Номер провадження: 22-ц/813/7146/22
Справа № 504/3566/21
Головуючий у першій інстанції Вінська Н. В.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.08.2022 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,

за участю секретаря Чепрас А.І.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Одеський державний університет внутрішніх справ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 16 травня 2022 року у складі судді Вінської Н.В.,

в с т а н о в и в:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Одеського державного університету внутрішніх справ про поновлення на роботі та стягнення коштів за час вимушеного прогулу.

В судовому засіданні представник відповідача заявив клопотання про закриття провадження у справі, мотивуючи його тим, що позов підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

В обґрунтування клопотання зазначив, що відповідно до Статуту Одеського державного університету внутрішніх справ Університет є державним закладом вищої освіти з специфічними умовами навчання, який перебуває у сфері управління МВС. ОДУВС у відповідності до статуту, як розпорядник бюджетних коштів, для виконання своїх обов`язків по договору, здійснювало фактичні витрати бюджетних коштів з утримання відповідача. Згідно зі Статутом Одеського державного університету внутрішніх справ, засновником Університету є держава в особі центрального органу виконавчої влади Міністерства внутрішніх справ, у зв`язку з чим вважає, що справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а провадження у справі підлягає закриттю з підстав визначених статтею 255 ЦПК України.

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 16 травня 2022 року клопотання задоволено. Провадження у справі закрито на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, у зв`язку із тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до Комінтернівського районного суду Одеської області. Просив звернути увагу суду першої інстанції щодо випадку підписання заяви представником, який не має повноважень на момент подання заяви, та процесуальних наслідків - вона має повертатися без розгляду, а не розглядатися по суті; звернути увагу суду першої інстанції щодо не зазначення виняткових випадків фактичного продовження підготовчого провадження, та мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, та порушення процесуального строку - період часу, що передував введенню військового положення; роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи, а також роз`яснити позивачеві щодо наявності у нього права звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією (у разі залишення апеляційної скарги на ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 16.05.2022 у справі № 504/3566/21 без задоволення).

В апеляційній скарзі зазначив, що згідно загальновідомої та загальнодоступної інформації з ЄДРПОУ, відповідачем окреслена діяльність за КВЕД: 47.19 інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах; 47.24 роздрібна торгівля [...] в спеціалізованих магазинах; 47.99 інші види роздрібної торгівлі поза магазинами тощо. Звертає увагу, що суд першої інстанції доступ до інформації з ЄДРПОУ мав протягом часу немотивованого продовження, та фактично перевищеного визначеного законом максимального строку підготовчого провадження та, окремо, передував часу введення військово положення. Згідно довідки за підсумками комплексної позапланової перевірки діяльності ОДУВС (ЄДРПОУ 08571570) за період 01.10.2019-31.10.2021, до складу університету входить навчально-науковий інститут права та кібербезпеки, що здійснює підготовку здобувачів вищої освіти за кошти фізичних та юридичних осіб. Коштами спеціального фонду бюджетної установи є кошти, що одержуються як надходження від плати за послуги, що надаються ними згідно із законодавством. Суд першої інстанції висновок та мотиви щодо прийняття або відхилення заперечень позивача, з яких суд дійшов такого висновку не окреслив, що підтверджується матеріалами справи. Відповідач та/або адвокат Смирнов А.І. докази, що спростовують заперечення позивача не надав. Оскаржувана ухвала судом мотивована здійсненням фактичних витрат бюджетних коштів з утримання не позивача, а саме відповідача. Суд та/або відповідач питання щодо виправлення допущеної в ухвалі описки/помилки не ініціювали, що підтверджується матеріалами справи. Копію ухвали позивач не отримував. Докази щодо здійснення фактичних витрат бюджетних коштів з утримання позивача суду не надані. Згідно наказу відповідача заробітна плата позивача перебувала у нерозривному зв`язку з коштами спеціального фонду відповідача. В даній справі позивач - цивільний працівник, з яким уклали усний безстроковий трудовий договір, та фактично з відома відповідача, допустили до реалізації прав/обов`язків науково-педагогічного працівника за посадою професора кафедри інституту, що здійснює підготовку здобувачів вищої освіти за кошти фізичних та юридичних осіб. Суд разом із відповідачем та/або адвокатом Смирновим А. І. не врахували правову позицію окреслену постановою ВС від 17.07.2019 у справі № 810/719/18.

05.07.2022 представник Одеського державного університету внутрішніх справ надав суду відзив на апеляційну скаргу та просить ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що первісною вимогою позивача є визнання незаконним (недійсним) наказу щодо звільнення. Тобто вимога стосується наказу, як індивідуального акту, що вміщує індивідуальні приписи для персоніфікованого (чітко визначеного) суб`єкта, що винесений відповідачем, який знаходиться у статусі суб`єкта владних повноважень, що підтверджується долученим до матеріалів цивільної справи засвідченою копією Статуту. Зі змісту наведених положень слідує, що саме до юрисдикції адміністративних судів віднесено розгляд справу про скасування наказів ОДУВС, поновлення на роботі.

26.07.2022 ОСОБА_1 подав заяву з проханням розглянути питання розподілу понесених ним судових витрат.

25.07.2022 року від відповідача надійшла заява про розгляд справи без участі його представника.

26.07.2022 року від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку про можливість розгляду справи без участі сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 19.08.2022.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За правилами частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 працював на посаді професора кафедри конституційного та міжнародного права факультету №1 навчально-наукового інституту права та кібербезпеки Одеського державного університету внутрішніх справ.

Відповідно до п. 3 Розділу І Статуту Одеського державного університету внутрішніх справ, затвердженої Наказом МВС України від 15.05.2012 року, Університет є державним закладом вищої освіти із специфічними умовами навчання, який перебуває у сфері управління МВС та є бюджетною неприбутковою установою.

Положеннями статті 1 ЗУ «Про загальну структуру і чисельність Міністерства внутрішніх справ України», навчальні заклади включені до загальної структури МВС України.

Згідно з трудовою книжкою позивач в період з 04 квітня 2003 року по 06 листопада 2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ. З 07 листопада 2015 року позивач був призначений на посаду заступника завідувача відділу - завідувача сектору криміналістичного дослідження транспортних засобів і реєстраційних документів, що їх супроводжують, відділу інженерних, економічних, товарознавчих видів досліджень та оціночної діяльності Миколаївського НДЕКЦ на підставі безстрокового трудового договору.

Наказом Одеського державного університету внутрішніх справ від 31.08.2021 року N201 о/с професора кафедри конституційного та міжнародного права факультету №1 навчально-наукового інституту права та кібербезпеки ОДУВС ОСОБА_1 звільнено у зв`язку з закінченням строку контракту.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що правовідносини, які виникли між сторонами у справі є адміністративно-правовими та справа підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Апеляційний суд не погоджується з зазначеним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до положень пунктів 1, 2 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг.

Пунктом 2 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

При цьому пунктом 17 частини першої статті 4 КАС України визначено, що публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Для набуття спором ознак публічно-правового в контексті статті 19 КАС України спірні правовідносини мають безпосередньо випливати з перебування особи на посаді, яка віднесена до публічної служби, та здійснення нею службової діяльності.

Відповідно до частин першої та другої статті 1 Закону України від 10 грудня 2015 року N 889-VIII "Про державну службу" (далі - Закон N 889-VIII) державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо: 1) аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів; 2) забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів; 3) забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг; 4) здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства; 5) управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням; 6) управління персоналом державних органів; 7) реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством.

Державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Згідно з пунктом 15 частини третьої статті 3 Закону N 889-VIII дiя цього Закону не поширюється на працівників державних підприємств, установ, організацій, інших суб`єктів господарювання державної форми власності, а також навчальних закладів, заснованих державними органами.

Перебуваючи у трудових відносинах з Одеським державним університетом внутрішніх справ, ОСОБА_1 не був державним службовцем, не здійснював службову діяльність у розумінні статті 19 КАС України, а тому його посада не відноситься до посад публічної служби.

За правилами частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, спір, що виник у зв`язку із звільненням працівника з посади, трудова діяльність на якій не пов`язана з проходженням публічної служби, має вирішуватись за правилами цивільного судочинства.

За таких обставин висновок суду про закриття провадження у справі є помилковим.

Крім того, спір у правовідносинах, які виникають із трудових відносин, не пов`язаних з проходженням публічної служби, є приватноправовим незалежно від участі у ньому суб`єкта публічного права.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі N 520/6612/17 (провадження N 11-1196апп18).

З огляду на викладене та враховуючи те, що вимоги про скасування наказів стосуються трудових відносин, апеляційний суд вважає помилковим висновок суду першої інстанції про належність даного спору до юрисдикції адміністративного суду, оскільки розгляд таких позовних вимог має вирішуватись за правилами цивільного судочинства.

Слід зазначити, що наявний у справі ордер адвоката Смирнова І.І. від 07.02.2022 року №1110829, виданий на підставі договору про надання правової допомоги від 30.11.2021 року, на представництво інтересів відповідача у Комінтернівському районному суді Одеської області засвідчений печаткою адвокатського об`єднання (а.с.101, т.1), ознак невідповідності його вимогам закону не встановлена, а тому доводи апелянта про відсутність повноваження на подання заяви про закриття провадження у справі є безпідставними.

Позивач також просив суд стягнути судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги на ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 16 травня 2022 року.

Проте, судовий збір відповідно до норм ЦПК України підлягає стягненню у випадку розгляду справи по суті, перегляд судом апеляційної інстанції ухвали про закриття провадження у справі не вирішує спір по суті.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 16 травня 2022 року скасувати.

Справу направити до Комінтернівського районного суду Одеської області для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складений 19.08.2022.

Головуючий:

Судді: