3 фактично прийняв спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 шляхом управління та розпорядження особистими речами померлої та шляхом спільного проживання на час відкриття спадщини.

Зазначає, що, у відповідності до заповіту від 24.12.2002 року, складеного спадкодавицею ОСОБА_4 та посвідченого секретарем виконкому Писарівської сільської ради, майно, що належало померлій, вона заповіла своєму синові, ОСОБА_3 , свого ж іншого сина - ОСОБА_2 , вона позбавила права спадкувати своє майно.

Заповітом від 24.04.2007 року померла заповіла земельну ділянку площею 2,00га, що розташована на території с. Писарівка Писарівської сільської ради, своєму синові - ОСОБА_3 , який у вивзначений законодавством строк та порядок прийняв спадщину та ним не було подано заяву про відмову від спадщини в термін, визначений статтею 1270 ЦК України, ані після його спливу. У спадковій справі, заведеній Новосанжарською ДНК після померлої ОСОБА_4 будь-які заяви про відмову від спадщини та заяви про повернення заяви про прийняття спадщини від імені ОСОБА_3 не містяться.

Наголошує, що в спадковій справі міститься заява ОСОБА_3 від 02.12.2009 року, згідно якої він підтверджує, що є спадкоємцем за заповітом та не відмовляється від спадкового майна, зазначає, що заперечує у видачі Свідоцтва на спадкове майно на ім`я свого брата, ОСОБА_2 , та, в разі видачі такого Свідоцтва буде вимушений звернутися до суду для його оскарження. Прохання ОСОБА_3 щодо повернення оригіналів правовстановлюючих документів, а саме оригіналу державного акту на земельну ділянку площею 2,00га не може вважатися відмовою від прийняття спадщини.

Вказує, що державними нотаріусами Новосанжарської ДНК ОСОБА_2 неодноразово в письмовому вигляді роз`яснювалось, що його брат, ОСОБА_3 , прийняв спадщину після померлої матері у відповідності до заповітів, що підтверджується відповідними доказами, а законодавством не визначено кінечного терміну для отримання свідоцтва про право на спадщину.

Зазначає також, що рішенням Кобеляцького районного суду від 06.11.2013 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , Писарівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області про визнання недійсним заповіту та договору дарування житлового будинку, в якій позивач намагався скасувати заповіт від 24.12.2002 року, заповіт від 24.04.2007 року, ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні позову.

Вважає апеляційну скаргу надуманою та безпідставною, оскільки рішенням Новосанжарського районного суду від 24.03.2014 року по справі №1621/722/12 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, позов було задоволено частково та визнано за ним право на 1/4 частину земельної ділянки (обов`язкова частка) площею 2,00га в порядку спадкування після померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 матері- ОСОБА_4 , а не як він просив, 1/2 частину.

Оскільки рішення районного суду оскаржується лише в частині встановлення факту, яким визнано, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 при житті набув право власності на 3/4 частини земельної ділянки площею 2,00 га, в межах, згідно з планом, що розташована на території с. Писарівка Писарівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області і призначена для ведення особистого селянського господарства, як спадкоємець за заповітом після померлої матері ОСОБА_4 , та визнання за ОСОБА_1 права власності на 3/4 частини вказаної земельної ділянки, як за спадкоємицею за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка ОСОБА_3 , в іншій частині рішення не оскаржується, тому і переглядається апеляційним судом лише в оскаржуваній частині.

Апеляційний суд, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

У відповідності до ч.ч.1-5 ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ч.1 ст.264 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Судом першої інстанції встановлено, що у власності ОСОБА_3 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії I-ПЛ №016470, виданого Писарівською сільською радою Новосанжарського району Полтавської області 27.12.2002 року, перебувала земельна ділянка площею 0,69 га в межах згідно з планом, що розташована на території с. Писарівка Писарівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області і призначена для ведення особистого селянського господарства (а.с.15).

Також, у власності ОСОБА_3 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 № 601384, виданого Новосанжарською районною державною адміністрацією Полтавської області 27.06.2003 року, перебувала земельна ділянка площею 3,980 га в межах згідно з планом, що розташована на території Пологівської, Писарівської сільських рад Новосанжарського району Полтавської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.14).

ОСОБА_4 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 №601341, виданого Писарівською сільською радою Новосанжарського району Полтавської області 09.12.2003 року, належала земельна ділянка площею 2,00 га в межах, згідно з планом, що розташована на території с. Писарівка Писарівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області та призначена для ведення особистого селянського господарства (а.с.16).

Згідно заповіту від 24 квітня 2007 року, зареєстрованого в Книзі для запису нотаріальних дій за №20 та посвідченого секретарем Писарівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, ОСОБА_4 заповіла належну їй приватизовану земельну ділянку площею 2,00 га, що розташована на території с. Писарівка Писарівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області і призначена для ведення особистого селянського господарства, сину ОСОБА_3 (а.с.20).

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим Писарівською сільською радою Новосанжарського району Полтавської області 31.07.2007 року (а.с.22).

Згідно рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 24.03.2014 року за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , визнано право власності на обов`язкову частку у спадщині після померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 матері ОСОБА_4 , а саме 1/4 частину земельної ділянки загальною площею 2 га в межах згідно з планом, яка знаходиться на території с. Писарівка Писарівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області і передана для ведення особистого селянського господарства, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 №601341, зареєстрованого у Писарівській сільській раді 09.12.2003 року за №111 (а.с.21).

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим виконавчим комітетом Писарівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області 18.12.2014 року (а.с.8).

Відповідно до Свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 03.07.1982 року ОСОБА_3 є чоловіком ОСОБА_1 (а.с.9).

У повідомленні в.о. завідувача Новосанжарською державною нотаріальною конторою Полтавської області №2324/01-16 від 02.11.2015 року вказано, що після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 заведена спадкова справа №59/2015 від 03.03.2015 року. Спадкоємицею згідно поданої заяви про прийняття спадщини є ОСОБА_1 .

Згідно письмових заяв ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вони відмовляються у прийнятті спадщини після смерті свого батька ОСОБА_3 (а.с.10, 11).

З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що ОСОБА_1 , з урахуванням письмових заяв дітей померлого ОСОБА_3 - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про відмову від спадщини, є єдиною спадкоємицею померлого ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_3 , а отже, має право приватної власності на земельні ділянки площею 0,69 га, площею 3,980 га та 3/4 частини земельної ділянки площею 2,00 га.

Висновки суду першої інстанції відповідають встановленим по справі обставинам та нормам матеріального і процесуального права, виходячи з наступного.

Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За змістом ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як убачається з матеріалів справи рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 06.11.2013 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , Писарівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області про визнання недійсними заповітів та договору дарування житлового будинку, яке набрало законної сили, встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4 , яка 24.04.2007 року склала заповіт, посвідчений секретарем Писарівської сільської ради Кравчук В.П., зареєстрованого в книзі запису нотаріальних дій за №20, згідно якого земельну ділянку площею 2,00га, розташовану в с. Писарівка Писарівської сільської ради, передану для ведення особистого селянського господарства, заповіла сину ОСОБА_3 .

Відтак, дана обставина доказуванню не підлягає.

Статтею 1218 Цивільного кодексу України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч.1 ст.1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Частиною 1 ст. 1270 ЦК України встановлений строк для прийняття спадщини -6 місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Вирішуючи даний спір, суд правильно виходив із того, що довідкою Писарівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області від 16.07.2009 року №219 підтверджується той факт, що ОСОБА_3 фактично прийняв спадщину після померлої матері ОСОБА_4 шляхом управління та розпорядження особистими речами померлої та шляхом спільного проживання на час відкриття спадщини (а.с.87).

Доводи апеляційної скарги про те, що, оскільки після смерті матері ОСОБА_4 . ОСОБА_3 відмовився оформляти спадщину на своє ім`я, забравши заяву з нотаріальної контори та Державний акт на земельну ділянку площею 2,00 га, тобто спадщину не прийняв та відмовився від спадщини після смерті матері ОСОБА_4 , а тому ОСОБА_1 не може бути спадкоємицею 3/4 частини вказаної земельної ділянки, не можуть бути взяті до уваги, виходячи з наступного.

Як у судовій справі, так і у матеріалах спадкової справи №424/2007 на майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 , наданої на запит суду Новосанжарською державною нотаріальною конторою, відсутня письмова заява ОСОБА_3 про відмову від прийняття спадщини як в термін, визначений статтею 1270 ЦК України, так і після його спливу.

Натомість, у спадковій справі №424/2007 на майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 міститься заява ОСОБА_3 від 02.12.2009 року, згідно якої він підтверджує, що є спадкоємцем за заповітом та не відмовляється від спадкового майна.

Аналізуючи матеріали спадкової справи №424/2007 колегія суддів встановила, що 02.12.2009 року ОСОБА_3 написав до Новосанжарської ДНК заяву про те, що не бажає на даний час оформляти спадщину, тому що вважає, що його брат ОСОБА_2 не має права на спадщину, а тому він ( ОСОБА_3 ) не дає своєї згоди на видачу Свідоцтва на спадщину ОСОБА_7 та просить повернути йому державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 2,00 га та заповіти.

Відтак, наведені у відзиві на апеляційну скаргу зазначені вище обставини, які підтверджуються матеріалами спадкової справи, спростовують доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_3 не прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 та в подальшому відмовився оформляти спадщину на своє ім`я.

Прохання ОСОБА_3 щодо повернення оригіналів правовстановлюючих документів, а саме оригіналу державного акту на земельну ділянку площею 2,00га не може вважатися відмовою від прийняття спадщини.

Таким чином, дана заява, на яку посилається в своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2 , не є заявою про відмову від спадщини, а є заявою про не оформлення її (спадщини) документально на час звернення до нотаріуса. Тобто, фактично ОСОБА_3 прийняв спадщину після померлої матері ОСОБА_4 шляхом спільного проживання з нею на час відкриття спадщини, а зміст заяви до нотаріуса свідчить про відтермінування її оформлення.

Твердження в апеляційній скарзі стосовно того, що ОСОБА_2 є єдиним спадкоємцем на 3/4 частини земельної ділянки площею 2,00 га, оскільки після смерті брата ОСОБА_3 право на спадщину, відповідно до ст.1225 ЦК України, перейшло до нього, як і про те, що суд порушив його права як спадкоємця, якому перейшло право на спадкування за заповітом колегія суддів вважає безпідставним, оскільки він ( ОСОБА_2 )не є спадкоємцем першої черги у відповідності до ч.1 ст.1261 ЦК України, так як у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця…, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Оскільки діти спадкодавця ОСОБА_3 відмовилися від прийняття спадщини, єдиною спадкоємицею спадкового майна є дружина померлого ОСОБА_1 .

Окрім того, єдиним спадкоємцем майна померлої ОСОБА_4 за заповітом, є її син, ОСОБА_3 , більше того, у заповіті від 24.12.2002 року зазначено, що спадкодавиця позбавляє права спадкувати її майно її сина - ОСОБА_2 , а перехід права спадкування за заповітом, як про це зазначено в апеляційній скарзі, цивільним законодавством взагалі не передбачено.

Таким чином, суд першої інстанції повно та об`єктивно встановив фактичні обставини справи і дав їм належну правову оцінку, дослідив надані сторонами докази, на підставі яких прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 10 листопада 2015 року, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ Т.О. Кривчун

СУДДІ: Ю.В. Дряниця

Л.І. Пилипчук