Справа № 727/474/16-ц
Провадження № 2-ві/727/6/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2022 року м. Чернівці

Шевченківський районний суд м. Чернівці у складі:

головуючого судді Калмикової Ю.О.,

за участю секретаря Макогон А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці заяву позивача про відвід професійного судді Слободян Г.М. в цивільній справі №727/474/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Поліграфсервіс», треті особи на стороні відповідача без самостійних вимог щодо предмета спору Чернівецька міська рада, ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю та знесення самочинно забудованого нерухомого майна,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду м. Чернівці з позовом до ТОВ «Поліграфсервіс», треті особи на стороні відповідача без самостійних вимог щодо предмета спору Чернівецька міська рада, ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю та знесення самочинно забудованого нерухомого майна.

Позивачем ОСОБА_1 подано заяву про відвід професійного судді головуючої по справі Слободян Г.М., в якій зазначено, що вона вважає, що суддя Слободян Г.М. не може брати участь в розгляді справи та підлягає відводу з наступних підстав.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. .

Такі сумніви у неї виникли з розгляду на наступне

Суддя Слободян Г.М. винесла ухвалу, якою відмовила в доступі до правосуддя малолітній дитині ОСОБА_3 , інтереси якої представляє її батько ОСОБА_4 .

Малолітня дитина ОСОБА_3 , інтереси якої представляє її батько ОСОБА_4 , подала позовну заяву до ТОВ «Поліграф- сервіс» про вступ у справу із самостійними вимогами.

Свої позовні вимоги малолітня дитина обґрунтувала тим, що ТОВ «Поліграф-сервіс» на момент подання заяви збудувала шестиповерховий будинок та балконом над вікном дитини.

Від цього будівництва стало темно у кімнаті, де проживає малолітня дитина та вбачаються ознаки істотного порушення будівельних норм і правил.

Це порушення можна перевірити шляхом проведення судової будівельно-технічної експертизи.

Посилаючись на зазначені обставини малолітня дитина просила Шевченківський районний суд м. Чернівці прийняти позовну заяву про вступ третьої особи із самостійними вимогами, оскільки самостійний предмет спору пов`язаний із предметом спору у справі № 727/474/16-ц.

Згідно з положеннями частини 1 статті 52 Цивільного процесуального кодексу України треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, подавши позов до однієї або декількох сторін.

Аналізуючи дану норму закону, слід зробити висновок, що у процесі, що вже розпочався в порядку загального позовного провадження набуття статусу третьої особи із самостійними вимогами можна отримати до закінчення судового розгляду.

Законодавець обмежив цю процедуру стосовно спрощеного провадження, а не загального.

Отже, суддя Слободян Г.М. істотно порушила вимоги частини 1 статті 52 ЦПК України та ст.6 Конвенції.

Також у цій ухвалі суддя Слободян Г.М. не роз`яснила права малолітній дитині щодо доступу до правосуддя.

Принцип 8 Декларації прав дитини проголошує: «Дитина повинна за всіх обставин бути серед тих, хто першими одержують захист і допомогу».

Зі змісту норм Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року можна дійти висновку, що діти не належать до об`єктів права, вони виступають його повноправними суб`єктами. На підтвердження цього положення українське законодавство, а саме Сімейний кодекс України, розглядає дитину як самостійного учасника правовідносин. Законодавство визначає, що неповнолітні й малолітні особи наділені комплексом цивільних прав, серед яких є і майнові, і особисті немайнові. Для їх забезпечення слід наділити дітей також відповідними процесуальними правами.

Передумови участі неповнолітніх і малолітніх у цивільному процесі закладено статтею 129 Конституції України, де вказано, що основними принципами судочинства є рівність усіх учасників перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів та в доведенні перед судом їх переконливості тощо. Очевидно, що Конституція в цій частині не зазначає обмежень щодо малолітніх та неповнолітніх.

Статтею 6 Конвенції про захист -прав людини та основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом (п.1).

Як зазначається у п.11 Рекомендацій СМ/Яес (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки, ухвалених 17.11.2010 р., зовнішня незалежність не є прерогативою чи привілеєм, наданим для задоволення власних інтересів суддів. Вона надається в інтересах верховенства права та осіб, які домагаються та очікують неупередженого правосуддя.

Незалежність суддів слід розуміти як гарантію свободи, поваги до прав людини та неупередженого застосування права. Неупередженість та незалежність суддів є необхідними для гарантування рівності сторін перед судом (п.11).

Крім того, Консультативна рада європейських суддів у п. 12 Висновку № 1 (2001) наголошує: «Судовій владі повинні довіряти не лише сторони окремої судової справи, а й суспільство в цілому. Таким чином, суддя не просто повинен насправді бути вільним від будь-яких зв`язків, прихильностей, упередженості, він чи вона також повинні вважатися вільними від цього з точки зору розсудливого спостерігача. У протилежному випадку довіру до судової влади може бути підірвано».

Отже є тісний зв`язок, між незалежністю і об`єктивною неупередженістю. З цієї причини ЄСПЛ зазвичай розглядає ці дві вимоги разом (Фіндлі проти Сполученого Королівства, п. 73). Принципи, застосовні при визначенні того, чи може «суд» вважатися «незалежним і неупередженим », так само застосовуються до професійних суддів і до присяжних (Хольм проти Швеції, п. 30).

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод просила відвести суддю Слободян Г.М. від розгляду справи № 727/474/16-ц.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про день, час та слухання заяви були повідомлені належним чином.

Відповідно до п. 8 ст. 40 ЦПК України, суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 (у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Поліграфсервіс», треті особи на стороні відповідача без самостійних вимог щодо предмета спору Чернівецька міська рада, ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю та зснесення самочинно забудованого нерухомого майна) про відвід судді Слободян Г.М., суд прийшов до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками процесу.

Відповідно до ч. 3 ст. 39 ЦПК України, відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 ЦПК України відвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Заява про відвід судді подана в строки, передбачені ЦПК України.

Частиною 1ст. 36 ЦПК України визначені підстави для відводу (самовідводу) судді.

Згідно з частиною 1 п. 5 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо, серед іншого є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Відповідно до ч. 7 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді має бути розглянуто не пізніше двох днів із дня надходження заяви про відвід судді, а у випадку розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід судді.

Так, на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Чернівці від 05 вересня 2022 року заяву позивача ОСОБА_1 про відвід професійного судді Слободян Г.М. визнано необгрунтованою.

Водночас, відводу підлягає суддя не лише у разі існування фактів, що свідчать про упередженість судді, але й у тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді. Аналогічне правило має розповсюджуватись і на розгляд питання щодо відводу (самовідводу).

Суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і сторонам у процесі довіру (рішення ЄС від 01.10.1982 року «Пєрсак проти Бельгії», від 15.12.2011 року «Паскал проти України», «Ветштайн проти Швейцарії» та інші).

Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 2, ч. 1 ст. 8 ЦПК України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування, практики Європейського суду з прав людини», закріплено принцип, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом.

Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» та рішення усправі «Кастіяло Альгар» проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року, п.45).

Слід зауважити, що відповідно до ч. 1 ст. 214 ЦПК України при одноособовому розгляді справи суддя, який розглядає справу, є головуючим у судовому засіданні.

Відповідно до ч. 2 ст. 214 ЦПК України, головуючий відповідно до завдання цивільного судочинства керує ходом судового засідання, забезпечує додержання послідовності і порядку вчинення процесуальних дій, здійснення учасниками судового процесу їх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, спрямовує судовий розгляд на забезпечення повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, усуваючи із судового розгляду все, що не має істотного значення для вирішення справи.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальним рішенням судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Даний відвід суд вважає безпідставно заявленим.

Підстави для відводу, викладені позивачем, є суто суб`єктивними, надуманими, необґрунтованими у повному обсязі, є його суб`єктивною думкою та явною незгодою позивача ОСОБА_1 з керуванням ходу судового засідання головуючою у справі та з прийняттям судових рішень у даній цивільній справі головуючою у справі.

На підставі викладеного суд доходить висновку, що у своїй заяві позивач не навів аргументованих доводів, які могли б викликати сумніви в об`єктивності і неупередженості судді при розгляді даної цивільної справи, а даний відвід є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 36, 39, 40, 214, 258-261 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву позивача про відвід професійного судді Слободян Г.М. в цивільній справі №727/474/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Поліграфсервіс», треті особи на стороні відповідача без самостійних вимог щодо предмета спору Чернівецька міська рада, ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю та знесення самочинно забудованого нерухомого майна, залишити без задоволення .

Ухвала набирає законної сили с моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Ю. О. Калмикова