Провадження № 2-о/679/14/2022
Справа № 679/797/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2022 року

Нетішинський міський суд Хмельницької області у складі:

головуючого судді Безкровного І.Г.,

за участю секретаря с/з Волос І.О.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нетішин Хмельницької області в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_3 , про видачу обмежувального припису,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Нетішинського міського суду Хмельницької області із заявою про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_3 .

В обґрунтування заяви зазначається, що ОСОБА_1 з 13.06.2018 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , який був розірваний за рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 04.02.2021. Від цього шлюбу вони мають малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Крім того, від першого шлюбу у заявник має неповнолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Шлюб між заявником та заінтересованою особою було. Підставою для розірвання шлюбу стало зловживання заінтересованою особою алкогольними напоями та систематичне домашнє насильство психологічного та фізичного характеру з його сторони вчинене стосовно заявника та її доньки.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_3 залишився проживати за однією адресою з ОСОБА_1 та продовжує систематично вчиняти домашнє насильство психологічного та фізичного характеру стосовно заявника та її доньки у присутності малолітнього сина, погрожує фізичною розправою, переслідує її та доньку, тероризує телефонними дзвінками заявника та її дітей. Дії ОСОБА_3 негативно впливають на психологічний стан її дітей.

За вчинення домашнього насильства ОСОБА_3 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за ч.ч. 1, 2 ст. 1732 КУпАП. Стосовно ОСОБА_3 12.01.2021 та 04.02.2021 було винесено два заборонних приписи строком на 10 діб, проте останній їх не виконував. Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 09.06.2021 було задоволено вимоги заявника про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_3 . Проте 19.07.2022 тим же судом ОСОБА_3 було знову притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 1732 КУпАП за вчинення домашнього насильства щодо ОСОБА_1

Таким чином, з метою захисту власних прав заявника та прав її дітей, вона просила суд видати обмежувальний припис ОСОБА_3 та встановити наступні тимчасові обмеження: 1) заборонити ОСОБА_3 перебувати в місці проживання (перебування) ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ; 2) заборонити ОСОБА_3 вести листування (крім смс-повідомлень, які стосуються дати, часу, та місця побачення з дитиною), телефонні переговори з ОСОБА_1 , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; 3); заборонити ОСОБА_3 наближатися на відстань 50 метрів до місця проживання (перебування), роботи, інших місць частого відвідування ОСОБА_1 ; 4) заборонити ОСОБА_3 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_3 , переслідувати її та в будь який спосіб спілкуватися з нею (крім смс-повідомлень, які стосуються дати, часу, та місця побачення з дитиною).

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.08.2022 розгляд зазначеної справи було визначено судді Томіліну О.М., який ухвалою від 02.08.2022 відкрив провадження у справі та призначив її до розгляду на 04.08.2022, після чого розгляд справи був відкладений на 11.08.2022 (32, 33, 39).

Ухвалою суду від 11.08.2022 була задоволена заява судді Томіліна О.М. про самовідвід, а цивільна справа була передана до канцелярії суду для визначення головуючого судді у справі в порядку, встановленому ч. 2 ст. 14 ЦПК України (а.с. 43, 44-46).

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.08.2022 розгляд зазначеної справи був визначеній судді Безкровному І.Г., який ухвалою від 12.08.2022 прийняв справу та призначив її до розгляду в порядку окремого провадження на 15.08.2022 (а.с. 48, 49).

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 підтримала заявлені вимоги, зазначивши, що хоче убезпечити себе від переслідування ОСОБА_3 , оскільки на теперішній час вона створила нову сім`ю і через це у неї із новим чоловіком виникають суперечки, що впливає на її здоров`я та здоров`я її дітей, позаяк майже щодня вона потерпає від переслідувань та образ із боку ОСОБА_3 .

Представник заявника ОСОБА_2 у судовому засіданні також наполягав на задоволенні заяви та вважав, що наявні підстави для видачі судом обмежувального припису, оскільки ОСОБА_3 систематично вчиняв домашнє насильство та неодноразово притягувався за це до адміністративної відповідальності.

Заінтересована особа ОСОБА_3 , який отримував безпосередньо у суді копію ухвали про відкриття провадження у справі разом із копіями заяви та доданих до неї документів, у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином з урахуванням положень ч.ч. 9, 11 ст. 128 ЦПК України (а.с. 35, 50, 53).

Заслухавши заявника та її представника, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням докази, які містяться в матеріалах справи як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано за рішенням Нетішинського міського суду від 04.02.2021, і від якого вони мають малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5, 13).

Згідно з рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 10.06.2022 були задоволені позовні вимоги ОСОБА_3 та встановлений порядок сплати аліментів, які стягуються із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за судовим наказом того ж суду від 18.01.2021, шляхом внесення 1/3 їх частини на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України (а.с. 7-9).

Також заявник має неповнолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком якої є ОСОБА_6 (а.с. 4).

ОСОБА_1 має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 6).

18.11.2020 постановою Нетішинського міського суду Хмельницької області ОСОБА_3 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 1732 КУпАП за вчинення домашнього (психологічного) насильства стосовно своєї неповнолітньої падчерки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 17).

12.01.2021 Нетішинським ВП Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області був винесений терміновий заборонний припис стосовно кривдника ОСОБА_3 у зв`язку із вчиненням домашнього насильства стосовно ОСОБА_1 зі строком дії до 19:00 год. 21.01.2021 (а.с. 15).

16.01.2021 постановою Нетішинського міського суду Хмельницької області було закрите провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 1732 КУпАП у зв`язку із відсутністю в діях останнього складу зазначеного адміністративного правопорушення. У цій справі ОСОБА_3 інкримінувалося вчинення домашнього (психологічного) насильства стосовно своєї дружини ОСОБА_1 (а.с. 18).

01.02.2021 постановою Нетішинського міського суду Хмельницької області ОСОБА_3 було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 1732 КУпАП, та оголошено йому усне зауваження у зв`язку із малозначністю правопорушення, а провадження у справі було закрите. У цій справі ОСОБА_3 інкримінувалося порушення вимог термінового заборонного припису від 12.01.2021 (а.с. 21).

04.02.2021 щодо ОСОБА_3 була складена форма оцінки ризиків, згідно з якою рівень небезпеки визначено як високий (а.с. 19).

04.02.2021 ВП Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області був винесений терміновий заборонний припис стосовно кривдника ОСОБА_3 у зв`язку із вчиненням домашнього насильства стосовно ОСОБА_1 зі строком дії до 19:00 год. 21.01.2021 (а.с. 20).

24.02.2021 та 09.06.2021 постановами Нетішинського міського суду Хмельницької області ОСОБА_3 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 1732 КУпАП за вчинення домашнього (психологічного) насильства стосовно ОСОБА_1 (а.с. 10-11, 24-25).

Згідно з рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 09.06.2021 було частково задоволено вимоги ОСОБА_1 та видано обмежувальний припис стосовно ОСОБА_3 строком на три місяці у вигляді заходів тимчасового обмеження її прав з покладенням на нього обов`язків: 1) забороною ОСОБА_3 перебувати в місці проживання (перебування) ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ; 2) забороною ОСОБА_3 спілкуватись із сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; 3) забороною ОСОБА_3 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; 4) забороною ОСОБА_3 наближатися на відстань 50 (п`ятдесят) метрів до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 ; 5) забороною ОСОБА_3 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , якщо вони за власним бажанням перебувають у місці, невідомому ОСОБА_3 , переслідувати їх та в будь-який спосіб спілкуватися з ними (а.с. 12-14).

Таким чином, суд не може взяти до уваги зазначені докази щодо вчинення ОСОБА_3 домашнього насильства стосовно ОСОБА_1 , оскільки вказані докази вже були предметом оцінки під час розгляду судом попередньої заяви ОСОБА_1 та були підставою для видачі судом обмежувального припису стосовно ОСОБА_3 09.06.2021.

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» № 2229-VIII від 07.12.2017 визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з п.п. 3, 14, 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

У ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - колишнє подружжя.

Частинами 2, 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

У п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Тобто, для винесення рішення у справі суду необхідно оцінити ризики, встановивши вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, що можливо зробити на підставі встановлення обставини вчинення кривдником домашнього насильства щодо постраждалої особи.

Отже, враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 3504 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Так, у своїй заяві ОСОБА_1 зокрема зазначає, що після розірвання шлюбу ОСОБА_3 залишився проживати за тією ж адресою, що і заявник із дітьми, та продовжує систематично вчиняти стосовно неї та її старшої доньки домашнє насильство, погрожує фізичною розправою, переслідує заявника та її доньку, тероризує телефонними дзвінками її та дітей. Через вказані дії заінтересованої особи донька заявниці боїться залишатися сама вдома, а сама ОСОБА_1 боїться за життя та здоров`я власні та її дітей.

Однак зазначені обставини не підтверджуються наданими заявником доказами.

Так, із пояснень самої заявниці у судовому засіданні та постанови Нетішинського міського суду Хмельницької області від 19.07.2022 (а.с. 26-27) вбачається, що заявник створила нову сім`ю і вони з ОСОБА_3 на теперішній час проживають окремо, позаяк місцем проживання останнього у постанові зазначається: АДРЕСА_2 .

Дійсно, відповідно до зазначеної постанови ОСОБА_3 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 1732 КУпАП за вчинення домашнього насильства стосовно ОСОБА_1 , позаяк у публічному місці (поблизу магазину) висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, внаслідок чого могла завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої. Разом із цим вказана подія мала місце майже через рік після закінчення дії обмежувального припису, виданого Нетішинським міським судом Хмельницької області за рішенням від 09.06.2021, і документальних доказів систематичності вчинення домашнього насильства стороною заявника не надано з огляду на те, що в даному випадку відсутні такі невід`ємні ознаки систематичності, як періодичність та циклічність. При цьому у заяві заявляється вимога не про продовження обмежувального припису, а про видачу нового.

Щодо скріншотів повідомлень у соціальних мережах та за допомогою засобів електронного зв`язку, доданих до заяви (а.с. 28), останні не містять будь-якої вказівки на дату, також із них неможливо встановити, ким саме надсилалися ці повідомлення.

Також у судовому засіданні за клопотанням представника заявника до матеріалів справи були долучені та досліджені судом викопіювання смс-повідомлень та звукозаписи телефонних розмов (а.с. 55, 56), проте з відповідного клопотання та пояснень самої заявниці у судовому засіданні вбачається, що це спілкування мало місце вже після звернення до суду, тобто на момент звернення із заявою про видачу обмежувального припису цих обставин не існувало. Крім іншого, із зазначених роздруківки та звукозаписів неможливо зробити висновок, що ці переписки та розмови мали місце саме між учасниками справи, та неможливо достовірно встановити дати цих переписок та розмов.

Більше того, у вказаних переписках та розмовах не зафіксовано грубих погроз або неадекватної погрожуючої поведінки ОСОБА_3 по відношенню до заявниці та її дітей, натомість ОСОБА_3 емоційно вимагає надання можливості для побачення з їх спільним сином.

Із досліджених доказів судом встановлено, що між заявником та заінтересованою особою склалися тривалі неприязні стосунки, які очевидно виникли після розірвання шлюбу, зокрема з приводу сплати заінтересованою аліментів та надання їй побачень із дитиною, яка залишилася проживати із заявником. Існування таких спорів між колишнім подружжям саме по собі не може розцінюватись як насильство в сім`ї.

Водночас будь-яких доказів висловлення заінтересованою особою погроз фізичною розправою на адресу заявниці та застосування до неї (чи її дітей) фізичного насильства, про що зазначає остання у своїй заяві, суду також не надано.

У правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 03.06.2021 у справі № 752/1285/20 (тому суд враховує його при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин з огляду на приписи ч. 4 ст. 263 ЦПК України) наголошується, що оцінка ризиків полягає в оцінюванні вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства та загальної оцінки ситуації вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи.

Надаючи оцінку відповідним ризикам, у суду відсутні з огляду на надані докази достатні підстави (на даний момент) вважати високою вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 3506 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

За таких обставин, позаяк належними та допустимими доказами не було доведено наявність достатніх підстав для видачі обмежувального припису стосовно заінтересованої особи, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 10, 11, 13, 76-82, 89, 258, 259, 263-265, 293, 294, 3505, 3506 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_3 , про видачу обмежувального припису.

Повне рішення суду складене 18.08.2022.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів із дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявник: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Представник заявника: ОСОБА_2 (адреса місця роботи: АДРЕСА_3 ).

Заінтересована особа: ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ; місце проживання: АДРЕСА_2 ).

Суддя І.Г. Безкровний