ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

07 вересня 2022 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 741/713/20

Головуючий у першій інстанції Киреєв О. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/771/22

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді: Мамонової О.Є.,

суддів: Висоцької Н.В., Онищенко О.І.,

із секретарем: Шкарупою Ю.В.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідачі: Макіївська об`єднана територіальна громада в особі Макіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області, ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 24 травня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Макіївської об`єднаної територіальної громади в особі Макіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області, ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

У С Т А Н О В И В:

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Степовохутірської сільської ради Носівського району Чернігівської області, ОСОБА_2 про визначення їй додаткового строку тривалістю три місяці для подання до нотаріальної контори або приватного нотаріуса Носівського нотаріального округу заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позов обґрунтувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 , який на час смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Після його смерті залишилась спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 5,20 га, що розташована на території Степовохутірської сільської ради з цільовим призначенням ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

На час смерті батько проживав із своєю матір`ю ОСОБА_3 , яка відмовилась від спадкування після смерті сина, бажаючи, щоб спадщину прийняла позивачка. В 2017 році ОСОБА_3 померла.

У ОСОБА_2 є рідний брат ОСОБА_2 , який на спадщину не претендує.

Поважними причинами пропуску строку до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини зазначає те, що протягом строку для прийняття спадщини вона мала вагітність, яка була ускладнена різними хворобами, через що не могла пересуватись, неодноразово перебувала на стаціонарному та амбулаторному лікуванні. ІНФОРМАЦІЯ_2 вона народила сина, проте, пологи пройшли із ускладненнями і їй була проведена операція. Проживала позивачка одна, мала статус матері одиначки.

Ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області від 05.04.2021 замінено первісного відповідача Степовохутірську сільську раду Носівського району Чернігівської області на належного відповідача Макіївську об`єднану територіальну громаду в особі Макіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області.

Рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 24 травня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування обставин справи.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд мав ухвалити рішення, виходячи із засад справедливості та визнати наведені позивачкою причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини поважними, врахувавши негативний стан її здоров`я до та після народження дитини, адже саме у зв`язку з цим, вона не мала фізичної можливості звернутись вчасно до нотаріуса.

Заявниця не погоджується з формальним підрахунком судом у 30 днів терміну її перебування на лікуванні, оскільки вважає доведеним, що не могла самостійно пересуватись після операції, тим більше залишити грудну дитину.

Посилається на те, що суд безпідставно не взяв до уваги позицію Макіївської сільської ради, на території якої знаходиться земельна ділянка, що належала померлому, яка визнала та просила задовольнити позовні вимоги. Також звертає увагу на те, що суд помилково не взяв до уваги відмову її баби від спадкування після смерті ОСОБА_4 її батька.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, не погоджується з її доводами, вважає їх необґрунтованими та такими, що не базуються на вимогах матеріального закону.

Зазначає, що заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті свого сина ОСОБА_3 нотаріусу не подавала, а тому відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України слід вважати, що вона фактично прийняла спадщину, оскільки постійно проживала та була зареєстрована з померлим за однією адресою.

Вважає, що наведені позивачкою причини пропуску строку з підстав неналежного стану здоров`я в незначний період не можна визнати поважними.

Наголошує, що ОСОБА_1 не надала суду постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, що свідчить про передчасність відкриття судом провадження у даній справі.

Вислухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, 2, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, бо неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що зазначені позивачкою причини пропуску строку для прийняття спадщини не є поважними і такими, що були пов`язані з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами для подання нотаріусу відповідної заяви.

З такими висновками Носівського районного суду Чернігівської області апеляційний суд не погоджується, оскільки вони не ґрунтуються на матеріалах справи та не відповідають вимогам чинного законодавства.

Встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а. с. 6, 7).

ОСОБА_5 постійно проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_1 , разом з ним на день смерті проживала та була зареєстрована його мати ОСОБА_3 (бабуся позивачки) (а. с. 14).

За життя ОСОБА_5 на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 5,20 га, що розташована на території Степовохутірської сільської ради Носівського району Чернігівської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі Державного акту про право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧН №032443, що виданий 22 січня 2003 року (а.с. 11).

Рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 22.07.2011 ОСОБА_5 було позбавлено батьківських прав відносно дочки ОСОБА_1 (а. с. 12).

Після смерті ОСОБА_5 , спадкова справа не заводилась (а.с. 24).

03 березня 2015 року мати спадкодавця ОСОБА_3 подала заву, що затверджена секретарем Степовохутірської сільської ради Носівського району Чернігівської області та зареєстрована в реєстрі за № 9, про те, що вона відмовляється від прийняття обов`язкової частки у спадщині, що залишилась після смерті ОСОБА_5 , на отримання свідоцтва про право на спадщину вона не претендує (а.с. 13).

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_3 (а.с. 37, 56), спадщину після смерті якої прийняв її син ОСОБА_2 (а.с. 57).

Із копії спадкової справи № 38/2018 до майна померлої ОСОБА_3 вбачається, що з заявою про прийняття спадщини звернувся ОСОБА_2 . Відповідачем отримані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки площею 3,8948 га, кадастровий номер :02:001:0447 та 3,8947 га, кадастровий номер :02:001:0446, надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться на території Степовохутірської сільської ради Носівського району Чернігівської області, які належали спадкодавцю на підставі Державних актів на право приватної власності на землю від серії ІІІ-ЧН №032442, виданого 22.12.2003, та серії ЯГ № 385983, виданого 18.05.2006 відповідно (а.с. 85-87).

Частиною 1 статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, частини 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання в порядку, встановленому ЦПК України.

Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права (частина 1 статті 10 ЦПК України).

Справедливість одна з основних засад права, вона є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права (Рішення КСУ від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004).

Згідно зі ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Згідно зі статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частинами 1, 2 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

У частині 1 статті 1273 ЦК України (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) вказано, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини.

У той же час, предметна компетенція органів місцевого самоврядування на вчинення нотаріальних дій визначена Законом України «Про нотаріат».

Так, за правилом статті 1 Закону України «Про нотаріат» у населених пунктах, де не має нотаріусів, нотаріальні дії, передбачені статтею 37 цього Закону, зокрема засвідчення справжності підпису на документах (п. 5 ст. 37), вчиняються уповноваженими на це посадовими особами органів місцевого самоврядування.

Також пунктом 3.10 розділу ІV Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 11.11.2011 передбачено, що приймаючи від спадкоємців заяву про прийняття спадщини або про відмову від її прийняття, посадова особа органу місцевого самоврядування зобов`язана роз`яснити спадкоємцям їх право на відкликання такої заяви протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу України.

Як зазначалось вище, ОСОБА_3 відмовилась від прийняття спадщини після смерті свого сина ОСОБА_5 , про що свідчить подана нею заява від 03.03.2015 до органу місцевого самоврядування Степовохутірській сільській раді Носівського району Чернігівської області, яка зареєстрована в реєстрі та посвідчена посадовою особою, що відповідає вказаним положенням Законів України «Про нотаріат», та Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 11.11.2011.

Зазначене спростовує доводи відповідача ОСОБА_2 та висновок суду першої інстанції щодо відсутності юридичних наслідків подання заяви про відмову від прийняття спадщини.

Що стосується доводів відповідача про те, що мати відмовилась тільки від обов`язкової частки у спадщині, а не від усієї спадщини, у зв`язку з чим, вона прийняла спадщину та набула спадкових прав на спірну земельну ділянку, на яку претендує позивачка, то колегія суддів зауважує, що закон не передбачає відмови від прийняття спадщини в частці, зокрема лише від обов`язкової частки, закон (стаття 1268 ЦК України) надає спадкоємцю право прийняти спадщину або не прийняти її в цілому.

Зазначені вище обставини дають апеляційному суду підстави вважати, що ОСОБА_3 відмовилась від прийняття спадщини після смерті сина, у спадкові права не вступила, а тому, єдиним спадкоємцем, який може претендувати на майно ОСОБА_5 , є його дочка спадкоємець першої черги за законом ОСОБА_1 .

Звідси виходить, що відповідач ОСОБА_2 не є спадкоємцем майна померлої, а отже, і не є належним відповідачем у даній справі.

Установивши, що позов заявлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 40), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (пункт 37, 54), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.10), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 39)).

У зв`язку із зазначеним, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Пунктом 24 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також, відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Таким чином, належним відповідачем у даній справі є територіальна громада в особі Макіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області як органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до частини 1 статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Частиною 3 статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

В п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до приписів ст. 12, ч. 1, 5-6 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини після смерті свого батька, ОСОБА_1 зазначила, що протягом строку для прийняття спадщини вона мала вагітність, яка була ускладнена різними хворобами, через що не могла самостійно пересуватись. Неодноразово перебувала на стаціонарному та амбулаторному лікуванні у КЛПЗ «Ніжинський міський пологовий будинок». ІНФОРМАЦІЯ_2 вона народила дитину, пологи пройшли з ускладненнями, була проведена операція. Проживала позивачка одна, так як на момент смерті батька, померла і її мати, мала статус матері одиначки. Також вказала, що маючи вагітність з ускладненнями, з метою завершення навчання за індивідуальною формою відвідувала один раз на місяць Ніжинський педагогічний університет, але за станом здоров`я не мала можливості звернутись до нотаріуса за місцем відкриття спадщини в м. Носівка.

Свої доводи позивачка підтвердила документально, надавши суду відповідні докази, які суд апеляційної інстанції визнає належними та допустимими.

Так, з копії паспорту позивачки вбачається, що вона у шлюбі не перебуває (а.с. 4). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження відомості про батька ОСОБА_6 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 8), записані відповідно до частини першої статті 135 СК України. Відповідно до довідки КЛПЗ «Ніжинський міський пологовий будинок» № 8 від 2 червня 2020 року, вагітність ОСОБА_1 була ускладнена загрозою передчасних пологів та пологи 26.05.2015 пройшли з ускладненнями. (а.с. 4, 8- 10).

Крім того, матеріали цієї справи свідчать про те, що Макіївська сільська рада Ніжинського району Чернігівської області визнала позов та просила його задовольнити (а. с. 83).

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 довела свої позовні вимоги щодо поважності причин пропуску шестимісячного строку для звернення до нотаріальної контори, відповідач позов визнав і визнання позову не суперечить закону та не порушує права та інтереси інших осіб, її позов до Макіївської об`єднаної територіальної громади в особі Макіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області підлягає задоволенню.

За таких обставин, відповідно до п. 3, 4 ч. 1 статті 376 ЦПК України, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення по суті позовних вимог.

Керуючись ст. 367, 374, 376 ч. 1 п. 3, 4, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 24 травня 2022 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Макіївської об`єднаної територіальної громади в особі Макіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , додатковий строк для подання нею заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , тривалістю у три місяці.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 12 вересня 2022 року.

Головуюча О.Є. Мамонова

Судді: Н.В. Висоцька

О.І. Онищенко