РІШЕННЯ

іменем України

29 серпня 2022 рокуСправа №451/798/15-ц
Провадження № 2/451/5/22

Радехівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Табен Л.В.

з участю представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Радехові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи: Лопатинська селищна рада Червоноградського району Львівської області, ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, шляхом приведення у попередній стан та знесення самовільно побудованих споруд (будівель), які розташовані за адресою АДРЕСА_1 ,-

в с т а н о в и в:

В червні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, шляхом приведення у попередній стан та знесення самовільно побудованих споруд (будівель).

В позовній заяві зазначає, що в 2004 році вона зареєструвалася як фізична особа-підприємець. Згідно з договором купівлі-продажу №2288 від 28 жовтня 2004 року ОСОБА_2 та ОСОБА_5 стали власниками, на праві приватної спільної власності, по 2/10 кожному, нежитлової будівлі в АДРЕСА_1 . Фактично приміщення купувала вона з своїм чоловіком, але так як воно було дуже велике, то уступили його частину для ОСОБА_5 . За усною домовленістю ОСОБА_5 уступили перший поверх приміщення, а для неї другий. Однак вхід у дане приміщення знаходиться на першому поверсі і перебуває у їхньому спільному користуванні. На підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 28 грудня 2007 року №4041, серії ВКВ №79 вона спільно з ОСОБА_5 стали власниками 0,0756 га земельної ділянки в АДРЕСА_1 для обслуговування магазину та бару, в рівних частках, тобто по 50% кожному. В перші часи відносини між ними були нормальними, але потім спочатку ОСОБА_5 , а в подальшому ОСОБА_4 , яка згідно документів займається підприємницькою діяльністю, хоча фактично це все робить її чоловік - голова сільської ради ОСОБА_5 , почали створювати перешкоди у нормальному функціонуванні їхньої частини будівлі. Так як вона надає зал для проведення різних заходів, то вони почали привселюдно не пускати людей, забороняти їм користуватися спільним входом. 7 квітня 2011 року рішенням сесії Миколаївської сільської ради для підприємця ОСОБА_4 (дружини голови Миколаївської сільської ради) було надано дозвіл на побудову тимчасової розбірної будівлі (роздівалки для футболістів села Миколаїв) по АДРЕСА_1 , тобто на земельній ділянці, яка є суміжною із їхньою земельною ділянкою. При цьому було проведено самовільне будівництво на цій земельній ділянці, яка для ОСОБА_4 не надавалася і не виділялася. Тим більше, що в подальшому, під час складання схеми розподілу території під закладом громадського харчування та магазином, ця роздівалка вже чомусь стала закладом громадського харчування. 29 грудня 2013 року відбулася сесія Миколаївської сільської ради, на якій було затверджено детальний план території центральної частини села під викупленою будівлею закладу громадського харчування та магазину по АДРЕСА_1 з метою визначення параметрів земельної ділянки під викупленою будівлею та впорядкування прилеглої території. ОСОБА_5 так спішив винести через сесію це рішення, що примусив депутатів затвердити документ, який взагалі ніякого відношення до цього приміщення немає. Це свідчить про те, що депутати проголосували за внесену ним пропозицію не дивлячись на документи і не вивчаючи саму ситуацію, бо якби все відбувалося на законних підставах, то із всіх депутатів хтось та й звернув увагу на те, що предметом розгляду на сесії є зовсім інша земельна ділянка по АДРЕСА_1 , а будівля викуплена та отримано Державний акт на землю по адресі АДРЕСА_1 . Перед сесією було проведено громадське слухання по цьому ж питанню. Хоча вона і заперечувала проти затвердження цього плану, він був все одно затверджений. По такому плану, остання пояснювала, що відсутній належний доступ до її частини будівлі. Згідно рішень Миколаївської сільської ради №4 від 23 січня 2014 року, №7 від 10 лютого 2014 року та №11 від 16 лютого 2014 року для ОСОБА_4 , її ж чоловіком як головою сільської ради, одноособово, було надано згоду на розміщення, відповідно, групи із 2-х тимчасових споруд, однієї тимчасової споруди та групи із 3-х тимчасових споруд, для провадження підприємницької діяльності по АДРЕСА_1 згідно наданих документів, поряд з приміщенням бару по АДРЕСА_1 . Цими ж рішеннями було зобов`язано фізичну особу-підприємця ОСОБА_4 звернутися в управління архітектури та містобудування Радехівської районної державної адміністрації для оформлення паспортів прив`язки тимчасових споруд. Після розміщення тимчасових споруд ОСОБА_4 було зобов`язано повідомити виконавчий комітет Миколаївської сільської ради про виконання вимог паспортів прив`язки тимчасових споруд. До сьогоднішнього дня ці всі вимоги не виконано, хоча і ці тимчасові споруди було зведені негайно і самовільно без будь-яких документів. Тим більше, що вони споруджувалися на її та ОСОБА_5 земельній ділянці без будь-якого погодження та надання дозволу із їх сторони. Відповідач по справі, розмістивши свої тимчасові споруди біля приміщення, яке вона викупила разом з ОСОБА_5 обмежила їй доступ до її частини приміщення. Так як її частина в більшій мірі знаходиться на другому поверсі, то вона не має можливості ремонтувати кондиціонери які знаходяться на рівні вікон другого поверху приміщення, привести у належний санітарний порядок вікна із сторони вулиці. У даній ситуації ОСОБА_4 (хоча фактично через неї цим всім керує сільський голова ОСОБА_5 і це все робить) незаконно, не маючи права власності на земельну ділянку здійснила будівництво нерухомих споруд, нібито роздягальні для футболістів. Насправді ця будівля використовується як бенкетний зал закладу громадського харчування та танцювальна площадка. Будь-яких дозвільних документів нею не отримувалося, як і будь-яких погоджень із суміжними власниками. Під час проведеної інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області перевірки було встановлено, що тимчасова споруда розташована впритул біля існуючої двоповерхової нежитлової будівлі. Частина її використовується як танцювальний майданчик чи банкетний зал, а інша частина як роздівалка (відповідно до рішення сесії). На момент перевірки в частині для роздівалки виявлено столи та лавки, які належать ОСОБА_4 , що підтверджує те, що ніякої роздівалки там немає. Її намагання, звернення до сільської ради закінчувалися безрезультатно. Ніяких відповідей вона не отримувала відносно розміщення тимчасових споруд, бо він фактично прикриває, працюючи сільським головою свою дружину. Також, вона, переживаючи за безпечну діяльність свого закладу, зверталася із скаргами на незаконне будівництво в державну службу України з надзвичайних ситуацій Радехівського районного сектору ГУ ДСНС України у Львівській області, звідки листом від 28 жовтня 2014 року їй було повідомлено, що відповідно до вимог ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» (п.3.37), відстань між громадськими будівлями повинна становити не менше 15 м. Також ними було зроблено висновок, що будівництво дерев`яних будівель ФОП ОСОБА_4 суперечить вимогам нормативних документів з пожежної безпеки. З аналогічним листом за роз`ясненням вона зверталася і до головного архітектора району, від якого 17 жовтня 2014 року їй прийшла відповідь, що на земельній ділянці в АДРЕСА_1 розташована дерев`яна споруда, яка не відповідає державним будівельним нормам. Відповідно до ДБН 3600-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» додаток 3.1 - протипожежна відстань І-ІІ ступеня вогнестійкості між громадськими та допоміжними приміщеннями становить не менше 9 метрів, до яких належать тимчасові споруди для підприємницької діяльності. На підставі цього було зроблено висновок, що розміщення тимчасових споруд по АДРЕСА_1 слід привести відповідно до наказу Мінрегіонбуду та ЖКГ №244 від 21.10.2011 року «Про затвердження Порядку розміщення тимчасових споруд для підприємницької діяльності» з врахуванням протипожежних вимог. Копія фотографії з самовільно побудованими спорудами до позовної заяви додається, де чітко видно що дані споруди побудовані впритул до стіни належного їй приміщення. Вище вказаними тимчасовими спорудами заблоковано вхід в аварійні двері підвалу для доступу рятівників МНС України та співробітників газової та водо-каналізаційних служб. Зважаючи на ту обставину, що у відповідача відсутня жодна правова підстава для зайняття вказаної земельної ділянки, дане зайняття земельної ділянки та будівництво на ній є самовільним, оскільки, відповідно до вимог ч. ч. 1,7 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і затверджених в законному порядку відповідних правил. Оскільки земельна ділянка для будівництва на ній споруд відповідачеві не виділялася, здійснення ним самочинного будівництва порушує права інших співвласників будівлі та чинить їм перешкоди у користуванні земельною ділянкою, земельна ділянка підлягає приведенню в попередній стан, а самочинно здійснені споруди підлягають знесенню. У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову або знести самовільно побудоване приміщення. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню. В даному випадку зайняття вказаної земельної ділянки суперечить інтересам позивача, та порушує норми будівництва, що полягає в блокуванні дверей для аварійних служб.

У зв`язку з цим, просить ухвалити рішення, яким усунути перешкоди щодо користування ОСОБА_2 земельною ділянкою, що розташована під приміщенням нежитлового будинку в АДРЕСА_1 шляхом знесення самовільно побудованих відповідачем будівель (споруд); знести самовільно зведені ОСОБА_4 будівлі (споруди), що розташовані біля приміщенням нежитлового будинку в АДРЕСА_1 ; привести земельну ділянку, що розташована біля приміщення нежитлового будинку в АДРЕСА_1 у попередній стан; у разі виявлення під час судового засідання в діях голови Миколаївської сільської ради ОСОБА_5 ознак корупційних діянь відповідну інформацію направити в прокуратуру Львівської області для відповідного реагування та судові витрати покласти на відповідача (т.1, а.с.4-8).

3 липня 2015 року ухвалою судді Радехівського районного суду Львівської області було відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, шляхом приведення у попередній стан та знесення самовільно побудованих споруд (будівель) (т.1, а.с.1).

Ухвалою попереднього судового засідання від 14 липня 2015 року було залучено до участі в справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог Миколаївську сільську раду Радехівського району та ОСОБА_5 (т.1, а.с.47).

16 листопада 2015 року ухвалою судового засідання провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , третіх осіб Миколаївської сільської ради, ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, шляхом приведення у попередній стан та знесення самовільно побудованих споруд (будівель) зупинено до вирішення справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про поділ в натурі земельної ділянки (т.1, а.с.87-87 зворот).

29 вересня 2016 року ОСОБА_2 подала до суду додаткові пояснення до позовної заяви про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, шляхом приведення у попередній стан та знесення самовільно побудованих споруд (будівель), в яких, окрім пояснень, викладених в позовній заяві, зазначає, що з метою з`ясування підстав розміщення таких тимчасових споруд, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, відновлення її порушеного права, проведення перевірки та вжиття заходів реагування, нею неодноразово було направлено запити, заяви та скарги до: Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області від 20.11.2013, 25.11.2013, від 04.02.2014, від 08.02.2014, від 17.02.2014, від 30.06.2016; Радехівської районної державної адміністрації від 16.10.2015, від 17.06.2016, від 21.06.2016, від 28.07.2016; Радехівський районний сектор ГУ ДСНС України у Львівській області від 16.10.2014; Державної інспекції сільського господарства у Львівській області від 18.12.2015; ГУ НП у Львівській області від 17.06.2016, від 17.06.2016, від 06.07.2016, від 30.08.2016; Радехівське ВП Червоноградського ВП ГУ НП у Львівській області від 17.06.2016, від 30.08.2016; Миколаївську сільську раду від 21.06.2016, від 07.07.2016, від 18.07.2016, від 12.08.2016; Державну екологічну інспекцію у Львівській області від 06.07.2016; Державну інспекцію сільського господарства України від 21.07.2016. Звертає увагу суду, що з відповідей отриманих на її скарги, заяви та запити встановлено, що таке самовільне будівництво на самовільно зайнятій земельній ділянці, істотно суперечить суспільним інтересам та порушено права інших осіб, збудовано з істотним порушенням будівельних норм і правил, суперечить вимогам нормативних документів з пожежної безпеки, чим створює загрози та без належних документів на такі споруди (т.1, а.с.118-124).

20 жовтня 2016 року ухвалою судового засідання відновлено провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог Миколаївської сільської ради Радехівського району, ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, шляхом приведення у попередній стан та знесення самовільно побудованих споруд (будівель) (т.1, а.с.159-160).

Окрім цього, 21 червня 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, шляхом приведення у попередній стан.

В позовній заяві зазначає, що він є чоловіком ОСОБА_2 . За час шлюбу його дружиною згідно з договором купівлі-продажу №2288 від 28 жовтня 2004 року була набута нежитлова будівля в АДРЕСА_1 , яку вони придбали разом для спільних потреб, а саме для обслуговування магазину, бару, проте оскільки вказане приміщення було дуже велике, вони уступили його частину ОСОБА_5 . На підставі усної домовленості ОСОБА_6 перейшов перший поверх приміщення, а для них з дружиною другий. На підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 28 грудня 2007 року №4041, серії ВКВ №79 дружина позивача спільно з ОСОБА_5 стали власниками 0,0756 га земельної ділянки в АДРЕСА_1 для обслуговування магазину та бару, в рівних частках, тобто по 50% кожному. Оскільки вказана нежитлова будівля та земельна ділянка були набуті за час шлюбу, то належать вони як дружині позивача, так і позивачу на праві спільної сумісної власності подружжя. 07 квітня 2011 року рішенням сесії Миколаївської сільської ради для підприємця ОСОБА_4 (дружини голови Миколаївської сільської ради) було надано дозвіл на побудову тимчасової розбірної будівлі (роздягальня для футболістів села Миколаїв) по АДРЕСА_1 , тобто на земельній ділянці, яка є суміжною із їхньою земельною ділянкою. Згідно рішень Миколаївської сільської ради №4 від 23 січня 2014 року, №7 від 10 лютого 2014 року та №11 від 16 лютого 2014 року для ОСОБА_4 було надано згоду на розміщення, відповідно, групи із 2-х тимчасових споруд, однієї тимчасової споруди та групи із 3-х тимчасових споруд, для провадження підприємницької діяльності. Спочатку відносини між співвласниками були нормальними, проте в подальшому ОСОБА_5 та ОСОБА_4 почали створювати перешкоди нормальному функціонуванню їхньої частини будівлі, та розмістивши свої тимчасові споруди біля приміщення, яке вони викупили разом з ОСОБА_5 обмежили доступ до будівлі, якою вони користуються та порушують їхні права на користування земельною ділянкою, набутою у спільну власність. У зв`язку з цим, вважає встановлення ОСОБА_4 тимчасових споруд самовільним будівництвом, та таким, що спричиняє перешкоди йому та його дружині ОСОБА_2 , у користуванні спільною власністю.

Просить суд усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, привести земельну ділянку у попередній стан, що розташована під приміщенням нежитлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 , шляхом знесення самовільно побудованих будівель (споруд). Зобов`язати ОСОБА_4 , ОСОБА_5 не вчиняти будь-яких дій, що перешкоджають ОСОБА_2 та ОСОБА_3 здійснювати використання нежитлової будівлі для земельної ділянки, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 (т.1, а.с.166-170).

Ухвалою судового засідання від 20 жовтня 2016 року було об`єднано в одне провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, шляхом приведення у попередній стан та знесення самовільно побудованих споруд (будівель) разом із цивільною справою за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог Миколаївської сільської ради Радехівського району, ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, шляхом приведення у попередній стан та знесення самовільно побудованих споруд (будівель) (т.1, а.с.161-162).

12 травня 2017 року ухвалою судового засідання провадження у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третіх осіб Миколаївської сільської ради, ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, шляхом приведення у попередній стан та знесення самовільно побудованих споруд (будівель), які розташовані за адресою АДРЕСА_1 зупинено до вирішення справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про виділ в натурі частки у майні, що є об`єктом спільної часткової власності (т.2, а.с.13-15).

Представником позивачів 17 травня 2017 року було подано апеляційну скаргу на ухвалу від 12 травня 2017 року, внаслідок чого, ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області вказану ухвалу Радехівського районного суду Львівської області скасовано та направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду (т.2, а.с.40-43).

31 травня 2017 року автоматизованою системою документообігу суду Д-3 судді Мулявка О.В. передані згадані вище матеріали справи, для розгляду (т.2, а.с.47).

Ухвалою судового засідання від 16.01.2018 року вирішено здійснювати судовий розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (т.2, а.с.94-95).

15 листопада 2018 року автоматизованою системою документообігу суду Д-3 судді Семенишин О.З. передані згадані вище матеріали справи, для розгляду (т.2, а.с.164).

Ухвалою судового засідання від 08 червня 2021 року залучено до участі у справі №451/798/15-ц правонаступника третьої особи Миколаївської сільської ради Лопатинську селищну раду Радехівського району Львівської області (т.3, а.с.71-72).

Представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_7 в судове засідання не зявилася, подала суду заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача. Просила задовольнити позов та стягнути судові витрати. Крім цього, 25 серпня 2022 року скерувала до суду письмовий виступ у судових дебатах (а.с.207-218 том ІІІ).

Позивач ОСОБА_3 не зявлявся в жодне судове засіданні та не подавав суду жодних заяв про розгляд у його відсутності, тому суд прийшов до висновку про розгляд справи у його відсутності (а.с.2, 20,37,103,114,128, 142 том ІІІ).

Представник відповідачки ОСОБА_1 проти позову заперечив, вважає його безпідставним, оскільки спір стосується земельної ділянки 0,0756 га, на якій розміщена тимчасова споруда. Ця споруда розташована на земельній ділянці, яка виділена відповідачу. Оскільки ця споруда є тимчасовою спорудою, а не нерухомим майном, тому в даному випадку позивач не є належним позивачем по справі. Права позивачів в даному випадку не порушені. Просив в задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи Лопатинської селищної ради Червоноградського району Львівської області, в судове засідання не з`явився, однак подав заяву в якій просить розглядати справу без його участі (а.с.151 том ІІІ).

Третя особа ОСОБА_5 не зявлявся в жодне судове засіданні та не подавав суду жодних заяв про розгляд у його відсутності, тому суд прийшов до висновку про розгляд справи у його відсутності (а.с.5,21,34,62,80,127,170 том ІІІ ).

Вислухавши заперечення представника відповідачки, дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень, викладених у ст.ст.13,81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суд встановив, що на підставі Рішення XIII позачергової сесії V скликання Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області від 28.12.2007 року за №57, між Миколаївською сільською радою та ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , 28.12.2007 року було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, зареєстровано в реєстрі за №4041, серії ВКВ №77, ВКВ №79. За цим договором, земельна ділянка площею 0,0756 га належить власникам у рівних частках, тобто по 50% кожному. Земельна ділянка розташована в АДРЕСА_1 та має цільове призначення: обслуговування магазину та бару в АДРЕСА_1 (т.1, а.с.41-42, 141-141 зворот).

Відповідно до копії Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯА №204950, вбачається, що власниками земельної ділянки площею 0,0756 га, яка розташована в АДРЕСА_1 , для обслуговування магазину, бару, є ОСОБА_5 та ОСОБА_2 по 50 відсотків (т.1, а.с.10).

З копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №5478786 від 17.11.2004 року вбачається, що нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільної часткової власності по 50 відсотків ОСОБА_5 та ОСОБА_2 (т.1, а.с.15).

Згідно із копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії ААВ №743027 ОСОБА_2 набула статусу фізичної особи-підприємця 15.12.2004 року, номер запису №2 000082 (т.1, а.с.13).

Відповідно до Рішення 6 сесії 6 демократичного скликання Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області від 7.04.2011 року «Про надання дозволу на побудову тимчасової розбірної будівлі / роздівалки для футболістів с. Миколаїв /» сесія Миколаївської сільської ради вирішила дати дозвіл підприємцю ОСОБА_4 на побудову тимчасової розбірної будівлі / роздівалка для футболістів с. Миколаїв / за адресою по АДРЕСА_1 (т.1, а.с.12).

З копії листа інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області №7/13-6-8232 від 18.12.2013 року вбачається, що звернення ОСОБА_2 від 20.11.2013 року та 25.11.2013 року розглянуто та за наслідками розгляду повідомляється наступне: проведеною перевіркою порушень вимог містобудівного законодавства не виявлено, про що складено акт від 17.12.2013 року №15/22-ф; питання влаштування тимчасової споруди згаданої вище відноситься до компетенції органу місцевого самоврядування, в даному випадку до Миколаївської сільської ради, у зв`язку з чим скерувано звернення гр. ОСОБА_2 за належністю для розгляду в межах відведеної компетенції та вжиття відповідних заходів (т.1, а.с.16-16 зворот).

Відповідно до копії протоколу громадських слухань Миколаївської сільської ради щодо питання «Детального плану території центральної частини села під викупленою будівлею закладу громадського харчування та магазину по АДРЕСА_1 з метою визначення параметрів земельної ділянки під викупленою будівлею та впорядкування прилеглої території» від 23.12.2013 року на громадських слуханнях, окрім інших, була присутня ОСОБА_2 , яка повідомила, що згідно запропонованого плану території, немає доступу до її частини будівлі і це суперечить нормам. Інші учасники громадських слухань не заперечили щодо запропонованого плану території центральної частини села Миколаїв (т.1, а.с.17).

Згідно із Рішенням ХХVІІІ сесії VІ скликання Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області від 29 грудня 2013 року №9 «Про затвердження детального плану території центральної частини села під викупленою будівлею закладу громадського харчування та магазину по АДРЕСА_1 » метою визначення параметрів земельної ділянки під викупленою будівлею та впорядкування прилеглої території сесія Миколаївської сільської ради вирішила затвердити детальний план території центральної частини села під викупленою будівлею закладу громадського харчування та магазину по АДРЕСА_1 з метою визначення параметрів земельної ділянки під викупленою будівлею та впорядкування прилеглої території (реєстраційний номер 12 від 23.12.2013 року) (т.1, а.с.18).

Відповідно до Рішення виконавчого комітету Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області від 23 січня 2014 року №4 «Про надання дозволу на розміщення групи з 2-х тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності по АДРЕСА_1 » виконавчий комітет Миколаївської сільської ради вирішив: надати згоду на розміщення групи з 2-х тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності по АДРЕСА_1 , поряд з приміщенням бару по АДРЕСА_2 , фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 , згідно наданих документів; зобов`язати фізичну особу-підприємця ОСОБА_4 звернутися в управління архітектури та містобудування Радехівської районної державної адміністрації для оформлення паспортів прив`язки тимчасових споруд та після розміщення тимчасових споруд повідомити виконавчий комітет Миколаївської сільської ради про виконання вимог паспортів прив`язки тимчасових споруд (т.1, а.с.19).

Також згідно із Рішенням виконавчого комітету Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області від 10 лютого 2014 року «Про надання згоди на розміщення тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності по АДРЕСА_2 » виконавчий комітет Миколаївської сільської ради вирішив: надати згоду на розміщення тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності по АДРЕСА_2 , поряд з приміщенням бару по АДРЕСА_2 , фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 , згідно наданих документів; зобов`язати фізичну особу-підприємця ОСОБА_4 звернутися в управління архітектури та містобудування Радехівської районної державної адміністрації для оформлення паспортів прив`язки тимчасових споруд та після розміщення тимчасових споруд повідомити виконавчий комітет Миколаївської сільської ради про виконання вимог паспортів прив`язки тимчасових споруд (т.1, а.с.20).

У відповідності до Рішення виконавчого комітету Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області від 16 лютого 2014 року №11 «Про надання згоди на розміщення групи з 3-х тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності по АДРЕСА_2 » виконавчий комітет Миколаївської сільської ради вирішив: надати згоду на розміщення групи з 3-х тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності по АДРЕСА_2 , поряд з приміщенням бару по АДРЕСА_2 , фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 , згідно наданих документів; зобов`язати фізичну особу-підприємця ОСОБА_4 звернутися в управління архітектури та містобудування Радехівської районної державної адміністрації для оформлення паспортів прив`язки тимчасових споруд та після розміщення тимчасових споруд повідомити виконавчий комітет Миколаївської сільської ради про виконання вимог паспортів прив`язки тимчасових споруд (т.1, а.с.22).

Згідно схем розподілу території під закладом громадського харчування та магазином вбачається, що ділянка, площею 0,0756 га, що окреслена Державним актом на право власності на землю, серії ЯА №204950, для обслуговування магазину, бару та знаходиться у спільній власності гр. ОСОБА_5 та гр. ОСОБА_2 , ділянка площею 0,0271 га пропонується для обслуговування закладу громадського харчування та ділянка, площею 0,0107 га пропонується для обслуговування магазину (т.1, а.с.24-26).

З копії листа інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області №7/13-6-1092 від 28.02.2014 року вбачається, що скарги ОСОБА_2 від 8.02.2014 року та 17.02.2014 року розглянуто та за наслідками розгляду повідомляється наступне: порушене питання у вищенаведених скаргах вже було предметом розгляду Інспекції; посадовою особою ОСОБА_8 із залученням землевпорядника Миколаївської сільської ради Війтович О.Г., в присутності особи заявника ОСОБА_2 , вже проводилася перевірка даного об`єкту, під час якої було встановлено, що ФОП ОСОБА_4 (дружина ОСОБА_5 ) в 2010 році влаштувала тимчасову споруду для провадження підприємницької діяльності та роздягалки для футболістів, частина якої використовується як танцювальна площадка чи бенкетний зал; враховуючи вищенаведене, в інспекції ДАБК у Львівській області відсутні правові підстави для вжиття заходів до гр. ОСОБА_5 чи його дружини ОСОБА_4 ; питання влаштування тимчасової споруди згаданої вище відноситься до компетенції органу місцевого самоврядування, в даному випадку до Миколаївської сільської ради, у зв`язку з чим скерувано звернення гр. ОСОБА_2 за належністю для розгляду в межах відведеної компетенції та вжиття відповідних заходів (т.1, а.с.27-27 зворот).

Аналогічні за змістом дані викладені і в листах інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області №7/13-6-8232 від 18.12.2013 року, №7/13-6-1092 від 28.04.2014 року, №7/13-6-1399 від 18.03.2014 року і №1013-6/4596-16 від 04.08.2016 року (т.1, а.с.28-28 зворот, 129-129 зворот,130-130 зворот, 131-131 зворот, 142-142 зворот).

З листа №39 від 17.10.2014 року Головного архітектора сектору містобудування, архітектури та будівництва Радехівської районної державної адміністрації констатовано, що на заяву ОСОБА_2 про роз`яснення місця розташування групи тимчасових споруд для підприємницької діяльності по АДРЕСА_2 , головний архітектор Радехівського району повідомляє, що на вищевказаній земельній ділянці розташована дерев`яна споруда, яка не відповідає державним будівельним нормам. Відповідно до ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських сільських поселень» додаток 3.1 протипожежна відстань І-ІІ ступеня вогнестійкості між громадськими та допоміжними приміщенням становить не менше 9 метрів, до яких належать тимчасові споруди для підприємницької діяльності (т.1, а.с.29, 128).

Відповідно до листа начальника Радехівського районного сектору ГУ ДСНС України у Львівській області №21/970 від 28.10.2014 року ОСОБА_2 було надано інформацію, що відповідно до вимог ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» (п.3.37), відстань між громадськими будівлями повинна становити не менше 15 метрів, і виходячи з вищевикладеного будівництво дерев`яних будівель ФОП ОСОБА_4 суперечить вимогам нормативних документів з пожежної безпеки (т.1, а.с.30, 132).

Позивач зверталася з відповідними заявами і в Державну інспекцію сільського господарства в Львівській області щодо проведення перевірки стосовно правомірності використання земельної ділянки ФОП ОСОБА_4 , і в Державну екологічну інспекцію у Львівській області щодо можливих порушень дотримання вимог земельного законодавства по АДРЕСА_3 , на що нею було отримано відповідні листи.

Так з листа Державної інспекції сільського господарства в Львівській області №1281/3-21-8 від 29.06.2016 року вбачається, що Держсільгоспінспекція не в змозі провести позапланову перевірку ФОП ОСОБА_4 на підставі звернення, оскільки вимогами Законів України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» та «Про особливості здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності щодо фізичних осіб підприємців та юридичних осіб, які застосовують спрощену систему обліку та звітності» заборонено проводити перевірки фізичних осіб підприємців (т.1, а.с.135-135 зворот).

Також відповідно до листа Державної екологічної інспекції у Львівській області №02-3350 від 12.07.2016 року визначається, що оскільки відповідно до Положення, Держекоінспекції не надано повноважень щодо контролю за використанням та охороною земельних ділянок житлової та громадської забудови, розгляд питання викладеного в заяві не входить до компетенції Держекоінспекції (т.1, а.с.137).

З листа Радехівської районної державної адміністрації Львівської області від 29.06.2016 року вбачається, що паспорти прив`язок на тимчасові споруди для підприємницької діяльності в селі Миколаїв за адресою по АДРЕСА_2 для ОСОБА_4 відповідно до рішень сесій Миколаївської сільської ради від 07.04.2011 року, 23.01.2014 року №4, 10.02.2014 року №7 та 16.02.2014 року №11 не оформлялися і відповідно не видавалися та не реєструвалися в інформаційну базу містобудівного кадастру, а також з письмовою заявою ОСОБА_4 про виконання вимог паспортів прив`язок на тимчасові споруди для підприємницької діяльності в Радехівську райдержадміністрацію не зверталася (т.1, а.с.138).

З даних, викладених в листі Радехівської державної адміністрації Львівської області №Я-17-02.15 від 20.07.2016 року, встановлено, що фактично в АДРЕСА_2 побудовані підприємцем ОСОБА_4 тимчасові споруди для провадження підприємницької діяльності, які знаходяться в експлуатації; виконком Миколаївської сільської ради підприємцем ОСОБА_4 не повідомлений про виконання вимог паспортів прив`язки тимчасових споруд (т.1, а.с.139-139 зворот).

Відповідно до акту №1 обстеження стану та дотримання умов використання земельної ділянки від 27 липня 2016 року комісією самоврядного контролю за використанням та охороною земель територіальної громади Миколаївської сільської ради за заявою ОСОБА_2 від 17 червня 2016 року проведено обстеження земельної ділянки по АДРЕСА_2 (площа 0,0756 га, приватна спільна часткова власність: 50 відсотків - ОСОБА_2 та 50 відсотків - ОСОБА_5 ) та земельної ділянки по АДРЕСА_2 (комунальна власність сільської ради). В результаті проведеного обстеження встановлено, що на земельній ділянці по АДРЕСА_2 , яка належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , побудовано три споруди, які не відповідають архітектурному типу тимчасових споруд, так як вони є капітальними. Дозвільних документів на таке будівництво ФОП ОСОБА_4 не має. Вказані споруди було зведено на підставі рішень Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області від 23.01.2014 року №4, від 10.02.2014 року №7, від 16.02.2014 року №11. Крім того, вимоги, вказані в наведених вище рішеннях, щодо звернення в Радехівську районну державну адміністрацію для оформлення та видачі паспортів прив`язок на такі споруди ОСОБА_4 не виконано. Власники зазначеної земельної ділянки своєї згоди на розміщення таких споруд на належній їм земельній ділянці не надавали. Земельна ділянка межує з земельною ділянкою, розташованою по АДРЕСА_2 , що перебуває у комунальній власності сільської ради. На земельній ділянці, що розташована по АДРЕСА_2 , знаходиться дерев`яна тимчасова споруда, яка виходить за межі такої ділянки, та частина якої знаходиться на земельній ділянці по АДРЕСА_2 . Така дерев`яна споруда збудована впритул до магазину та бару, які є власністю ОСОБА_5 та ОСОБА_2 . Начальником відділу містобудування, архітектури та будівництва Радехівської районної державної адміністрації зазначено, що така дерев`яна споруда не відповідає державним будівельним нормам. Відповідно до ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» додаток 3.1 протипожежна відстань І-ІІ ступеня вогнестійкості між громадськими та допоміжними приміщеннями становить не менше 9 метрів. Більш того, на вказану дерев`яну споруду паспорт прив`язки також не оформлено. ОСОБА_4 має тільки дозвіл Миколаївської сільської ради з вимогою щодо оформлення такого паспорту. Всі вказані «тимчасові споруди» ОСОБА_4 знаходяться в експлуатації. В результаті проведеного обстеження та наданих пояснень і документів, комісія дійшла висновку, що тимчасові споруди, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_2 , які належать ФОП ОСОБА_4 є самовільно встановлені. Вимоги рішень Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області від 23.01.2014 року №4, від 10.02.2014 року №7, від 16.02.2014 року №11 та від 07.04.2011 року ОСОБА_4 , щодо оформлення паспортів прив`язок тимчасових споруд - не виконані. Вказаними діями ОСОБА_4 порушила чинне законодавство України, а саме: самовільно зайняла земельну ділянку без дозволу на те обох співвласників земельної ділянки та самовільне будівництво на самовільно зайнятій земельній ділянці, в результаті встановлення споруд порушено цільове призначення земельної ділянки, відсутні правовстановлюючі документи на розміщення таких тимчасових споруд, а тому вищезазначені тимчасові споруди підлягають демонтажу, відповідно до п.2.30 та п.2.31 Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 року №244 (т.1 а.с.148-150).

За наслідками проведення інспекторами будівельного нагляду Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області позапланової перевірки в період з 16.02.2018р. по 01.03.2018р. з питань дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил на об`єкті: «Реконструкція нежитлової будівлі на АДРЕСА_1 » складено акт перевірки від 01.03.2018 № 65/18-пз, відповідно до якого «гр. ОСОБА_5 самовільно без документу який надає право на виконання будівельних робіт (повідомлення про початок виконання будівельних робіт - щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) та без затвердженої проектної документації виконує будівельні роботи з реконструкції загального приміщення №1 на об`єкті будівництва: «Реконструкція нежитлової будівлі громадського призначення (магазин-бар) на АДРЕСА_1 ». Виконані будівельні роботи з реконструкції приміщень 5,6,8,7,10 відповідно до технічного паспорту ЧМБТІ від 30.07.2004, а саме в приміщеннях 5,6,8,7,10 демонтовані перегородки та внутрішні стіни, в приміщенні 5 влаштований дверний отвір взамін віконного до нього через тамбур добудовано зблоковану прибудову лінійними розмірами 16,50 м на 6,00 м з дерев`яних конструктивних елементів поза межами власної земельної ділянки (землі територіальної громади Миколаївської сільської ради), чим збільшено загальну площу будівлі та загального приміщення №1. Також в приміщенні 8 влаштований дверний отвір взамін віконного до нього через тамбур добудовано зблоковану прибудову лінійними розмірами 5,00 м на 3,00 м з дерев`яних конструктивних елементів, чим збільшено загальну площу будівлі та загального приміщення №1. Також в приміщенні 10 влаштований дверний отвір взамін віконного до нього через тамбур добудовано зблоковану прибудову лінійними розмірами 1,00 м на 1,20 м з блоків, чим збільшено загальну площу будівлі та загального приміщення №1 (т.2, а.с.126-142).

Відповідно за результатами проведення інспекторами будівельного нагляду Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області позапланової перевірки в період з 16.02.2018р. по 01.03.2018р. з питань дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил на об`єкті: «Реконструкція нежитлової будівлі на АДРЕСА_1 » складено протокол про адміністративне правопорушення №65/18-пз/2 від 01.03.2018 року відносно ОСОБА_5 за адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.96 КУпАП (т.2, а.с.121-123).

Також щодо ОСОБА_5 винесено припис №№65/18-пз, відповідно до якого зобов`язано останнього, з метою усунення виявлених порушень, протягом 2 місяців з дня отримання даного припису усунути виявлені при перевірці об`єкту будівництва: «Реконструкція нежитлової будівлі на АДРЕСА_1 » (загальне приміщення №1) порушення ч.5 ст.26, п.1 ч.1, ч.7 ст.34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ст.4, ст.9, ст.27 Закону України «Про архітектурну діяльність», абз.2 п.5 Порядку здійснення підготовчих та будівельних робіт, затверджених Постановою КМУ від 13.04.2011 №466 (т.2, а.с.124-125).

Рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 9 лютого 2022 року по цивільній справі №451/73/17 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про виділ в натурі частки у майні, що є об`єктом спільної часткової власності виділено ОСОБА_5 в натурі частку у розмірі 1/2 у майні, що є об`єктом спільної часткової власності - земельної ділянки для роздрібної торгівлі та комерційних послуг (для обслуговування магазину, бару) площею 0,0756 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :01:005:0022, відповідно до Варіанту №2 розподілу земельної ділянки відповідно до часток 1/2, 1/2 (План №2), відповідно до Висновку №11 судової земельно-технічної експертизи від 24 квітня 2020 року (т.3, а.с.190-196 зворот).

Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними.

Стаття 41 Конституції України визначає, що право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17 липня 1997 року (Закону № 475/97- ВР), визначено, що кожна фізична чи юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, які передбачені законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За змістом ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 91 Земельного кодексу України визначено, що власники земельних ділянок, окрім іншого, зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

Частиною 2 статті 152 ЗК України регламентовано, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

За змістом статті 5 Закону України «Про основи містобудування» при здійсненні містобудівної діяльності повинні бути забезпечені, окрім іншого, врахування державних та громадських інтересів при плануванні та забудові територій, а також урахування законних інтересів та вимог власників або користувачів земельних ділянок та будівель, що оточують місце будівництва.

Відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

За змістом ч.2 ст.376 ЦПК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Пункт 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» зазначає, що при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що під метою надання земельної ділянки слід розуміти вид використання земельної ділянки (стаття 19 ЗК, Класифікація видів цільового призначення земель, затверджена наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23 липня 2010 року № 548), зазначений у рішенні відповідного компетентного органу державної влади чи місцевого самоврядування про надання земельної ділянки у користування або передачу у власність з урахуванням цільового призначення земельної ділянки.

Під належним дозволом слід розуміти передбачений Законом України №3038-VI дозвільний документ (статті 35 - 37), що дає право виконувати підготовчі та будівельні роботи саме того об`єкту і на тій земельній ділянці, яка передана з цією метою певній особі.

Під проектом слід розуміти залежно від категорії об`єкта будівництва відповідний склад документації, визначеної статтями 1, 7 та 8 Закону України № 687-XIV, отриманої відповідно до статей 29, 31 Закону № 3038-VI, а також будівельний паспорт та технічні умови, отримані відповідно до статей 27, 30 зазначеного Закону.

Будівництвом, яке здійснюється з істотним порушенням будівельних норм і правил, вважається у тому числі будівництво, яке хоча і здійснюється за наявності проекту, але з порушенням державно-будівельних норм та санітарних правил, що загрожують життю та здоров`ю людини у разі невиконання приписів інспекції державного архітектурно-будівельного контролю про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил тощо.

В пункті 5 вищезазначеної Постанови роз`яснюється, що відповідно до вимог статті 376 ЦК право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об`єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування.

У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина четверта статті 376 та стаття 391 ЦК).

Відповідно до положень статті 38 Закону № 3038-VI право на звернення до суду з позовом про знесення самочинно збудованих об`єктів містобудування належить також відповідним інспекціям державного архітектурно-будівельного контролю. Такий позов може бути пред`явлено до суду у разі, якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил із визначенням строку для добровільного виконання припису, та/або якщо перебудова об`єкта є неможливою.

Розглядаючи зазначені позови відповідно до вимог вказаної норми та положень частини сьомої статті 376 ЦК, суди мають встановлювати, чи було видано особі, яка здійснила самочинне будівництво, припис про усунення порушень, чи можлива перебудова об`єкту та чи відмовляється особа, яка здійснила самочинне будівництво, від такої перебудови.

В пункті 17 вищезазначеної постанови зазначається, що позов про знесення самочинно збудованого нерухомого майна може бути пред`явлено власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, зокрема, власником (користувачем) суміжної земельної ділянки з підстав, передбачених статтями 391, 396 ЦК, статтею 103 ЗК. Позов може бути пред`явлено до особи, яка здійснила будівництво, як про зобов`язання знесення забудови, так і про знесення забудови за рішенням суду самим власником (користувачем) земельної ділянки за рахунок особи, яка здійснила самочинне будівництво, з одночасним відшкодуванням підтверджених витрат на його знесення.

Поряд з цим, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 21.05.2020 року по справі №726/824/15-ц дійшов висновку, що з урахуванням змісту статті 376 ЦК України в поєднанні з положеннями статей 16, 386, 391 ЦК України вимоги про знесення самочинно збудованого нерухомого майна на земельній ділянці, власником або користувачем якої є інша особа, можуть бути заявлені власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, за умови доведеності факту такого порушення самочинною забудовою.

Збудований об`єкт нерухомості може бути знесений особою, яка здійснила самочинне будівництво, за її рахунок лише на підставі судового рішення у випадках, передбачених частинами четвертою та сьомою статті 376 ЦК України: а) якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, що здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці; б) якщо така забудова порушує права інших осіб; в) якщо проведення перебудови об`єкта є неможливим; г) особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, відмовляється від проведення перебудови відповідно до прийнятого судом рішення.

Знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише за умови вжиття всіх передбачених законодавством України заходів щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Отже, системний аналіз зазначених положень дає підстави для висновків про те, що самочинне будівництво підлягає знесенню, якщо: власник земельної ділянки заперечує проти визнання права власності за особою, яка здійснила таке будівництво; власник земельної ділянки не заперечує проти визнання права власності на самочинну забудову, однак така забудова порушує права інших осіб на зазначену земельну ділянку; самочинна забудова зведена на наданій земельній ділянці, але з відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, з істотним порушенням будівельних норм і правил, що порушує права інших осіб, за умови, що особа, яка здійснила самочинне будівництво, відмовилась від здійснення перебудови.

З позиції сторони позивача, відповідач, розмістивши свої тимчасові споруди біля приміщення, яке вона викупила разом з ОСОБА_5 обмежила їй доступ до її частини приміщення. Так як її частина приміщення знаходиться на другому поверсі, то вона не має можливості ремонтувати кондиціонери, які знаходяться на рівні вікон другого поверху приміщення, привести у належний санітарний порядок вікна із сторони вулиці.

В свою чергу, представник відповідача заперечує, що права позивачки не порушено, оскільки рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 9 лютого 2022 року, яке набрало законної сили, частину земельної ділянки, на якій розташовані тимчасові споруди, виділено у приватну власність третій особі ОСОБА_5 . Земельна ділянка більше не є у спільній частковій власності позивача і третьої особи, тому права позивача не порушуються, а третя особа не заперечує щодо розташування тимчасових споруд.

Проаналізувавши вищезазначені аргументи представника відповідача, суд вважає, що такі твердження не заслуговують на увагу, оскільки власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. В даному випадку, дійсно проведено поділ земельної ділянки між позивачем та третьою особою, проте нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільної часткової власності по 50 відсотків ОСОБА_5 та ОСОБА_2 і при цьому у користуванні позивача у справі є другий поверх цієї будівлі, що створює їй труднощі в обслуговуванні саме тієї частини нежитлової будівлі, вікна якої виходять на ту частину земельної ділянки, на якій знаходяться самочинно збудовані тимчасові споруди, і на якій в свою чергу згідно із кадастровим планом поділу земельної ділянки встановлено земельний сервітут (т.1, а.с.31; т.3, а.с.202).

Стаття 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» регламентує, що тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту. Тимчасова споруда для здійснення підприємницької діяльності може мати закрите приміщення для тимчасового перебування людей (павільйон площею не більше 30 квадратних метрів по зовнішньому контуру) або не мати такого приміщення. Розміщення малих архітектурних форм здійснюється відповідно до Закону України «Про благоустрій населених пунктів». Розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Відповідно до статті 23 Закону України «Про благоустрій населення» до об`єктів благоустрою території житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, на яких розміщені об`єкти житлової забудови, громадські будівлі та споруди, інші об`єкти загального користування. Благоустрій території житлової та громадської забудови здійснюється з урахуванням вимог використання цієї території відповідно до затвердженої містобудівної документації, правил благоустрою території населеного пункту, а також установлених будівельних норм, норм і правил.

Згідно з п.п.1.6, 1.7 Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 року №244, в редакції чинній до 09.02.2021 року (далі Порядку) комплексна схема розміщення тимчасових споруд та архітип розробляються за рішенням сільської, селищної, міської, районної ради суб`єктом господарювання, який має ліцензію на виконання проектних робіт, або архітектором, який має відповідний кваліфікаційний сертифікат, та затверджуються рішенням (розпорядженням, наказом) виконавчого органу відповідної ради, районної державної адміністрації. Розроблення комплексної схеми розміщення тимчасової споруди та архітипу здійснюється за рахунок коштів місцевого бюджету та інших джерел, не заборонених законодавством. Розміщення окремих ТС здійснюється згідно з цим Порядком.

Відповідно до пункту 2.1 вищезазначеного Порядку, підставою для розміщення ТС є паспорт прив`язки ТС.

Згідно з пунктом 2.2 вищезазначеного Порядку, замовник, який має намір встановити ТС, звертається до відповідного виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, районної державної адміністрації із відповідною заявою у довільній формі про можливість розміщення ТС.

Пунктом 2.20 вищезазначеного Порядку, регламентовано, що встановлення ТС здійснюється відповідно до паспорта прив`язки.

Відповідно до пункту 2.23 вищезазначеного Порядку, після розміщення ТС замовник подає до виконавчого органу сільської, селищної, міської ради або відповідної районної державної адміністрації письмову заяву за формою, наведеною у додатку 2 до цього Порядку, у якій зазначає, що він виконав вимоги паспорта прив`язки.

Згідно із пунктом 2.31. вищезазначеного Порядку, розміщення ТС самовільно забороняється.

Відповідно до ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» додаток 3.1 протипожежна відстань І-ІІ ступеня вогнестійкості між громадськими та допоміжними приміщеннями становить не менше 9 метрів.

Враховуючи всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 здійснено самовільне будівництво споруд по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 без одержання на те дозволу власників земельної ділянки по АДРЕСА_2 (на час будівництва земельна ділянка знаходилася у спільній частковій власності), на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети (земельна ділянка на час виникнення спірних правовідносин належала на праві спільної часткової власності ОСОБА_5 та ОСОБА_2 і її цільове призначення для обслуговування магазину та бару), а також без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи (не виготовлено паспорт прив`язки тимчасових споруд, а також споруди не відповідають архітектурному типу тимчасових споруд, так як вони є капітальними і збудовані на бетонному фундаменті), з істотними порушеннями будівельних норм і правил (порушено вимоги ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» щодо протипожежної відстані І-ІІ ступеня вогнестійкості між громадськими та допоміжними приміщеннями), про що було складено відповідні приписи Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області, вимоги якого не виконано, чим порушено права ОСОБА_2 , яка була співвласником земельної ділянки (спільна часткова власність: 50 відсотків ОСОБА_2 та 50 відсотків ОСОБА_5 ), а на час розгляду справи є власником суміжної земельної ділянки та співвласником нежитлової будівлі по АДРЕСА_2 , а саме приміщення №2 нежитлової будівлі по АДРЕСА_1 .

Відтак позовні вимоги ОСОБА_2 в частині усунення перешкод у користуванні є підставними та такими, що підлягають до задоволення, оскільки відповідач фізична особа - підприємець ОСОБА_4 впритул до нежитлового приміщення, співвласником якого є позивач, встановила тимчасову споруду з порушенням будівельних норм, державних стандартів і правил, що створює перешкоди їй як співвласнику у повноцінному користуванні належною їй частиною приміщення, що знаходиться на другому поверсі, що унеможливлює провести ремонт кондиціонерів та привести у належний санітарний порядок вікна із сторони вулиці.

Щодо позовної вимоги про скерування в прокуратуру Львівської області для відповідного реагування інформації у разі виявлення під час судового засідання в діях голови Миколаївської сільської ради ОСОБА_5 ознак корупційних правопорушень, суд вважає за необхідне зазначити безпідставність такої вимоги в даному провадженні, виходячи з наступних міркувань.

За змістом статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність; правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Органами уповноваженими відповідно до чинного законодавства здійснювати провадження щодо корупційних правопорушень є Національне антикорупційне бюро України, Національне агентство з питань запобігання корупції та Національна поліція України.

В свою чергу, відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відтак, вищевказана позовна вимога не може бути розглянута судом при розгляді даної цивільної справи, оскільки така не підлягає розгляду в межах цивільного провадження та відноситься до компетенції інших органів державної влади та правоохоронних органів, і позивач не обмежена в можливості самостійно звернутися у відповідні органи з відповідними заявами.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 в цій частині не підлягають до задоволення.

Щодо позовних вимог ОСОБА_3 , то такі не підлягають до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 21.05.2020 року по справі №726/824/15-ц дійшов висновку, що з урахуванням змісту статті 376 ЦК України в поєднанні з положеннями статей 16, 386, 391 ЦК України вимоги про знесення самочинно збудованого нерухомого майна на земельній ділянці, власником або користувачем якої є інша особа, можуть бути заявлені власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, за умови доведеності факту такого порушення самочинною забудовою.

Враховуючи, що ОСОБА_3 не доведено факту порушення самочинною забудовою його прав, він не є власником ні земельної ділянки, ні приміщення нежитлової будівлі по АДРЕСА_1 , також не порушено його права як власника чи користувача суміжної земельної ділянки із земельними ділянками по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 , а відтак позовні вимоги ОСОБА_3 не підлягають до задоволення.

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України із відповідача в користь позивача ОСОБА_2 необхідно стягнути понесені нею судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 121 гривні 80 копійок.

В свою чергу, судовий збір, сплачений позивачем ОСОБА_3 , відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України покладається на позивача.

Керуючись ст.ст.10,12,13,81,89,141,258-259,263-265 ЦПК України, ст.16,328,376,391 ЦК України, ст.91,152 ЗК України, ст.41 Конституції України, суд -

у х в а л и в:

позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Усунути перешкоди щодо користування ОСОБА_2 земельною ділянкою, що розташована під приміщенням нежитлового будинку в АДРЕСА_1 шляхом знесення самовільно побудованих відповідачем будівель (споруд).

Знести самовільно зведені ОСОБА_4 будівлі (споруди), що розташовані біля приміщенням нежитлового будинку в АДРЕСА_1 .

Привести земельну ділянку, що розташована біля приміщення нежитлового будинку в АДРЕСА_1 у попередній стан.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 , жительки АДРЕСА_4 , в користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , жительки АДРЕСА_5 судовий збір в розмірі 121 гривню 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддяСеменишин О. З.

Повний текст судового рішення виготовлено 5 вересня 2022 року.