провадження №2/932/747/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2022 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Цитульського В.І.,

за участю секретаря: Сусла А.О.,

представника відповідача: В`язового В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 , про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, -

В С Т А Н О В И В:

Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі також МТСБУ), звернулося до суду із позовом, в якому просить стягнути із ОСОБА_1 58 806,53 грн. виплаченої регламентної вимоги в порядку регресу та судовий збір в сумі 1 921 грн.

Узагальнені доводи учасників справи.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 24.02.2017 о 10:50 год. в м. Дніпро, запорізьке шосе, 1г відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «Toyota», реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 та який належить ПАТ «Нікопольський завод феросплавів» (далі також ДТП). Винним у ДТП є відповідач. Розмір шкоди, завданої власнику автомобіля «Toyota», реєстраційний номер НОМЕР_2 становить 56 144,53 грн. (різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди). Оскільки цивільно-правова відповідальність щодо володіння автомобіля «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 не була застрахованою, позивачем здійснено регламентну виплату власнику автомобіля «Toyota» у зв`язку із чим виникло право регресної вимоги до винної у ДТП особи. Позивач просить стягнути 56 144,53 грн. відшкодованої шкоди, 2 662 грн витрат на визначення розміру шкоди.

Відповідач подав відзив у якому заперечує проти задоволення позову з наступних підстав: визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом (оцінювачем) не відповідає вимогам закону; позивачем не надано договір із особами, що визначали розмір збитку; про огляд автомобіля відповідач не повідомлявся; звіт про оцінку не підписано та не скріплено печаткою; оцінювач не встановив, що автомобіль є фізично знищеним, а визначена ним вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу є меншою за ринкову вартість автомобіля; позивачем не надано доказів визначення вартості автомобіля після ДТП, ТОВ «Аудатекс Україна», на підставі документів якої визначена така вартість не є суб`єктом оціночної діяльності; ОСОБА_3 , який визначав вартість збитку не є атестованим судовим експертом; витрати на визначення вартості збитку не є страховим відшкодуванням та їх стягнення в порядку регресу законом не передбачено.

Позивач явку представника в судове засідання не забезпечив, подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

В судовому засіданні представник відповідача надав пояснення, аналогічні фабулі відзиву. Звернув увагу на відсутність доказів зняття автомобіля із балансу, зняття його з державної реєстрації. Вказав, що автомобіль відновлено та він використовується.

Обставини, встановлені судом.

Довідкою про ДТП та постановою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29.03.2017 підтверджується, що 24.02.2017 о 10:50 год. в м. Дніпро по вул. Запорізьке шосе, 1Г водій ОСОБА_1 під час керування транспортним засобому Део Ланос д.н.з. НОМЕР_1 не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з транспортним засобом Форд Транзит д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_4 , транспортним засобом Тайота д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .

Вказаною постановою судді, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Автомобіль «Toyota», реєстраційний номер НОМЕР_2 належить ПАТ «Нікопольський завод феросплавів».

За результатами перевірки чинності полісу внутрішнього страхування, поліс зі забезпеченням автомобіля «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 станом на 24.02.2017 відсутній.

01.03.2017 працівником позивача отримано повідомлення про настання події від ПАТ «Нікопольський завод феросплавів».

17.03.2017 ПАТ «Нікопольський завод феросплавів» подано позивачу заяву про здійснення регламентної виплати.

Згідно звіту від 05.04.2017, складеного оцінювачем ОСОБА_3 , вартість відновлювального ремонту автомобіля «Toyota», реєстраційний номер НОМЕР_2 становить 133 003,97 грн., вартість відновлювального ремонту із урахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 64 064,66 грн.

У звіті також визначено також ринкову вартість вказаного автомобілю в сумі 111 694,53 грн.

До звіту долучено протокол огляду автомобіля, який здійснено ОСОБА_3 , докази здійснення електронного повідомлення про огляд ОСОБА_1 , термін доставки 14.03.2017, свідоцтво аварійного комісара, свідоцтво про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів.

За складення вказаного звіту виставлено рахунок на суму 1 318 грн., який сплачено позивачем 25.04.2017.

Відповідно до зобов`язуючої пропозиції ТОВ «Аудатекс Україна» найвища пропозиція за автомобіль «Toyota», реєстраційний номер НОМЕР_2 в пошкодженому стані становить 55 550 грн., інші пропозиції: 42 400 грн. та 21 560 грн.

За послуги ТОВ «Аудатекс Україна» виставлено рахунок на суму 1 344 грн., який сплачено позивачем 12.06.2017.

Позивачем складено розрахунок визначення вартості регламентної виплати згідно яким: ринкова вартість автомобіля становить 56 144,53 грн., яка розрахована як різниця вартості автомобіля до (111 694,53 грн.) та після ДТП (55 550 грн.).

Також позивачем видано наказ про виплату регламентної виплати та довідку про розмір відшкодування.

25.05.2017 позивачем сплачено в користь ПАТ «Нікопольський завод феросплавів» 56 144,53 грн.

Позивачем надсилалася на адресу відповідача, яка ним вказана у відзиві, претензія про регресні вимоги, поштове відправлення повернулося.

При зверненні до суду позивачем сплачено 1 921 грн.

Законодавство та висновки Верховного Суду, що застосовані судом.

За приписами ч.2 ст.13 ЦПК України, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом

Статтями 12 та 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою (частина шоста статті 82 ЦПК України).

Шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (частини перша та друга статті 1166 ЦК України).

За змістом частин другої та п`ятої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України).

У відповідності до пп.4 п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Відповідно до пп.38.2.1 п. 38.1 ст.38 вказаного закону, МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Відповідно до пунктів 37.1.1, 37.1.4 статті 37 Закону № 1961-IV підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є:

- навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на осіб, дії яких пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинені у стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або під час захисту майна, життя, здоров`я. Кваліфікація дій таких осіб встановлюється відповідно до закону;

- неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Із аналізу наведених норм спеціального Закону № 1961-IV можна зробити висновок, що підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування передбачені у статті 37 Закону № 1961-IV, їх перелік є вичерпним і розширювальному тлумаченню не підлягає.

Аналогічний висновок міститься в постанові ВП/ВС від 11.12.2019 прийнятій за результатами розгляду справи № 465/4287/15 (14-406цс19).

Відповідно до статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.

За приписами ст.34 вказаного закону, протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися експерти або юридичні особи, у штаті яких є експерти.

За висновком, викладеним у п.35 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №755/18006/15-ц, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

У постанові у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 15.10.2020 у справі №755/7666/19 зроблено висновок, що відмовляючи у задоволенні позову в частині відшкодування майнової шкоди, суди не звернули уваги, що різниця між виплаченою страховиком сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту автомобіля, пошкодженого у ДТП, викликана у тому числі законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме франшизою та врахуванням зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу. За таких обставин саме особа винна у вчиненні ДТП зобов`язана сплатити таку різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 11.12.2019 у справі №522/15636/16-ц зазначено, що якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків). Враховуючи те, що на відновлення автомобіля позивача окремі вузли підлягали заміні, апеляційний суд правильно визначив розмір коштів, який необхідний на відновлення пошкодженого автомобіля позивача та зробив обґрунтований висновок про те, що на користь позивача має бути стягнута різниця між фактичним розміром шкоди, страховою виплатою і витратами, які необхідні для повного відновлення транспортного засобу.

За приписами ст.7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», проведення оцінки майна є обов`язковим у випадках визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Висновки суду.

Керуючи автомобілем відповідач, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, спричинив дорожньо-транспортну пригоду та завдав шкоди третій особі.

Вказаних обставин відповідач не заперечує.

За таких умов, обов`язок відшкодувати шкоду виник у позивача. Після відшкодування шкоди позивач набув право зворотної вимоги до особи, що завдала шкоду.

На замовлення позивача оцінювачем розраховано вартість пошкодженого автомобіля до пошкодження (111 694,53 грн.), а також вартість відновлювального ремонту автомобіля без (133 003,97 грн.) та із врахуванням коефіцієнту фізичного зносу (65 064,66 грн.).

Також на замовлення позивача визначено вартість автомобіля у пошкодженому стані (55 550 грн).

За вказаних розрахунків ремонт автомобіля потерпілого є економічно необґрунтованим, а тому позивачем правомірно виплачено потерпілому різницю між вартістю транспортного засобу до та після ДТП.

Оскільки МТСБУ має право залучати сторонніх осіб для визначення розміру збитку, а визначення його розміру у даному випадку було необхідним для виконання обов`язку, визначеного законом, витрати позивача на визначення розміру регламентної виплати також повинен компенсувати відповідач.

Щодо заперечень відповідача то суд вважає такі неспроможними, зокрема:

- огляд автомобіля потерпілого було здійснено безпосередньо оцінювачем, який визначив вартість відновлювального ремонту, тому протилежні доводи відповідача є хибними;

- не надання позивачем договору із особами, що визначали розмір збитку не може позбавляти права на відшкодування збитків, до позову долучено звіт, рахунок на оплату та докази оплати, цього достатньо для висновку про фактичні витрати позивача;

- про огляд автомобіля на дійсну адресу відповідача надсилалось електронне повідомлення, яке мало бути доставлено до дати проведення огляду автомобіля, при цьому відповідач не навів жодного обґрунтування незгоди із виявленими пошкодженнями та не надав доказу, що виявлені при огляді пошкодження не мали місця чи не пов`язані із ДТП (у відповідача мала бути наявна схема ДТП із відображеними пошкодженнями, він міг здійснити аналіз пошкоджень, залучити для цього спеціаліста чи експерта);

- позивачем надано звіт про оцінку який підписано оцінювачем, суб`єкта оціночної діяльності та скріплено печаткою останнього, визначення вартості збитку у такий спосіб та такими суб`єктами відповідає Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», Національному стандарту N1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 N1440;

- оскільки вартість ремонту автомобіля перевищує його вартість то його ремонт є економічно не вигідним а висновок про його знищення є правильним, при цьому врахування відповідачем вартості ремонту із врахуванням фізичного зносу є помилковим, адже врахування коефіцієнту фізичного зносу це лише обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком, у випадку обрахування шкоди в розмірі відновлювального ремонту позивач мав би сплатити потерпілому 65 064,66 грн., що вже більше аніж ціна позову, і крім того відповідач повинен був би сплатити безпосередньо потерпілому ще майже 68 тис. грн. (суд звертає увагу, що така позиція представника відповідача суперечить інтересам клієнта);

- позивачем визначено вартість пошкодженого автомобіля на підставі інтернет аукціону, що відповідає п.7.19 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 №142/5/2092, при цьому вартість визначено за найвищою пропозицією а відповідачем не надано доказів, що визначена позивачем вартість є меншою за реальну.

Доводи представника позивача наведені в судовому засіданні не охоплюються відзивом. Крім того такі доводи не заперечують розмір завданого потерпілому збитку.

Позивачем визначено розмір регламентної виплати у відповідності до вимог законодавства та виплачено її потерпілому.

Подальші дії потерпілого знаходяться поза предметом даного спору. Потерпілий міг продати пошкоджений автомобіль (оскільки такий залишено йому та це враховано при визначенні суми виплати), докласти кошти та купити інший автомобіль. Також потерпілий міг відновити автомобіль повністю чи частково та експлуатувати його. Проте викладене не впливає на розмір завданих йому збитків.

В межах даної справи відповідач зайняв пасивну позицію заперечення, обов`язку доведення своїх заперечень не виконав. Позиція відповідача не спрямована на з`ясування обставин у справі, визначення вартості завданих збитків. На переконання суду позиція відповідача спрямована на ухилення від відшкодування завданої ним шкоди.

З огляду на наведене, суд вважає за правильне позов задовільнити в повному обсязі, а також стягнути із відповідача сплачений позивачем судовий збір.

Керуючись ст.ст.12, 81, 133, 141, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України задовільнити.

Стягнути із ОСОБА_1 в користь Моторного (транспортного) страхового бюро України 58 806,53 грн.

Стягнути із ОСОБА_1 в користь Моторного (транспортного) страхового бюро України судовий збір в сумі 1 921 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено, підписано та проголошено 11.08.2022.

Суддя: В.І. Цитульський