У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" серпня 2022 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Чех Н.А.,

за участі секретаря судового засідання - Буткевич Л.В.,

розглянувши в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва заяву Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі», боржник - ОСОБА_1 , про поновлення строку на пред`явлення судового наказу до виконання, -

установив:

Заявник звернувся із заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання посилаючись на те, що 18.09.2015 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено судове рішення - судовий наказ, яким вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Київенерго» заборгованість за спожиту електроенергію з урахуванням 3 % річних та інфляції у розмірі 3 736,25 грн. та судовий збір у розмірі 121,80 грн. Судовий наказ набув законної сили 20.11.2015 року та видано стягувачу 20.11.2015 року. Відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» від 13.04.2017 № 2019, який набув чинності 11.06.2017 року, Загальними зборами акціонерів ПАТ «Київенерго» від 13.11.2017 року прийнято рішення про реорганізацію ПАТ «Київенерго» шляхом виділу з нього ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі». Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києві від 28.09.2018 року замінено стягувача ПАТ «Київенерго» на ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі». При передачі матеріалів справи представники ПАТ «Київенерго» не повідомили про те, що судовий наказ не перебуває на примусовому виконанні, та лише у жовтні 2021 року надіслали оригінал судового наказу на поштову адресу ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» разом з постановою про повернення виконавчого документа стягувачу від 24.02.2017 року. У зв`язку із епідемією у світі та Україні компанія ухвалила рішення про введення превентивних заходів з метою недопущення поширення коронавірусу та переведення співробітників на віддалену роботу. Введення карантину на всій території України та подальше його продовження також вплинуло на з`ясування обставин справи та місця знаходження оригіналу виконавчого листа. У зв`язку з викладеними обставинами просив поновити строк пред`явлення судового наказу.

До суду сторони не з`явились, про день, час та місце розгляду справи сповіщались згідно норм процесуального законодавства.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

В суді встановлено, що 18.09.2015 року Дніпровським районним судом м. Києва було видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Київенерго» суми боргу у розмірі 3 736,25 грн. та судового збору - 121,80 грн.

Судовий наказ набув законної сили 20.11.2015 року та виданий стягувачу 20.11.2015 року.

Судовий наказ був пред`явлений до виконавчої служби для примусового виконання, та 22.06.2016 року і 24.02.2017 року повертався стягувачу.

Відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» від 13.04.2017 року № 2019, який набув чинності 11.06.2017 року, Загальними зборами акціонерів ПАТ «Київенерго» від 13.11.2017 року прийнято рішення про реорганізацію ПАТ «Київенерго» шляхом виділу з нього ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі».

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києві від 28.09.2018 року замінено стягувача ПАТ «Київенерго» на ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі».

Заява про поновлення строку пред`явлення судового наказу до виконання подано до суду 15.12.2021 року.

Частиною 1 статті 433 ЦПК України визначено, що у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

При цьому поважні причини - це ті обставини, що вказують на безпосереднє унеможливлення або ускладнення можливості вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, що виникли об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк.

У справі «Бурдов проти Росії» від 7 травня 2002 року, Європейський суд з прав людини, вказав, що пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод кожному надано право звертатися до національного суду у разі виникнення спору про його цивільні права («право на суд»), одним із аспектів якого є право на доступ до правосуддя, що представляє собою право на порушення позовного провадження у національних судах з питань цивільно-правового характеру; але таке право на судовий захист було б ілюзорним, якби система правова держави-учасника Європейської конвенції не виключала, що судове рішення, яке набрало законної сили та є обов`язковим до виконання, залишалося б не виконаним. Також, визнається неприпустимим, що п. 1 ст. 6 Конвенції, деталізовано визначаючи процесуальні гарантії сторін на справедливий розгляд їх справи національним судом, не передбачав би захисту процесу виконання судових рішень. Європейський суд наголосив, що виконання рішення суду, яке ухвалене будь-яким національним судом, повинно розглядатись як складова «судового розгляду» .

У справі «Soering vs UK» від 07.07.1989 року Європейський суд з прав людини визначив, що Конвенція як основоположний правовий акт, що підтверджує, забезпечує та надає захист прав людини, визначає, що її гарантії мають бути реальними та дієвими. Також, будь-яке тлумачення гарантованих прав та свобод, повинно відповідати загальним положенням Конвенції, метою якої є забезпечення і талий розвиток цінностей демократичного суспільства. Тобто, на державі лежить безпосередній обов`язок дотримуватися прав та свобод особи і забезпечувати своєчасне та в повному обсязі виконання судових рішень, що набрали законної сили. Виконання будь-якого рішення суду є обов`язковою стадією процесу правосуддя, і як наслідок, повинна відповідати вимогам ст. 6 Конвенції.

Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд. Також у справі «Горнсбі проти Греції» Європейський суд з прав людини зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду.

Таким чином, процес примусового виконання судового рішення у цивільній справі необхідно розглядати як невід`ємну частину механізму судового захисту права в порядку цивільного судочинства оскільки мета цивільного судочинства, яка закріплена у ст. 1 ЦПК України в редакції 2004 року та у ст. 2 в редакції 2017 року (захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави) в повній мірі досягається лише в результаті виконання вимог судового рішення. Виконавче провадження є логічним продовженням судового розгляду та не може без нього існувати, як і сам судовий розгляд втрачає сенс без можливості звернення судового рішення до примусового виконання.

Провадження щодо примусового виконання судового рішення є проявом процесуального принципу обов`язковості судового рішення, без нього даний принцип перетворюється на просту декларацію.

По даній справі заявник просить суд видати поновити строк пред`явлення виконавчого документу (судового наказу) до виконання, посилаючись на те, що введений карантин на всій території України та подальше його продовження вплинуло на з`ясування обставин справи та місця знаходження оригіналу виконавчого листа.

Судом встановлено, що судовий наказ набув чинності та був виданий 20.11.2015 року, та пред`явлений до примусового виконання. 22.06.2016 року судовий наказ повернуто стягувачу. В вересні 2016 року судовий наказ знову пред`явлений до виконання, та постановою від 24.02.2017 року виконавчий документ повернутий стягувачу. Строк повторного пред`явлення - до 24.02.2020 року.

З урахуванням вимог Закону України «Про ринок електричної енергії» від 13.04.2017 року № 2019, який набув чинності 11.06.2017 року, Загальними зборами акціонерів ПАТ «Київенерго» від 13.11.2017 року прийнято рішення про реорганізацію ПАТ «Київенерго» шляхом виділу з нього ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі».

16.02.2018 року проведено державну реєстрацію юридичної особи - ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі».

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києві від 28.09.2018 року замінено стягувача ПАТ «Київенерго» на ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі».

Викладені обставини свідчать про те, що з часу ухвалення судового рішення минуло більше шести років, строк повторного пред`явлення виконавчого документу до виконання сплинув 24.02.2020 року.

Таким чином, судом установлено, що жодних належних обґрунтувань та доказів щодо поважності причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання заявник не надав. Обставини на які заявник посилається є не обґрунтованими. Правонаступник, набуваючи право вимоги, набуває не лише права, а й обов`язки.

Враховуючи наведене та надані докази, суд дійшов висновку, що відсутні підстави для задоволення заяви.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 258, 259, 260, 353, 354, 433 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Заяву Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі», боржник - ОСОБА_1 , про поновлення строку на пред`явлення судового наказу до виконання - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: