Житомирський апеляційний суд
Справа №288/275/22 Головуючий у 1-й інст. Рудник М. І.
Категорія 70 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2022 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого - судді: Миніч Т.І.

суддів: Павицької Т.М.,

Коломієць О.С.

секретаря судового засідання Кузьменко А.О.

без участі сторін

розглянувши у спрощеному письмовому провадженні без повідомлення учасників справи в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 29 квітня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Рудника М.І.

у цивільній справі №288/275/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання жінки, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трирічного віку, -

в с т а н о в и в:

У лютому 2022 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом. Просила стягнути з ОСОБА_1 аліменти на утримання жінки, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування поданого позову зазначала, що з 2019 року вона перебувала у стосунках з відповідачем, у них народилась дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Той факт, що відповідач є батьком ОСОБА_3 , підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 03 лютого 2022 року Попільнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький).

Відповідач проживає окремо та відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Дочка проживає разом з позивачкою та перебуває на повному її утриманні.

На даний час позивач перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, у зв`язку з чим не має можливості працювати та самостійно забезпечити дитині гідний рівень життя, а тому потребує матеріальної допомоги від батька дитини. Сукупний місячний дохід позивача складає 2853 гривні, з яких: 1530,34 гривні - державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям та 1322,84 гривні - допомога на двох дітей одиноким матерям. Будь - яких інших джерел доходу на даний час позивач не має.

Позивачу відомо, що відповідач офіційно працевлаштований, працює в ТОВ «Аграрні системні технології» на посаді інспектора з безпеки, має стабільний заробіток, але добровільно надавати матеріальну допомогу відмовляється.

Рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 29 квітня 2022 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання жінки, з якою проживає дитина до досягнення дитиною трирічного віку - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , на її утримання у розмірі 1/4 (однієї чверті) від всіх видів доходу платника аліментів, щомісячно, починаючи з 17 лютого 2022 року і до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Допущено негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір в розмірі 992 гривні 40 копійок, зарахувавши його до спеціального фонду Державного бюджету України.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру аліментів незаконне та необґрунтоване, ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права. Зокрема вважає, що підстави стягнення аліментів на утримання позивачки (особи, яка не перебуває у шлюбі) за змістом ст.84 СК України відсутні. Зазначає, що для виникнення у позивача (особи, яка не перебувала у шлюбі) прав на аліменти від її чоловіка потрібна сукупність підстав, визначених СК України. Однак, позивачка не надала доказів про наявність у нього будь-яких доходів.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що сторони не перебували у зареєстрованому шлюбі.

Відповідно до свідоцтва про народження дитини серія НОМЕР_3 від 03 лютого 2022 року, виданого Попільнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що Попільнянським ВДРАЦС у Житомирському районі Житомирської області Центрально - Західного МРУ МЮ (м. Хмельницький)ЦМУ МЮ (м. Київ) складено актовий запис № 10 від 03 лютого 2022 року (а.с. 4).

Батьками записані: батько - ОСОБА_1 та мати - ОСОБА_2 (а. с. 4).

Довідкою № 56 від 11 лютого 2022 року Виконавчого комітету Попільнянської селищної ради Житомирського району Житомирської області передбачено, що дочка ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно проживає з матір`ю і знаходиться на її повному утриманні (а.с. 5).

Відповідно до Відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 11 лютого 2022 року, ОСОБА_2 за період з 2 кварталу 2021 року по 3 квартал 2021 року отримувала доходи від ТОВ «Аграрні системні технології» - заробітна плата та від Управління соціального захисту населення Житомирської РДА Житомирської області - соціальні виплати з відповідних бюджетів (а.с. 6).

Згідно довідок № 51 та № 52 від 11 лютого 2022 року виданих Попільнянським відділом № 4 УПСЗН Житомирської РДА, ОСОБА_2 знаходиться на обліку в Житомирському РУПСЗН Попільнянського відділу і отримала допомогу на 2 дітей одиноким матерям (з урахуванням доходів) з серпня 2021 року по січень 2022 року у розмірі 5750,20 гривень та допомогу державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям з серпня 2021 року по січень 2022 року у розмірі 6385,70 гривень (а.с. 7, 8).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для покладення на відповідача обов`язку сплачувати аліменти на користь позивача.

Так, за приписами статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою.

Відповідно до ч. 2 ст. 91 Сімейного кодексу України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.

Згідно з чч. 2, 4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

З урахуванням зазначеного, необхідною умовою утримання жінки, з якою проживає дитина, є можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Виходячи з положень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу.

Судом встановлено, що сторони у справі є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є малолітньою та проживає з матір`ю, яка в свою чергу на даний час не працює, знаходиться у декретній відпустці, доходи позивача складають лише соціальні виплати, відповідач не приймає участі у вихованні дочки.

Відповідач є працездатним, доказів про його не можливість надавати матеріальну допомогу позивачу суду не надав.

Доведеність батьківства відповідача стосовно народженої від нього позивачем дитини породжує обов`язок відповідача як на утримання дитини так і на утримання її матері, оскільки вона не має самостійного доходу та потребує матеріальної допомоги, виходячи з приписів ч. 2 ст. 91 СК України, якою констатовано, що жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до ч. ч. 2 - 4 ст. 84 та ст. ст. 86 і 88 цього Кодексу.

Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Також ОСОБА_1 не надав суду апеляційної інстанції жодних доказів, свого матеріального стану, а також доказів про перебування на його утриманні інших осіб. Із наведеного слідує, що ОСОБА_1 не довів, що він неспроможний сплачувати аліменти у заявленій позивачем частці від його доходу на утримання ОСОБА_2 , з якою проживає їхня спільна дитина.

Щодо доводів ОСОБА_1 про те, що підстави щодо стягнення аліментів на утримання ОСОБА_2 (особи, яка не перебуває у шлюбі) за змістом ст.84 СК України відсутні, колегія суддів зазначає наступне.

Тлумачення ч. 2 ст. 91 та ст. 84 Сімейного кодексу України дають змогу дійти до висновку, що особа, яка є матір`ю дитини має право на утримання від чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, в разі проживання з нею їхньої дитини.

Як було встановлено судом, відповідач є батьком дитини ОСОБА_3 , що не заперечується відповідачем. Дитина мешкає разом із матір`ю. Із тверджень позивача, вона не працює, так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, отже вона потребує матеріальної допомоги від свого чоловіка, що, у свою чергу, є його обов`язком відповідно до вимог ст.84 СК України.

Тобто сімейне законодавство захищає однаковим чином право матері дитини на утримання від батька дитини до досягнення їх спільною дитиною трьох років як у випадку наявності між ними шлюбних відносин, так і у випадку їх відсутності. Обов`язковим для цього утримання є тільки факт підтвердження, що сторони є батьками дитини, та її проживання саме з матір`ю.

Отже, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 12, 13, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке в оскаржуваній частині відповідає вимогам ст. ст. 263, 264 ЦПК України.

В даному випадку, зважаючи на обґрунтованість вимог позивача, а також на те, що належних і допустимих доказів щодо відсутності можливості надавати матеріальну допомогу на утримання ОСОБА_2 відповідач суду не надав, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення з відповідача аліментів на утримання жінки до досягнення їх дитиною трирічного віку.

Таким чином, апеляційна скарга не містить жодних доводів стосовно помилковості висновку суду першої інстанції у оскаржуваній частині судового рішення.

Підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення апеляційний суд не вбачає, оскільки воно постановлено судом із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст. 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст.ст.258,259,367,374,376,381-384, 389-391 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 29 квітня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Судді: