Справа №442/4294/22
Провадження №2/442/989/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2022 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючого судді: Кучаковського Ю.С.,

за участю секретаря судового засідання: Паньків Н.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Служби у справах дітей виконавчого комітету Грабовецько-Дулібівської сільської ради Стрийського району Львівської області, про позбавлення батьківських прав,

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_3

від відповідача: не з`явилися

від третьої особи: не з`явилися

в с т а н о в и в :

До Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області звернулася ОСОБА_1 з позовною заявою, в якій просить на підставі ст.ст. 19, 150, 164, 165 СК України позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо його малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обгрунтування позову зазначає, що ОСОБА_2 являється батьком ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 28.09.2016 в Гірненській сільській раді Стрийського району Львівської області зроблено актовий запис № 13. Подружнє життя між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не склалося. Відповідач постійно десь пропадав, не приходив додому, а з листопада 2016 року почав проживати окремо. Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 29.05.2018 шлюб між ними розірвано. З дня народження сина і по сьогоднішній день, маючи реальну можливість брати участь у вихованні та забезпеченні дитини, ОСОБА_2 з власної ініціативи самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків: не відвідує та не спілкується з дитиною, не цікавиться її здоров`ям та розвитком, не допомагає матеріально, не вітає з Днем народження та не передає подарунків, тобто жодної участі у житті сина свідомо не приймає. Так як відповідач добровільно не надавав коштів на утримання дитини, відповідно до судового наказу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 30.03.2018 з ОСОБА_2 в примусовому порядку стягуються аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі однієї чверті заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15.03.2018 і до досягнення сином повноліття. Згідно розрахунку, зробленого Дрогобицьким відділом ДВС у Дрогобицькому районі Львівської області, сума заборгованості зі сплати аліментів станом на 30.06.2022 становить 105 729 грн 11 к. Батько дитини не тільки не бере участі у вихованні сина, але і його здоров`я та потреби для нього байдужі. Згодом позивач довідалась, що її колишній чоловік веде злочинний спосіб життя, за що неодноразово судимий. Враховуючи наведене, просить позов задовольнити.

Представник позивача в підготовчому судовому засіданні просила позов задовольнити.

Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про розгляд справи. Подав заяву про розгляд справи без його участі. У поданій заяві вказав, що позов визнає, проте заперечує проти стягнення з нього на користь позивача процесуальних витрат на правничу допомогу.

Представник третьої особи в підготовче судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про розгляд справи.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі.

Під час шлюбу у сторін по справі народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 13 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 ) (а.с. 7).

Згідно з рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 29.05.2018 Ппозовну заяву задоволено повністю; розірвано шлюб між ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 01.03.2016 року у виконавчому комітеті Стебницької міської ради м. Дрогобича Львівської області, актовий запис № 9; стягнуто з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 в користь ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 судовий збір 640 (шістсот сорок) гривень; після розірвання шлюбу залишити позивачці дошлюбне прізвище „ ОСОБА_6 (а.с. 15).

Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї ОСОБА_1 , які зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 : ОСОБА_1 заявниця, ОСОБА_4 син, ОСОБА_7 мама, ОСОБА_8 знайомий. Власником житлового будинку є ОСОБА_9 . За даним господарством рахується: земельна ділянка площею 1,9161 га; з яких для ОЖБ 0,25 га; ОСТ 0,0992 га; пай 1,5669 га. Сінокосів, пасовищ немає. Загальна площа житлового будинку становить 103,1 кв.м, житлова 51 кв.м. В будинку кімнати, газифікований, є санвузол. Дитина має окрему кімнату, відповідні меблі, іграшки, всі необхідні для розумового розвитку речі. Дитина активна, привітна, доглянута, цього року іде в перший клас НВК „Гірненський ЗНЗ І-ІІІ ст. ДНЗ (а.с. 11).

Відповідно до судового наказу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 30.03.2018 по цивільній справі № 456/959/18 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі однієї чверті заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15.03.2018 і до досягнення сином повноліття (а.с. 6).

Згідно з розрахунком заборгованості по аліментах від 01.07.2022 у ВП № 58800930, зробленого Дрогобицьким відділом ДВС у Дрогобицькому районі Львівської області, сума заборгованості ОСОБА_2 зі сплати аліментів станом на 30.06.2022 становить 105 729 грн 11 к.

Згідно з характеристикою від 01.07.2022 № 77, наданою НВК „Гірненський ЗНЗ І-ІІІ ступенів ДНЗ ОСОБА_10 відвідував дошкільну групу НВК „Гірненський ЗНЗ І-ІІІ ступенів ДНЗ з 01.09.2020 31.05.2022. На даний час зарахований здобувачем освіти в НВК. За час перебування в дошкільній групі хлопчик проявив себе добрим, цікавим, вихованим. Вихованням та навчанням сина займається мама. За час перебування ОСОБА_11 у ДНЗ батько не відвідував. Хлопчик виявляв інтерес до навчальних занять, уміє концентрувати увагу, вміло відповідає на поставлені запитання, в нього добре розвинені пізнавальні процеси (сприймання, пам`ять, увага, мислення) та розумові операції (аналіз, синтез, узагальнення, порівняння, класифікація). У Марка сформовані показники мовленнєвого розвитку: володіє правильною звуковимовою, розуміє значення мовлення для дитини, самостійно складає розповіді, має уявлення про речення, слово, звук і букву. В ігровій діяльності проявляє себе ініціатором,вміє самостійно організовувати гру, активно взаємодіє з іншими учасниками гри, проявляє толерантність, зважає на думку інших, радіє спільному усміхові дотримується норм та етикету спілкування. У дитячому колективі ОСОБА_10 товариський, ввічливий, чуйний та відповідальний (а.с. 16).

Відповідач ОСОБА_2 є неодноразово судимим (а.с. 23-29, 31-37).

Висновком органу опіки та піклування Грабовецько-Дулібівської сільської ради Стрийського району Львівської області про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , по відношенню до його малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виконавчий комітет Грабовецько-Дулібівської сільської ради Стрийського району Львівської області, як орган опіки та піклування, вважає, що доцільно позбавити громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав по відношенню до сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказаний висновок затверджений рішенням виконавчого комітету Грабовецько-Дулібівської сільської ради Стрийського району Львівської області від 28.09.2022 № 96 „Про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав.

У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989, ратифікаваної Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-ХІІ, чинної для України з 27.09.1991 (далі Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 27 Конвенції передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага та, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07.12.2006). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, в якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16.07.2015).

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з ст. 5 СК України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально й морально заохочує, підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини.

Статтею 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Аналогічні положення щодо виховання дітей та спілкування з їх батьками містяться у розділах 8, 11, 12, 15 Закону України „Про охорону дитинства.

П. 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Європейський суд з прав людини у справі „Хант проти України від 07.12.2006 (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

У справі „Мамчур проти України від 16.07.2015 (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100).

Позивач, як сторона по справі, зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, відповідно до ст. 81 ЦПК України.

Нормами ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Згідно з наданими позивачем доказами, враховуючи, що відповідач визнав позов, суд приходить до висновку, що відповідач дійсно ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Оцінивши зібрані по справі докази, врахувавши встановлені судом обставини, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що відповідач визнав позов, суд дійшов висновку про застосування крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_2 у відношенні до його малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки останній не виконує своїх батьківських обов`язків та свідомо відмовився від такого права. Доказів протилежного суду не надано.

Суд звертає увагу відповідача на те, що відповідно до ч. 1 ст. 169 Сімейного кодексу України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат : 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат . Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Витрати фізичних осіб, пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги при розгляді судом справ про оголошення померлою фізичної особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку, або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, несуть юридичні особи, на території яких мав місце нещасний випадок внаслідок таких надзвичайних ситуацій.

Відповідно до статті 30 Закону України „Про адвокатуру і адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі „Двойних проти України (пункт 80), від 10.12.2009 у справі „Гімайдуліна і інших проти України (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі „East/West Alliance Limited проти України, від 26.02.2015 у справі „Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

30.06.2022 між ОСОБА_1 та адвокатом Пилипів О.В. укладено договір про надання правової допомоги № 12/22, відповідно до п. 1 якого в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Адвокат зобов`язується надавати правову допомогу, в тому числі і за окремими дорученнями Клієнта. Адвокат приймає на себе обов`язки представляти права і законні інтереси Клієнта у справі про позбавлення батьківських прав.

Згідно з п. 4 вказаного договору Клієнт та Адвокат погодили, що з урахуванням положень ч. 2 ст. 30 Закону України „Про адвокатуру та адвокатську діяльність та оціночних критеріїв, визначених ч. 4 ст. 137 ЦПК України, гонорар адвоката визначається фіксованою сумою в розмірі 8 000,00 (вісім тисяч) гривень за надання правової допомоги в суді першої інстанції. У разі додаткових витрат, у зв`язку з ускладненням процесу слухання даної справи, апеляційного, касаційного оскарження сторони зобов`язуються переглянути умови оплати договору шляхом укладення додаткової угоди.

Згідно з квитанцією до прибуткового касового ордера № 18 від 30.06.2022 адвокат Пилипів П.В. прийняла від ОСОБА_1 8 000 грн на підставі договору № 12/22 від 30.06.2022.

Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України „Про адвокатуру і адвокатську діяльність.

У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності ввід конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

Вищенаведена правова позиція знайшла своє відображення у додатковій постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18.

В той же час, у самому тексті вищезгаданого Договору про надання правової допомоги № 12/22 від 30.06.2022 відсутні умови (пункти) щодо порядку та форми розрахунку адвокатського гонорару та лише зазначається, що гонорар адвоката визначається фіксованою сумою в розмірі 8 000,00 (вісім тисяч) гривень за надання правової допомоги в суді першої інстанції.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі: відсутність розрахунку таких витрат може бути підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.

Відповідач заперечує проти стягнення з нього на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу.

Враховуючи вищенаведене, суд констатує, що оскільки відсутня об`єктивна можливість пересвідчитись щодо домовленості між адвокатом Пилипів П.В. та її клієнтом, позивачем ОСОБА_1 , щодо порядку обчислення адвокатського гонорару, враховуючи заперечення іншої сторони, суд вважає за необхідне зменшити заявлені до відшкодування судові витрати на професійну правничу допомогу, виходячи з наступного.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі „Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З огляду на те, що матеріали справи не містить розрахунку витрат на правову допомогу, суд приходить до висновку про те, що з урахуванням складності даної справи, обсягу виконаної адвокатом роботи, принципу співмірності та критерію розумності розміру витрат на професійну правничу допомогу розмір цих витрат, які підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача, слід зменшити з 8 000 грн. до 4 000 грн.

Як убачається з матеріалів справи, позивачем за подання до суду позовної заяви сплачено 793 грн 92 к. судового збору.

Згідно з абз. 4 ст. 7 Закону України „ Про Державний бюджет України на 2022 рік установлено у 2022 році прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня 2 481 гривня.

У ч. 2 ст. 4 Закону України „Про судовий збір встановлено ставки судового збору, зокрема, за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою підприємцем судовий збір справляється в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 992 грн 40 к.

Тобто за подання даного позову до суду підлягав сплаті судовий збір у розмірі 992 грн 40 к.

За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України „Про судовий збір у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Беручи до уваги вищенаведене, понесені позивачем витрати зі сплати судового збору у сумі 496 грн 20 к. відповідно до ст. 141 ЦПК України стягуються з відповідача на користь позивача, в свою чергу ОСОБА_1 слід повернути з Державного бюджету України 297 грн 72 к. судового збору, сплаченого за подання до суду позовної заяви за квитанцією про сплату № 43941 від 20.07.2022.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-83, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо його малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 496 (чотириста дев`яносто шість) грн 20 к. витрат зі сплати сдуового збору та 4 000 (чотири тисячі) грн понесених витрат на професійну правничу допомогу.

Повернути ОСОБА_1 з Державного бюджету України 297 (двісті дев`яносто сім) грн 72 к. судового збору, сплаченого за подання до суду позовної заяви за квитанцією про сплату № 43941 від 20.07.2022.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_3 )

Третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Грабовецько-Дулібівської сільської ради Стрийського району Львівської області (82434, Львівська обл., Стрийський р-н, с. Дуліби, вул. Швченка, 70 „а; ідентифікаційний код 044179946).

Повний текст судового рішення виготовлено 13.10.2022.

Суддя Ю.С. Кучаковський