ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/179/22 Доповідач - Костів О.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 січня 2022 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Костів О.З.

суддів - Міщій О. Я., Шевчук Г. М.,

розглянувши у письмовому провадженні цивільну справу № 607/14089/21 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 листопада 2021 року (постановлену суддею Дзюбичем В.Л.) про зупинення прповадження в справі за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , з участю третьої особи ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2021 року АТ «Державний ощадний банк України» звернулося до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із позовом до ОСОБА_3 , з участю третьої особи ОСОБА_4 , про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 листопада 2021 року провадження в даній справі зупинено до набрання законної сили рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у цивільній справі №607/14085/21 за позовом АТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, АТ «Державний ощадний банк України» подало на неї апеляційну скаргу, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не взято до уваги той факт, що відповідачем не подано відзиву на позовну заяву, а тому суд вправі вирішувати справу за наявними матеріалами. Крім того, подані позивачем докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Враховуючи наведене, просив оскаржувану ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

22 грудня 2021 року на адресу Тернопільського апеляційного суду від ОСОБА_3 надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Відзив мотивований тим, що вказана позивачем сума боргу не доведена. Крім того, рішення суду в справі №607/14085/21 ухвалено, однак не вступило в законну силу.

Враховуючи наведене, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.

За правилами ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, щодо зупинення провадження у справі, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, справу розглянуто апеляційним судом відповідно до ст.369 ЦПК України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає виходячи із наступного.

Зупиняючи провадження у справі суд першої інстанції виходив із того, що розгляд даної цивільної справи об`єктивно неможливий до вирішення Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області цивільної справи №607/14085/21 за позовом АТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його правильним, з огляду на наступне.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Визначаючи наявність підстав, передбачених статтею 251 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, визначена у пункті 6 частини першої цієї статті, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Отже, підставою для зупинення провадження у справі є не лише наявність іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення у ній має значення для цивільної справи, що розглядається, а саме об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи.

Вищевказана норма спрямована, зокрема, на попередження ухвалення судових рішень, виходячи з доказів і встановлених на їх підставі обставин, які можуть бути спростованими рішенням у іншій справі, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

Відповідно до пункту 33 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», визначаючи наявність передбачених статтею 201 ЦПК України (в редакції 2004 року, що кореспондується зі ст.251 чинного ЦПК України) підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у пункті 4 частини першої цієї статті - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що в обгрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що згідно договору відновлювальної кредитної лінії №2 від 28 лютого 2008 року, укладеного між АТ «Державний ощадний банк України» та відповідачем ОСОБА_4 , остання отримала кредит в розмірі 28000.00 Євро зі сплатою 10.5 % річних з терміном повернення коштів до 27 лютого 2018 року.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що вирішення судом спору щодо законності стягнення заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії №2 від 28 лютого 2008 року має істотне значення для розгляду спору у даній справі, оскільки предметом спору є один і той же кредитний договір.

Таким чином, обставини, які будуть встановленні при розгляді справи №607/14085/21 Тернопільським міськрайонним судом, будуть мати суттєве значення для розгляду даної справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про неможливість прийняття рішення у даній справі до остаточного вирішення судом справи № №607/14085/21, оскільки підставою позову у даній справі є обставини, які є предметом дослідження у цивільній справі №607/14085/21, яка на даний час не розглянута.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для зупинення провадження у справі відповідно до п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України.

Доводи апелянта про те, що відповідачем не подано відзиву на позовну заяву, а тому суд вправі вирішувати справу за наявними матеріалами, колегія суддів відхиляє, оскільки у відповідності до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. У відповідності до ст.12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.

Суд апеляційної інстанції не бере до уваги подану АТ «Державний ощадний банк України» копію рішення Тернопільського міськрайонного суд від 01 грудня 2021 року в справі №607/14085/21, яким позов задоволено та стягнуто з ОСОБА_5 на користь АТ «Державний ощадний банк України» заборгованість сумі 1147.43 Євро, оскільки дане рішення не набрало законної сили.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і не свідчить про порушення судом норм процесуального права.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому цю ухвалу відповідно до ст.375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» залишити без задоволення.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ч.3 ст.389 ЦПК України.

Дата складення повного тексту постанови 05 січня 2022 року.

Головуючий

Судді