ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

22 лютого 2022 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 751/7496/21

Головуючий у першій інстанції Ченцова С. М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/455/22

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.

секретар: Патук А.А.

Позивач: ОСОБА_1

Відповідач: Державне підприємство «Чернігівторф»

Особа, яка подала апеляційну скаргу: Державне підприємство «Чернігівторф»

Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 17 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Чернігівторф» про зобов`язання нарахування та сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (суддя Ченцова С.М.), ухвалене у м.Чернігів, повний текст рішення складено 17 грудня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив зобов`язати Державне підприємство «Чернігівторф» нарахувати на суму заробітної плати за період з 01 серпня 2016 року по 30 червня 2021 року в розмірі 60 452,94 грн, зазначену в системі персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України, єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в порядку ч.2 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та сплатити цю суму єдиного соціального внеску на відповідний рахунок Головного Управління ДПС у Чернігівській області Чернігівська ДПІ (м.Чернігів). Позов мотивовано тим, що позивач з 01 липня 2015 року перебуває в трудових відносинах з ДП «Чернігівторф», працює сторожем. Після виходу на пенсію в листопаді 2020 року позивач дізнався, що підприємство за нього не сплатило єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що вплинуло на розмір його пенсійного забезпечення та призначено пенсію в меншому розмірі.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 17 грудня 2021 року позов задоволено частково; зобов`язано відповідача сплатити нарахований розмір єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на загальну суму 61 707,42 грн на відповідний рахунок Головного Управління ДПС у Чернігівській області Чернігівська ДПІ (м.Чернігів). Рішення суду мотивовано тим, що оскільки відповідач здійснив нарахування Єдиного соціального внеску ОСОБА_2 , позовні вимоги підлягають задоволенню частково в частині зобов`язання ДП «Чернігівторф» сплатити нарахований розмір єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

В апеляційній скарзі ДП «Чернігівторф» просить скасувати вказане рішення суду та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 у повному обсязі. Апеляційна скарга мотивована тим, що, починаючи з 2016 року, відповідачем постійно здійснюється сплата єдиного соціального внеску, однак з урахуванням боргів підприємства минулих років борги податковою службою не списуються, а поточні платежі продовжують зараховуватися на погашення заборгованості, а не за поточний період. За доводами ДП «Чернігівторф», суд не вказав у резолютивній частині рішення, за який саме період часу підприємство повинно сплатити нарахований розмір єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не зазначено, на який саме рахунок Головного управління ДПС у Чернігівській області Чернігівської ДПІ (м.Чернігів) потрібно сплатити ці кошти. Крім того, відповідач вказує, що суд допустив порушення вимог п.2 ч.5 ст.265 ЦПК України, не зазначивши у резолютивній частині рішення розподіл судових витрат.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону відповідає судове рішення суду першої інстанції. Висновок місцевого суду підтверджується матеріалами справи, яким суд дав вірну оцінку, і не суперечить нормам матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини.

По справі встановлено, що ОСОБА_1 з 01 липня 2015 року працює сторожем у ДП «Чернігівторф» (а.с.3, 10-12).

З листопада 2020 року позивач є пенсіонером за віком, що підтверджується копією пенсійного посвідчення (а.с.13).

Відповідно до відомостей з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_1 ) позивачу роботодавцем ДП «Чернігівторф» з серпня 2016 року не здійснено відрахування єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (а.с.4-6).

Згідно з довідкою ДП «Чернігівторф» ОСОБА_1 нараховано з серпня 2016 року по червень 2021 року єдиний соціальний внесок у розмірі 61 707,42 грн (а.с.79).

Відповідно до витягу з даних ІКП «Податковий блок» по коду платежу 71010000 (єдиний соціальний внесок) ДП «Чернігівторф» має заборгованість у розмірі 3 124 054,2 грн (а.с.34-52).

Статтею 67 Конституції України передбачено обов`язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх, зокрема у старості. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій.

Згідно із статтею 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску.

Пунктом 3 частини 1 статті 16 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено право застрахованої особи вимагати від страхувальника сплати страхових внесків, у тому числі в судовому порядку.

Враховуючи, що ДП «Чернігівторф» здійснило нарахуваня єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування застрахованої особи ОСОБА_1 за період з серпня 2016 року по червень 2021 року у розмірі 61 707,42 грн, проте не виконало положень законодавства щодо обов`язку сплатити вказані кошти, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про їх стягнення з відповідача на користь позивача.

Посилання відповідача на те, що підприємством постійно сплачуються кошти на єдиний соціальний внесок, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки відсутні докази, що такі оплати зараховані саме за застраховану особу ОСОБА_1 , враховуючи також наявність у ДП «Чернігівторф» заборгованості зі сплати єдиного соціального внеску на загальну суму 3 124 054,2 грн.

При цьому, подання відповідачем позову про визнання неправомірними дій Головного управління ДПС у Чернігівській області по нарахуванню ДП «Чернігівторф» боргів та скасування вимог Головного уравління ДПС у Чернігівській області про сплату боргу не впливає на висновок суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення з відповідача нарахованого розміру єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Також не впливає на правильність висновків суду першої інстанції незазначення в резолютивній частині рішення, за який саме період часу повинно бути сплачено нарахований розмір єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, оскільки в мотивувальній частині судового рішення міститься посилання на період виникнення заборгованості зі сплати вказаного внеску, а розмір вказаної заборгованості разом із періодом її виникнення підтверджується наданою ДП «Чернігівторф» довідкою, яка міститься в матеріалах справи.

Посилання відповідача на незазначення судом, на який саме рахунок потрібно сплатити ці кошти, не заслуговують на увагу, враховуючи, що обов`язок зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування покладено на роботодавця, який здійснює таку оплату на визначені рахунки.

У мотивувальній частині рішення суду міститься розділ V.Розподіл судових витрат, відповідно до якого з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 454 грн. Відсутність у резолютивній частині рішення суду зазначення розподілу судових витрат не може бути підставою для скасування правильного по суті судового рішення, враховуючи, що зазначене може бути усунуто шляхом ухвалення додаткового рішення.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 375, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Чернігівторф» залишити без задоволення, а рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 17 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 11 травня 2022 року.

Головуючий: Судді: