Справа № 128/519/22
РІШЕННЯ

Іменем України

29.08.2022 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Васильєвої Т.Ю.,

секретар Кострюкова Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фітосвіт ЛТД» до ОСОБА_1 про визнання договору оренди землі поновленим,

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 16.02.2009 Товариством з обмеженою відповідальністю «Фітосвіт ЛТД» та ОСОБА_1 було укладено договір оренди належної їй на праві власності земельної ділянки площею 2, 5470 га, кадастровий номер :01:004:0054, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Майданської сільської ради Вінницького району Вінницької області терміном на 10 (десять) років.Термін дії вказаного договору розпочався 16.02.2009 та закінчився 16.02.2019.

Зазначає, що на час укладення договору оренди землі діяла редакція ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», яка передбачала, що договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені ним, у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору, тому саме вказана редакція Закону підлягає застосуванню до правовідносин сторін.

Позивач стверджує, що вищевказаний договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені ним, оскільки після закінчення терміну дії договору оренди, а саме з 16.02.2019 і по даний час товариство продовжує користуватись орендованою земельною ділянкою, а відповідач продовжує приймати виконання товариством умов договору, одержуючи орендну плату за користування земельною ділянкою, що підтверджується, зокрема, відомостями з виплати орендної плати за 2019-2021 роки, враховуючи також те, що протягом місяця після закінчення строку договору від орендодавця листа-повідомлення про заперечення у поновленні договору на адресу товариства не надходило.

Тому позивач вказує, що товариство бажає скористатись «автоматичним» поновленням договору на підставі ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» у разі «мовчазної згоди» орендодавця, оскільки позивач, як орендар, продовжував користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, а орендодавець не заперечив щодо такого користування впродовж одного місяця після закінчення строку договору оренди (не направив заперечень щодо поновлення договору). Та згідно позиції ВС, ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» не передбачає звернення орендаря до орендодавця, а переговори сторін щодо зміни істотних умов не проводяться.

За таких обставин, позивач просить визнати поновленим договір оренди землі № 49 укладений 16.02.2019 між ТОВ «Фітосвіт ЛТД» та ОСОБА_1 на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені даним договором та стягнути з відповідача судові витрати.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 04.04.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Відповідач на підставі ст. 178 ЦПК України надала суду відзив на позовну заяву. Згідно поданого відзиву відповідач позов не визнає, оскільки укладеним договором оренди землі позивач та відповідач досягли згоди щодо терміну дії договору та порядку його поновлення, а саме в п. 7 договору оренди землі вказано, що термін дії договору становить 10 років з моменту його державної реєстрації та після закінчення строку його дії орендар має переважне право на поновлення його на новий строк, у цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Також, посилаючись на ст. ст. 18, 20 Закон України «Про оренду землі» (у редакції, яка була чинною на момент підписання договору оренди) щодо необхідності державної реєстрації договору оренди землі та набрання ним чинності після його державної реєстрації, зазначає, що п. 37 укладеного договору оренди передбачено, що він набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Тому відповідач вказує, що момент укладення договору оренди, а відтак і початок перебігу строку його дії сторони визначили та пов`язали з моментом державної реєстрації договору оренди. Договір оренди був зареєстрований у передбаченому законом порядку 12.07.2011, тому договір оренди слід вважати припиненим з 13.07.2021, оскільки позивач у встановлений строк не надіслав письмову заяву, спрямовану на продовження терміну дії договору оренди, а саме по собі отримання орендної плати та відсутність заперечень орендодавця з цього приводу не свідчить про автоматичне продовження орендних правовідносин за договором оренди. За вказаних обставин відповідач просить відмовити в задоволенні позову та стягнути з позивача судові витрати (а.с. 57 58).

Позивачем на підставі ст. 179 ЦПК України подано відповідь на відзив, згідно якої позивач вказує, що єдиним мотивом, з якого відповідач заперечує проти позову є те, що відповідно до ч. 1 ст. 638, ч. 1 ст. 210 ЦК України, п. 7 договору оренди землі термін дії даного договору становив 10 років з моменту його державної реєстрації, тобто з 12.07.2011 до 12.07.2021, а оскільки товариство у встановлений договором строк не надіслало їй письмову заяву, спрямовану на продовження дії договору оренди, то, на її думку, саме по собі отримання орендної плати та відсутність заперечень орендодавця з цього приводу не свідчить про автоматичне продовження дії договору. Проте позивач вважає, що таке твердження відповідача є помилковим, оскільки при вирішенні питання щодо поновлення договору оренди землі слід керуватися тією редакцією статті 33 Закону України «Про оренду землі», яка була чинною на час укладення договору та яка визначала, що у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, то за відсутності письмових заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору він підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Письмове заперечення здійснюється листом-повідомленням.

Позивач зазначає, що Верховний Суд України, зокрема, у постанові від 25.02.2015 по справі № 6-219цс14, зазначив про необхідність розрізнення двох самостійних підстав для поновлення договору оренди землі: переважного права орендаря на поновлення договору та автоматичного поновлення договору з підстави передбаченої ч. 3 (з 17.02.2011 - ч. 6) ст. 33 Закону України «Про оренду землі», що було неодноразово підтримано і Верховним Судом, зокрема, у постанові від 21.02.2018 по справі № 917/772/17.

Тому позивач вважає, що відповідач помилково ототожнює дві самостійні підстави для поновлення дії договору оренди, а саме визнання переважного права орендаря на поновлення дії договору, механізм реалізації якого якраз і передбачає необхідність подання заяви, та автоматичне продовження дії договору на тих самих умовах і на той самий строк згідно ч. 3 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» в редакції, чинній на час укладення договору, механізм реалізації якого подання заяви не передбачає. Відповідач стверджує, що в даному випадку відбулося автоматичне поновлення договору за принципом «мовчазної згоди», коли орендар продовжував користуватись земельною ділянкою після закінчення терміну дії договору, а орендодавець не заперечував проти такого користування та приймав виконання, а тому позов підлягає задоволенню (а.с. 71 72).

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 31.05.2022 закрито підготовче провадження в справі та справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 88).

Учасники справи в судове засідання з розгляду справи по суті не з`явились.

Представник позивача, адвокат Тріска В.І. в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить розгляд справи здійснити без його участі, позов підтримує в повному обсязі та наполягає на його задоволенні.

Відповідач та його представник, адвокат Купрій О.М. в судове засідання також не з`явилися, представник відповідача надав до суду заяву, згідно якої справу просить розглядати за їхньої відсутності та просить врахувати надані письмові додаткові пояснення по справі. Згідно наданих письмових додаткових пояснень, представник відповідача наполягає на відмові в задоволенні позову, оскільки п. 7 договору оренди землі сторони визначили порядок поновлення договору, відповідно сторони не погодились на «автоматичне» поновлення договору оренди землі. Крім цього, представник відповідача вказує, що позивач обрав неефективний спосіб захисту своїх прав, так як вимога позивача про визнання договору оренди землі поновленим за своєю суттю є встановленням факту, який має юридичне значення, і не може забезпечити захисту порушеного права позивача в силу імперативного припису закону.

Частиною 3 ст. 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Так, судом встановлено наступні фактичні обставини справи.

Відповідно до копії Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, станом на 21.10.2021, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фітосвіт ЛТД» в стані припинення не перебуває, здійснює свою діяльність за вказаними видами економічної діяльності (а.с. 5-14).

Згідно копії договору оренди землі № 49 від 16.02.2009, орендодавець ОСОБА_1 та орендар ТОВ «Фітосвіт ЛТД» 16.02.2009 підписали договір, за яким орендодавець надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку площею 2, 5470 га, кадастровий номер :01:004:0054, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Майданської сільської ради Вінницького району Вінницької області. Згідно п. 7 договору, строк дії договору 10 років з моменту його державної реєстрації. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. П. 37 договору встановлено, що договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Договір зареєстрований в Управлінні Держкомзему у Вінницькому районі 12.07.2011 за № 0151 (а.с. 15 17).

Відповідно до копії Державного акта на право власності на земельну ділянку, серії ВН № 186605, від 04.10.2004, ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 2, 5470 га, яка розташована на території Майданської сільської ради Вінницького району Вінницької області (а.с. 18).

Згідно копії акту прийому-передачі до договору оренди землі № 49 від 16.02.2009, орендодавець ОСОБА_1 передала у володіння та користування, а представник орендаря ТОВ «Фітосвіт ЛТД» прийняв у волоідння та користування земельну ділянку розміром 2, 5470 га, яка знаходиться на території Майданської сільської ради Вінницького району, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку, серії ВН № 186605 (а.с. 19).

Відповідно до копії висновку Управління Держкомзему у Вінницькому районі Вінницької області № 04-1558/8 від 14.05.09, договір оренди земельної ділянки укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Фітосвіт ЛТД» відповідає вимогам Закону України «Про оренду землі» та підлягає подальшій реєстрації в книзі державної реєстрації договорів оренди землі (а.с. 20).

Згідно копії витягу про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 06.09.2010 № 05-2075/д, грошова оцінка земельної ділянки площею 2, 5470 га складала 22 571 грн. (а.с. 21).

Викопіюванням, кадастровим планом земельної діялнки та актом визначення меж земельної діялнки на місцевості визначено місце розташування, конфігурацію та межі земельної ділянки (а.с 24 26).

Відповідно до копій видаткових касових ордерів, ОСОБА_1 одержала від ТОВ «Фітосвіт ЛТД» орендну плату за договором оренди землі протягом 2019 2021 років (а.с. 27 33).

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд керується наступними нормами.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтями 15, 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом (частина друга статті 792 ЦК України).

Згідно із положеннями, викладеними у абзаці першому частини першої статті 31 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Правові підстави поновлення договору оренди землі визначаються статтею 32-2 Закону України «Про оренду землі», згідно якої, поновлення договорів оренди землі здійснюється в порядку, передбаченому статтею 126-1 Земельного кодексу України.

В свою чергу, згідно ст. 126-1 Земельного кодексу України, договором оренди землі, договором про встановлення земельного сервітуту, договорами про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб або для забудови може встановлюватися умова щодо поновлення таких договорів. Умова щодо поновлення договору не може встановлюватися в договорі оренди землі, договорі про встановлення земельного сервітуту, договорах про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб або для забудови щодо земельних ділянок державної та комунальної власності, крім випадків, якщо на таких земельних ділянках розташовані будівлі або споруди, що перебувають у власності користувача або набувача права користування земельною ділянкою. Якщо договір містить умову про його поновлення після закінчення строку, на який його укладено, цей договір поновлюється на такий самий строк і на таких самих умовах. Поновленням договору вважається поновлення договору без вчинення сторонами договору письмового правочину про його поновлення в разі відсутності заяви однієї із сторін про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про поновлення договору. Вчинення інших дій сторонами договору для його поновлення не вимагається. Сторона договору, яка бажає скористатися правом відмови від поновлення договору не пізніш як за місяць до дати закінчення дії такого договору, подає до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно заяву про виключення з цього реєстру відомостей про поновлення договору. У разі відсутності заяви про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про поновлення договору до дати закінчення дії такого договору після настання відповідної дати закінчення дії договору державна реєстрація речового права продовжується на той самий строк.

Та відповідно до Перехідних положень Закону України «Про оренду землі», правила, визначені статтею 126-1 Земельного кодексу України щодо поновлення договорів оренди землі, поширюються на договори оренди землі, укладені або змінені після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", а поновлення договорів оренди землі, укладених до набрання чинності зазначеним Законом, здійснюється на умовах, визначених такими договорами, за правилами, чинними на момент їх укладення.

Договір оренди землі між сторонами було підписано 16.02.2009 та вчинено його державну реєстрацію 12.07.2011.

На підставі Закону № 3038-VI від 17.02.2011 стаття 33 Закону України «Про оренду землі» була викладена в новій редакції, згідно якої по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності). Керівник органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який уповноважений підписувати додаткову угоду до договору оренди землі щодо земельної ділянки державної або комунальної власності, визначається рішенням цього органу. Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді. У разі зміни межі або цільового призначення земельної ділянки поновлення договору оренди землі здійснюється у порядку одержання земельної ділянки на праві оренди.

Згідно зі статтею 18 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Тобто саме редакція ст. 33 Закону України «Про оренду землі», чинна на момент державної реєстрації укладеного договору оренди землі, підлягає до застосування у спірних правовідносинах. Що відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 в справі № 322/1178/17, згідно якої моментом укладення договору оренди земельної ділянки є саме його державна реєстрація, якщо сторони договору не передбачили у договорі інше, відповідно до частини третьої статті 631 ЦК України.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

Як неодноразово зазначала Велика Палата Верховного Суду, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону N 161-XIV, необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує його обов`язки за цим договором; він повідомив орендодавця в установлені законом строки про намір поновити договірні відносини на новий строк; до листа-повідомлення додав проект додаткової угоди про поновлення договору оренди землі; продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець упродовж місяця після закінчення строку договору оренди землі письмово не повідомив орендаря про заперечення у поновленні цього договору (див. постанови від 10 квітня 2018 року у справі N 594/376/17-ц, від 22 вересня 2020 року у справах N 313/350/16-ц і N 159/5756/18), на що звернута увага в постанові Великої Палати Верховного Суду в Справі N 903/1030/19. Єдиний механізм оформлення продовження орендних відносин, а саме шляхом укладення згаданої у частинах третій, п`ятій - восьмій, одинадцятій статті 33 Закону N 161-XIV додаткової угоди підтверджує змістовну єдність усіх приписів цієї статті, та не можна вважати, що поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону N 161-XIV, є "автоматичною" пролонгацією орендних правовідносин.

Оскільки позивач не довів дотримання ним вимог частини другої статті 33 Закону N 161-XIV і пункту 8 договору оренди землі, не повідомив відповідача за 30 днів до спливу строку договору про намір його поновити, відсутні підстави для поновлення договору оренди землі за частиною шостою статті 33 вказаного Закону.

Крім цього, вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 04.09.2019 у справі № 916/3156/17.

Суд зауважує, що обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів.

Належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання цієї норми у її практичному застосуванні - гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Отже, засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає не лише запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Так, в позовній заяві позивачем заявлено позовну вимогу про визнання договору оренди землі поновленим.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 в справі № 908/299/18, зроблено висновок про те, що частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» визначено, що у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. З цього випливає обов`язок орендодавця передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на новий строк. Відповідно до частини восьмої статті 33 названого Закону таке передання здійснюється шляхом укладення сторонами додаткової угоди до договору оренди землі. Зазначена додаткова угода відповідно до пункту 1 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є підставою для державної реєстрації права оренди на новий строк у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. З наведеного вбачається, що якщо орендодавець відмовляється чи ухиляється від укладення додаткової угоди до договору оренди землі, обов`язковість укладення якої передбачена частиною восьмою статті 33 Закону України «Про оренду землі», то належним способом захисту порушеного права є визнання укладеною додаткової угоди із викладенням її змісту.

Щодо належного способу захисту в спірних правовідносинах правовий висновок також викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.09.2020 в справі № 378/596/16-ц, в якій зазначено, що при вирішенні спірних правовідносин щодо поновлення договору оренди шляхом укладення додаткової угоди до договору оренди землі, обов`язковість укладення якої передбачена частиною восьмою статті 33 Закону України «Про оренду землі», належним способом захисту порушеного права є визнання укладеною додаткової угоди саме із викладенням її змісту. Та Верховний Суд зауважив, що визнання договорів оренди поновленими фактично є констатацією судом обставин продовження орендних правовідносин, а не зміною правовідношення судом та поновленням договору в судовому порядку в розумінні статей 16 та 651 ЦК України. Неправильно обраний спосіб захисту зумовлює прийняття рішення про відмову в задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин.

Таким чином, позовна вимога про визнання договору оренди землі поновленим не є ефективним способом захисту, оскільки її задоволення не призведе до відновлення оспорюваного права.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що наявність фактичного змісту орендних відносин після закінчення строку дії договору, а саме користування земельною ділянкою, належне виконання обов`язків, пов`язаних, в тому числі, зі сплатою орендної плати, та відсутність письмового заперечення орендодавця, не є підставою для задоволення заявлених позовних вимог, оскільки в даному випадку необхідною є додаткова угода з визначенням, в тому числі таких істотних умов, як орендна плата та новий строк дії договору, яка підлягає подальшій державній реєстрації.

Отже, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, установивши, що позивачем не доведено дотримання встановленого законом порядку застосування механізму поновлення договору оренди землі та ним обрано неефективний спосіб захисту прав на поновлення дії договору, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову. З огляду на викладене, в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позову, згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати позивача слід залишити за позивачем. Докази понесення відповідачем судових витрат в матеріалах справи відсутні, тому суд не вирішує питання їх розподілу.

З урахуванням вищевикладеного, керуючись ст. ст. 3, 15, 16, 182, 626, 627, 792 ЦК України, 93, 124 ЗК України, ст. ст. 13, 15, 19, 33 Закону України «Про оренду землі», ст. ст. 12, 13, 76, 133, 141, 211, 247, 259, 263, 265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фітосвіт ЛТД» до ОСОБА_1 про визнання договору оренди землі поновленим відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фітосвіт ЛТД», місце знаходження: вул. Незалежності, 64А, с. Майдан, Вінницький район, Вінницька область, поштовий індекс: 23224; .

Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Повний текст рішення складено 29.08.2022.

Суддя: