ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2022 року місто Чернівці справа № 727/1382/22

провадження №22-ц/822/768/22

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Височанської Н. К.

суддів: Владичана А.І., Лисака І.Н.

секретар Петранюк Ю.Т.

за участю: представника позивача Гончарук В.В., представника відповідача Самокиша В.Ю.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Акціонерне товариства «Альфа-Банк»

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про захист прав споживачів та стягнення коштів, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 06 травня 2022 року ухвалене під головуванням судді Танасійчук Н.М.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до акціонерного товариства «Альфа-Банк» про захист прав споживачів та стягнення коштів за договорами банківського вкладу.

Позовна заява обґрунтована тим, що 15 липня 2009 року між нею та ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є акціонерне товариство «Альфа-банк», в особі начальника Кіцманського відділення ПАТ «Укрсоцбанк» Василькової Г.В., було укладено договір банківського вкладу №9.

Згідно з п. 1.1 договору банк відкриває клієнту депозитний рахунок, а клієнт (позивач ОСОБА_1 ) вносить на цей рахунок грошові кошти в сумі 6000,00 (шість тисяч) євро. Внесення клієнтом грошових коштів підтверджується банком шляхом видачі виписки. Депозитний вклад залучається на строк з 14 липня 2009 року по 15 січня 2010 року включно (п.1.2).

Згідно додаткової угоди до Договору №9 банківського вкладу «Інвестиційний» від 15 липня 2009 року, укладеної між ОСОБА_1 та ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є акціонерне товариство «Альфа-банк», в особі начальника Кіцманського відділення ПАТ «Укрсоцбанк» Василькової Г.В., викладено пункт договору 1,1,1 в слідкуючій редакції: «Внесення Клієнтом грошових коштів підтверджується Банком шляхом видачі розпорядження та договору».

15 липня 2009 року ОСОБА_1 було внесено відповідачу депозитний вклад в сумі 6000,00 (шість тисяч) євро, що підтверджується розпорядженням банку на внесення коштів на депозит.

Відповідно до розпоряджень на поповнення вкладу ОСОБА_1 внесено відповідачу грошові кошти, а саме 25 вересня 2009 року в сумі 3100,00 євро, 19 жовтня 2009 року в сумі 3600,00 євро, 18 січня 2010 року в сумі 475,00 євро, 15 квітня 2010 року в сумі 520,00 євро і з урахуванням суми поповнення за рахунок відсотків 330,00 євро, 19 липня 2010 року з урахуванням суми поповнення за рахунок відсотків 351,00 євро, 18 жовтня 2010 року в сумі 800,00 євро і з урахуванням суми поповнення за рахунок відсотків 360,00 євро, 15 квітня 2011 року в сумі 1000,00 євро і з урахуванням суми поповнення за рахунок відсотків 780,00 євро, 17 жовтня 2011 року в сумі 1300,00 євро і з урахуванням суми поповнення за рахунок відсотків 835,00 євро, 16 січня 2012 року з урахуванням суми поповнення за рахунок відсотків 486,00 євро, 16 липня 2012 року з урахуванням суми поповнення за рахунок відсотків 998 євро 46 євроцентів, 15 січня 2013 року з урахуванням суми поповнення за рахунок відсотків 1050,00 євро, і тому загальна сума вкладу ОСОБА_1 становила 22015 євро 45 євроцентів.

Відповідно до розпоряджень на суму виплат відсотків, ОСОБА_1 17 липня 2013 року отримала 1098 євро відсотків, 15 січня 2014 року отримала 1098 євро відсотків, 17 липня 2014 року отримала 1098 євро відсотків і загальна сума її вкладу становила 22 015 євро 45 євроцентів.

15 жовтня 2014 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Укрсоцбанк» в особі начальника Кіцманського відділення ПАТ «Укрсоцбанк» Василькової Г.В. укладено Договір банківського вкладу №9/1 «Інвестиційний» з нарахуванням відсотків в розмірі 12,8 % річних по євро.

Згідно з п. 1.1 договору банк відкриває клієнту депозитний вклад «Інвестиційний», на суму 11 351 (одинадцять тисяч триста п`ятдесят один) євро 99 євроцентів. Внесення клієнтом грошових коштів підтверджується банком шляхом видачі розпорядження та договору. Депозитний вклад залучається на строк з 15 жовтня 2014 року по 15 січня 2015 року включно.

Згідно розпорядження від 15 жовтня 2014 року вклад ОСОБА_1 на депозит із урахуванням суми відсотків на поповнення 351 євро 99 євроцентів становив 11 351 (одинадцять тисяч триста п`ятдесят один) євро 99 євроцентів.

Вказувала, що у відповідності до п.п.3.2.3, 3.2.4 Договору ПАТ «Укрсоцбанк» зобов`язаний повернути суму Депозитного вкладу та суму нарахованих процентів готівкою в останній день строку, на який залучається депозитний вклад. Проте в порушення умов вищевказаного Договору, банківський вклад до цього часу їй не був повернутий.

Листом від 06.01.2015 року за вих. № 09.202-86/96-110 за підписом виконуючого обов`язки начальника Кіцманського відділення Подільського регіону ПАТ «Укрсоцбанк» їй було повідомлено про те, що вказаний договір банківського вкладу із банком не укладався та в ПАТ «Укрсорцбанк» не обліковується. Вважає, що банк зобов`язаний повернути їй суму банківського вкладу.

Зазначала, що факт того, що вказані договори та розпорядження підписано начальником Кіцманського відділення №933 ПАТ «Укрсоцбанк» Васильковою Г.В. та скріплено печаткою банку, підтверджується рядом висновків почеркознавчих експертиз.

Висновки експертів складені в межах кримінального провадження №0000622.

Відповідно до обвинувального акту в кримінальному провадженні №0000622 внесеному до ЄРДР 21.11.2014 року за обвинуваченням колишнього начальника Кіцманського відділення ПАТ «Укрсоцбанк» ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 191 ч.3, ст.191 ч.4, ст.191 ч.5, ст. 200 ч.2 КК України «15.07.2009 року ОСОБА_2 , перебуваючи на посаді начальника Кіцманського відділення ПАТ «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк»), будучи службовою особою, використовуючи своє службове становище, в приміщенні Кіцманського відділення №933 ПАТ «Укрсоцбанк», розташованого в м. Кіцмань по вул. Незалежності, 71, в період часу з 15.07.2009 року по 15.10.2014 року заволоділа коштами ОСОБА_1 в сумі 11 351,99 євро, що згідно курсу НБУ становило 181 064,24 гривні, що в 250 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, спричинивши останній матеріальну шкоду на вказану суму у великому розмірі.

Станом на момент видачі останнього розпорядження ОСОБА_1 15.10.2014 року, начальник Кіцманського відділення ПАТ «Укрсоцбанк» Василькова Г.В. у силу своїх посадових обов`язків була наділена повноваженнями на оформлення та підписання документів щодо залучення депозитів від фізичних осіб.

Посилаючись на вказані обставини, оскільки правонаступником активів та зобов`язань АТ «Укрсоцбанк» є АТ «Альфа-Банк», просила суд стягнути з відповідача АТ «Альфа-Банк на її користь 11 351 євро 99 євроцентів банківського вкладу, витрати на правову (правничу) допомогу у розмірі 15 000 гривень та в дохід держави витрати по сплаті судового збору в сумі 3 635, 85 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівців від 06 травня 2022 року, позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про захист прав споживачів та стягнення коштів задоволено. Стягнуто з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_1 , заборгованість по договору банківського вкладу у розмірі 11351 євро, 99 центів. Стягнуто з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_1 , витрати на правову допомогу у розмірі 8 000 гривень. Стягнуто з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь lержави 3635,85 гривень судового збору.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Акціонерне товариство «Альфа-Банк», в апеляційній скарзі просить рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 06 травня 2022 року скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Короткий зміст та узагальнені доводи апеляційної скарги

Посилається на те, що судом першої інстанції прийнято рішення з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Зазначає, що судом першої інстанції невірно застосовано матеріально-правові норми права, які встановлюють за яких обставин договір банківського вкладу вважається укладеним та як саме має бути оформлений касовий документ на підтвердження внесення коштів на рахунок.

Вказує, що з наданого Позивачем розпорядження не вбачається на який саме рахунок вносились вказані нею кошти, не зазначено ідентифікуючих даних Позивача, зокрема в розпорядженні не вказано: платника та отримувача, на який рахунок вносяться кошти, призначення платежу, відсутній підпис касира, вказано різні дати договорів, різні строки повернення депозиту, та різні відсоткові ставки по відсоткам.

Вважають, що розпорядження на суму внесення коштів на депозит не можуть бути підтвердженням внесення коштів, оскільки такі розпорядження не можуть бути доказом внесення грошових коштів, зважаючи на положення п.2.2 Розділу IV Інструкції, якою встановлено, що Банк (філія, відділення) здійснює приймання від клієнта готівки національної валюти через операційну касу та за такими прибутковими касовими документами як заявою на переказ коштів.

Судом першої інстанції проігноровано те, що позивач не надала всі сторінки договору, зокрема відсутні копії 3-ї та 4-ї сторінок. В зазначених договорах відсутній ідентифікаційний номер Позивача. Разом з тим, виходячи зі змісту п.1.1 Договору №9 та п.1.1 Договору №9/1 Банк відкриває Депозитний вклад Інвестиційний з поточними рахунками, однак Позивач не надала виписки по рахунках.

Крім цього, внесення грошової суми не підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Вказують, що оскільки недодержана письмова форма договору банківського вкладу, цей договір є нікчемним.

Зазначають, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження порушення, невизнання або оспорювання його права відповідачем, оскільки немає підтверджень передачі коштів позивачем саме банку через касу.

Також, в наданих позивачем розпорядженнях вказані різні суми вкладу, різний розмір відсотків, різний строк вкладу, проте розпорядженнями неможливо змінювати умови договору, оскільки тільки додатковими угодами до Договору можливо їх змінювати.

Крім цього, в даній справі не встановлено, що стосовно колишнього начальника відділення ОСОБА_2 винесено обвинувальний вирок, тобто її вина і факти отримання коштів не встановлені.

Також суд не може прийняти як належний доказ висновок експертизи, проведеної в межах досудового розслідування, оскільки немає обвинувального вироку. Вважають, що рішення ухвалене судом першої інстанції не відповідає вимогам закону.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відзиву на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 не надходило.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

Так, позивач доводила, що 15 липня 2009 року між нею ОСОБА_1 та ПАТ «Укрсоцбанк» в особі начальника Кіцманського відділення ПАТ «Укрсоцбанк» Василькової Г.В. укладено Договір банківського вкладу №9. Відповідно до предмету договору банк відкриває клієнту депозитний рахунок за № НОМЕР_1 та приймає на вклад кошти у сумі 6000 Євро на умовах, визначених цим Договором з нарахуванням відсотків в розмірі 9 % річних (а.с.6-7).

Пунктом 1.3. Договору визначено, що на депозитний рахунок додаткові внески коштів допускаються.

Згідно додаткової угоди до Договору №9 банківського вкладу «Інвестиційний» від 15 липня 2009 року, укладеної між ОСОБА_1 та ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є акціонерне товариство «Альфа-банк», в особі начальника Кіцманського відділення ПАТ «Укрсоцбанк» Василькової Г.В., викладено пункт договору 1,1,1 в наступній редакції: «Внесення Клієнтом грошових коштів підтверджується Банком шляхом видачі розпорядження та договору» (а.с.8).

15 липня 2009 року ОСОБА_1 внесено відповідачу депозитний вклад в сумі 6000,00 (шість тисяч) євро, що підтверджується розпорядженням банку на внесення коштів на депозит (а.с.9).

З копії розпорядження на внесення коштів на депозит від 15 липня 2009 року, виданого Кіцманським відділенням ПАТ «Укрсоцбанк», вбачається, що його видано на виконання умов договору №9 від 15 липня 2009 року, за яким: дата внесення коштів 15 липня 2009 року, дата повернення депозиту 15 січня 2010 року, сума внесення коштів на депозит 6000,00 (шість тисяч) євро. Наявні підписи у графах «клієнт ОСОБА_3 », «виконавець Г.В.Василькова». Також наявний відтиск печатки банку (а.с.9).

Відповідно до розпоряджень на поповнення вкладу ОСОБА_1 внесено відповідачу грошові кошти, а саме 25 вересня 2009 року в сумі 3100,00 євро, 19 жовтня 2009 року в сумі 3600,00 євро, 18 січня 2010 року в сумі 475,00 євро, 15 квітня 2010 року в сумі 520,00 євро і з урахуванням суми поповнення за рахунок відсотків 330,00 євро, 19 липня 2010 року з урахуванням суми поповнення за рахунок відсотків 351,00 євро, 18 жовтня 2010 року в сумі 800,00 євро і з урахуванням суми поповнення за рахунок відсотків 360,00 євро, 15 квітня 2011 року в сумі 1000,00 євро і з урахуванням суми поповнення за рахунок відсотків 780,00 євро, 17 жовтня 2011 року в сумі 1300,00 євро і з урахуванням суми поповнення за рахунок відсотків 835,00 євро, 16 січня 2012 року з урахуванням суми поповнення за рахунок відсотків 486,00 євро, 16 липня 2012 року з урахуванням суми поповнення за рахунок відсотків 998 євро 46 євроцентів, 15 січня 2013 року з урахуванням суми поповнення за рахунок відсотків 1050,00 євро, і тому загальна сума вкладу ОСОБА_1 становила 22015 євро 45 євроцентів (а.с10-20).

Відповідно до розпоряджень на суму виплат відсотків, ОСОБА_1 17 липня 2013 року отримала 1098 євро відсотків, 15 січня 2014 року отримала 1098 євро відсотків, 17 липня 2014 року отримала 1098 євро відсотків і загальна сума її вкладу становила 22 015 євро 45 євроцентів (а.с.21-23).

15 жовтня 2014 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Укрсоцбанк» в особі начальника Кіцманського відділення ПАТ «Укрсоцбанк» Василькової Г.В. було укладено договір банківського вкладу №9/1. Відповідно до предмету договору банк відкриває депозитний вклад з поточним рахунком за № НОМЕР_2 на суму 11351,99 євро на умовах, визначених цим Договором з нарахуванням відсотків в розмірі 12,8 % річних (а.с.24).

Згідно розпорядження від 15.10.2014 року на суму внесення відсотків на депозит та продовження дії договору на три місяці сума депозиту становила 11000 євро, сума внесення відсотків 351,99 Євро і загальна сума вкладу становила 11351 Євро (а.с.25).

Всі копії розпоряджень, скріплені підписами клієнта ОСОБА_1 , начальника Кіцманського відділення Василькової Г.В., завірені печаткою банку.

21 листопада 2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за № 0000622 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частинами третьою-п`ятою статті 191, частиною другою статті 200 КК України за фактом незаконного заволодіння начальником Кіцманського відділення ПАТ «Укрсоцбанк» ОСОБА_2 шляхом зловживання службовим становищем коштами фізичних осіб, внесеними останніми в банк для розміщення на депозитних рахунках, у тому числі й від ОСОБА_1 , яка в рамках даного кримінального провадження визнана потерпілою.

Відповідно до змісту обвинувального акту в кримінальному провадженні №0000622, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3ст.191, ч.4ст.191, ч.5ст.191, ч.2 ст.200 КК України, під час досудового розслідування встановлено, серед іншого, що ОСОБА_4 перебуваючи на посаді начальника Кіцманського відділення ПАТ «Укрсоцбанк», будучи службовою особою, діючи умисно, протиправно, повторно, з корисливих мотивів, використовуючи своє службове становище, в приміщенні Кіцманського відділення №933 ПАТ «Укрсоцбанк», розташованого в м.Кіцмань по вул. Незалежності, 71, в період часу з 15.07.209 року по 15.10.2014 року заволоділа коштами ОСОБА_1 в сумі 11 351,99 євро для відкриття депозитного рахунку на її ім`я та внесення зазначених коштів на цей рахунок, однак ввірені їй кошти в касу банку не внесла, не відобразила дану операцію по обліках банку та, зловживаючи своїм службовим становищем, заволоділа даними коштами, звернувши їх на свою користь, розпорядившись ними на власний розсуд (а.с.30-31).

ОСОБА_1 по даному кримінальному провадженні визнана потерпілою.

Кримінальне провадження №0000622 перебуває на розгляді в Заставнівському районному суді Чернівецької області.

Відповідно до п.34 Посадової інструкції, з якою ОСОБА_2 ознайомлена 28 жовтня 2010 року, до її обов`язків відноситься затвердження підписом документів фінансового, розрахункового характеру, листів, договорів відповідно до наданої довіреності.

Як вбачається із висновку судово-почеркознавчої експертизи документів №252-К від 13.02.2015 року, що проводилася в рамках кримінального провадження №0000622, підписи у всіх документах які є предметом дослідження у даній справі, зокрема Договорах, Розпорядженнях укладених з ОСОБА_1 - виконані начальником Кіцманського відділення ПАТ «Укрсоцбанк» Васильковою Г.В. (а.с.32-52).

За результатами проведеної НДЕКЦ при УМВС України у Чернівецькій області технічної експертизи документів, підготовлено висновок №251 від 28.08.2015 року, з якого вбачається, що на документах які є предметом дослідження у даній справі, зокрема Договорах, Розпорядженнях укладених з ОСОБА_1 наявні відбитки печатки банку «м.Київ * Україна * Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» * Кіцманське відділення * Ідентифікаційний код 00039019 * Укрсоцбанк» (а.с.53-75).

Листом від 06.01.2015 року за вих. № 09.202-86/96-110 за підписом виконуючого обов`язки начальника Кіцманського відділення Подільського регіону ПАТ «Укрсоцбанк», ОСОБА_1 повідомлено про те, що вказаний договір банківського вкладу із банком не укладався та в ПАТ «Укрсорцбанк» не обліковується (а.с.76).

Правонаступником АТ «Укрсоцбанку», згідно до відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є АТ «Альфа-Банк».

Мотиви, з яких виходив апеляційний суд та застосовані норми права

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 довела належними та допустимими доказами факт укладення договорів банківського вкладу та внесення нею коштів на депозит, які банком на вимогу вкладника не було повернуто.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог

і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який

не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (статті 15, 16 ЦК України).

Частинами першою, другою статті 202 ЦК України передбачено,

що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми

та дво- чи багатосторонніми (договори).

Згідно з ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

У письмовій формі належить вчиняти, зокрема правочини між фізичною та юридичною особою (п.2 ст.208 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов

та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог,

що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк),

що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму

та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором (частина перша статті 1058 ЦК України).

У частині першій статті 1060 ЦК України зазначено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).

Відповідно до частини першої статті 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03 грудня 2003 року № 516 (далі Положення № 516), передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Згідно з пунктом 2.9 глави 2 розділу ІV Інструкції № 174 банк (філія, відділення) зобов`язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час час виконання операції або напис чи штамп «вечірня» «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Відповідно до положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 (далі Інструкція № 492) банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (пункт 1.8 Інструкції № 492); договір банківського рахунку та договір банківського вкладу укладаються в письмовій формі, один примірник договору зберігається в банку, а другий банк зобов`язаний надати клієнту під підпис (пункт 1.9 Інструкції № 492); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (пункт 1.10 Інструкції

№ 492).

Пункт 10.1 Інструкції № 492 передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам і використання коштів за цими рахунками. Зокрема, після пред`явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти

на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ,

що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.

Згідно з пунктами 1.1, 1.2, 1.3 глави 1 розділу IV Інструкції № 174 до касових документів, які оформляються згідно з касовими операціями, визначеними цією Інструкцією, належать, зокрема, заява на переказ готівки (додаток 8) та заява на видачу готівки (додаток 10). Цією Інструкцією визначені зразки касових документів, на підставі яких здійснюються приймання і видача готівки з операційної каси. Бланки касових документів виготовляються з урахуванням їх зразків друкарським способом або з використанням комп`ютерної техніки з відображенням обов`язкових реквізитів, передбачених цією Інструкцією, крім грошових чеків, які виготовляються лише друкарським способом. Касові документи мають містити такі обов`язкові реквізити: найменування банку, який здійснює касову операцію, дату здійснення операції, зазначення платника та отримувача, суму касової операції, призначення платежу, підписи платника або отримувача та працівників банку, уповноважених здійснювати касову операцію.

Аналіз зазначених норм матеріального права свідчить про те, що письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу

з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа,

що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. При цьому квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах: від 01 лютого 2018 року у справі № 727/6902/15-ц (провадження № 61-677св18),

від 24 жовтня 2018 року у справі № 752/3746/15-ц (провадження

№ 61-21029св18), від 21 листопада 2018 року у справі № 727/6902/15-ц (провадження № 61-40082св18), від 14 листопада 2019 року у справі

№ 752/3746/15-ц (провадження № 61-6196св19), від 03 червня 2020 року

у справі № 752/7208/15-ц (провадження № 61-14740св19).

15 липня 2009 року та 15 жовтня 2014 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Укрсоцбанк», в особі начальника Кіцманського відділення банку Василькової Г. В., були укладені: Договір банківського вкладу №9 на суму 6000 Євро, Додаткова угода до Договору №9, Договір банківського вкладу №9/1 «Інвестиційний» на суму 11351,99 Євро (а.с.6-7, 8, 24).

У матеріалах справи наявні розпорядження ПАТ «Укрсоцбанк» на внесення коштів на депозит та про додаткові внески коштів, які видала та підписала від свого імені, завіряючи печаткою банкою ОСОБА_2 , що відповідно до пунктів 1.1 указаних договорів є підтвердженням внесення клієнтом грошових коштів (а.с.9-20, 25).

Відповідач в поданій апеляційній скарзі посилається на те, що укладені між позивачем та ПАТ «Укрсоцбанк» договори не відповідають за формою та змістом договорам банківського вкладу, а надані розпорядження на внесення коштів за депозит не відповідають, визначеним Національним банком України формам ведення та обліку касових операцій, і не можуть бути належними доказами внесення ОСОБА_1 грошових коштів на рахунок банківської установи на виконання умов цих договорів.

Колегія суддів вважає такі доводи відповідача помилковими.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені

в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У пунктах 66-68 постанови Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №463/5896/14-ц (провадження № 14-90цс19), на яку також посилається заявник апеляційної скарги, зазначено, що «договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту (частина перша статті 1059 ЦК України). У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним (частина друга цієї статті). Оскільки саме банк визначає відповідальних працівників, яким надається право підписувати договори банківського вкладу, оформляти касові документи, а також визначає систему контролю за виконанням касових операцій, недотримання уповноваженими працівниками банку вимог законодавства у сфері банківської діяльності та внутрішніх вимог банку щодо залучення останнім вкладу (депозиту) (зокрема, й через видання документів на підтвердження внесення коштів, які не відповідають певним вимогам законодавства та/чи умовам договору банківського вкладу) не може свідчити про недотримання сторонами письмової форми цього договору. Відкриття відповідних рахунків та облік на них коштів у національній та іноземній валютах, залучених згідно з чинним законодавством від юридичних

і фізичних осіб на підставі укладених у письмовій формі договорів банківського вкладу (депозиту), є обов`язком банку. Необлікування банком таких коштів не можна вважатися недодержанням сторонами відповідного договору банківського вкладу (депозиту) його письмової форми».

У справі «Золотас проти Греції» (Zolotas v. Greece) (№ 2) від 29 січня

2013 року Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) зазначив,

що якщо особа, яка кладе суму грошей у банк, передає йому право користування нею, то банк має її зберігати, і якщо він використовує

її на власну користь, банк повинен повернути вкладнику еквівалентну суму за умовами угоди. Отже, власник рахунку може добросовісно очікувати, аби вклад до банку перебував у безпеці, особливо якщо він помічає, що на його рахунку нараховуються відсотки. Закономірно, він очікуватиме, що йому повідомлять про ситуацію, яка загрожуватиме стабільності угоди, яку він уклав з банком, і його фінансовим інтересам, аби він міг заздалегідь вжити заходів з метою дотримання законів і збереження свого права власності. Подібні довірчі стосунки невід`ємні для банківських операцій і пов`язаним

з ними правом. Суд водночас нагадує, що принцип правової певності притаманний усій сукупності Конвенції про захист прав людини

і основоположних свобод, яку ратифіковано Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР і яка для України набрала чинності 11 вересня

1997 року (далі Конвенція) і є одним з основоположних елементів правової держави («Неждет Сахін і Періхан Шахін проти Туреччини» (Nejdet Sahin and Perihan Sahin v. Turkey), № 13279/05, параграф 56, 20 жовтня

2011 року).

Тобто, позивач правомірно сподівалася на належне оформлення вказаних договорів вкладу з відповідачем, а обов`язок забезпечення належного виконання працівниками відповідача посадових інструкцій лежить на банківській установі.

При цьому саме банк визначає відповідальних працівників, яким надається право підписувати договори банківського вкладу, оформляти касові документи, а також визначає систему контролю за виконанням касових операцій. Недотримання уповноваженими працівниками банку вимог законодавства у сфері банківської діяльності та внутрішніх вимог банку щодо залучення останнім вкладу (депозиту) (зокрема, й через видання документів на підтвердження внесення коштів, які не відповідають певним вимогам законодавства й умовам договору банківського вкладу),

та неналежне виконання ними своїх посадових обов`язків не може свідчити про недотримання сторонами письмової форми цього договору.

Вказане узгоджується з правовими висновками, викладеними Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 10 квітня 2019 року

у справі № 463/5896/14-ц, провадження № 14-90цс19, від 13 жовтня

2020 року у справі № 369/10789/14-ц, провадження № 14-703цс19,

та від 08 червня 2021 року у справі № 662/397/15-ц, провадження

№ 14-20цс21.

Крім цього, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 червня

2021 року у справі №662/397/15-ц (провадження № 14-20цс21),

не знайшовши підстав для відступу від висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 06 квітня 2016 року у справі № 6-352цс16, наголосила, що в разі пред`явлення позову про стягнення коштів

за договорами банківського вкладу, у тому числі відсотків та інфляційних втрат, які не були повернуті вкладнику внаслідок злочину (кримінального правопорушення), вчиненого службовими особами банку, застосуванню

до спірних правовідносин між вкладником та банком підлягають норми цивільного законодавства, які регулюють договірні, а не деліктні зобов`язання, оскільки вчинення працівниками банку злочину (кримінального правопорушення) із заволодіння внесеними на депозит коштами не впливає на договірні правовідносини вкладника і банку, не спростовує їх існування та не припиняє їх.

У справі, яка переглядається, суд першої інстанції правильно встановив існування між сторонами договірних відносин, зокрема за договорами банківського вкладу від 15 липня 2009 року №9 та від 15 жовтня 2014 року №9/1.

Вказані договори у судовому порядку не розірвано, недійсними не визнано, тому їх чинність презюмується (стаття 204 ЦК України).

Тобто позивач має право вимоги до банку про повернення вкладів

за договорами банківського вкладу та застосування наслідків, передбачених договором та законом (частина друга статті 625 ЦК України), у разі порушення банком своїх зобов`язань за договором.

Отже, суд першої інстанції, встановивши, що відповідальний працівник банку отримав кошти у загальному розмірі 11351,99 Євро для поміщення на належний ОСОБА_1 рахунок (депозитний), відкритий на підставі договорів банківського вкладу №9 та №9/1, однак не вніс їх, дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог у частині стягнення суми банківського вкладу за договором.

Апеляційний Суд зауважує, що питання про ступінь вини працівника банку, який привласнив кошти фізичних осіб (клієнтів), не впливає на обов`язок банку щодо належного виконання взятих на себе зобов`язань

за відповідними договорами.

Отже, посилання апелянта на помилкове врахування районним судом постанови Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року

у справі № 463/5896/14-ц, провадження № 14-90цс19, через відсутність обвинувального вироку відносно ОСОБА_2 є неправильним, адже районний суд урахував й інші висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у цій постанові, а не лише про наявність вироку, які є релевантними для цієї справи.

З урахуванням вищенаведеного, судом першої інстанції належним чином оцінено наявні у матеріалах справи докази, правильно встановлено фактичні обставини справи та застосовано норми матеріального права.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив це рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Шевченіквського районного суду м.Чернівців від 06 травня 2022 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа-Банк» , залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 06 травня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 20 жовтня 2022 року.

Головуючий Н.К. Височанська

Судді: А.І.Владичан

І.Н. Лисак