Провадження №: 2-др/755/67/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" вересня 2022 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді Виниченко Л.М.,

при секретарі Ганжа Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про поновлення строку для подання доказів понесення витрат на правничу допомогу та прийняття додаткового рішення про відшкодування судових витрат на правничу допомогу по цивільній справі № 755/10237/21,-

У С Т А Н О В И В:

02.08.2022 до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла заява позивача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 , за вимогами якої просить визнати поважними причини пропуску строку на подання доказів понесення позивачем витрат на правничу допомогу і поновити їх та прийняти додаткове судове рішення про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу у розмірі 11 600,00 грн.

Заява обґрунтована тим, що заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 06.10.2021 позов задоволено повністю. На адресу позивача вказане рішення не надходило, проте рішення було отримане представником позивача на електронну адресу адвоката Бровка О.М. 05.11.2021 року. Представником позивача 10.11.2021, тобто в межах п`ятиденного строку після отримання заочного рішення суду, було подано заяву про прийняття додаткового рішення про відшкодування витрат на правничу допомогу, яку ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 07.12.2021 залишено без розгляду у зв`язку з пропуском строку подання заяви. Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду представником позивача було подано апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої постановою Київського апеляційного суду від 20.07.2022 апеляційну скаргу залишено без задоволення, а ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 07.12.2021 без змін. Повний текст постанови Київського апеляційного суду від 20.07.2022 на адресу позивача не надходив, з повним текстом постанови представник позивача ознайомився в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Зазначено, що відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України чітку форму заяви щодо подання доказів законодавством не визначено, тому заява була проголошена усно представником позивача в судовому засіданні під час судових дебатів. Представництво інтересів позивача в суді здійснювалося на підставі договору № 25/05/21 про надання правової (правничої) допомоги від 25.05.2021, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 7528/10 від 14.03.2019, ордеру. На підставі вказаного договору укладено додаток № 1 від 25.05.2021, в якому сторони домовились про зміст допомоги і її вартість. Адвокат Бровко О.М. надавав правову допомогу у справі позивачу ОСОБА_1 із загальним об`ємом витраченого часу 9 год., розмір витрат на правничу допомогу становить 11 600,00 грн. (а.с. 214-225).

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 підтримав вимоги заяви, просив визнати поважними причини пропуску строку на подання доказів понесення позивачем витрат на правничу допомогу, поновити строк та прийняти додаткове судове рішення про стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати на правничу допомогу у розмірі 11 600,00 грн.

Представник відповідача та треті особи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду заяви були повідомлені належним чином, про причини неявки суд повідомлено не було.

Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 06.10.2021 у справі № 755/10237/21 задоволено позов ОСОБА_1 ; визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Яни Вікторівни вчинений 12 березня 2021 року, зареєстрований у реєстрі за № 22444, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» заборгованості за кредитним договором № 114759943 від 12.11.2019 року та плати за вчинення виконавчого напису в сумі 14 040 грн. 20 коп.; стягнуто з відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» на користь позивача ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 362,00 грн. (а.с. 130-132).

Попередньо 10.11.2021 представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 звертався до Дніпровського районного суду м. Києва із заявою про прийняття додаткового рішення про стягнення з ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 11 600 грн. (а.с. 135-136).

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 07.12.2021 вищевказану заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про відшкодування судових витрат на правничу допомогу у цивільній справі № 755/10237/21 залишено без розгляду з підстав пропущення процесуального строку на її подання та відсутності заяви про поновлення такого строку.

При цьому суд виходив з того, що докази про понесення позивачем судових витрат по оплаті правничої допомоги сторона позивача мала подати протягом п`яти днів після ухвалення 06.10.2021 року судового рішення, натомість така заява з доказами подана 10.11.2021 року (вх. № 72723); разом з тим, до заяви не було надано підтверджень про надсилання (надання) додатково поданих суду документів, які в розумінні ст. ст. 95, 137, 141 ЦПК України є доказами по справі, іншим учасникам справи, відповідно вимог ч. 9 ст. 83 ЦПК України, що є порушенням принципу змагальності сторін; заява не містила жодних обґрунтувань неможливості подання доказів щодо понесених позивачем судових витрат на оплату послуг адвоката у встановлений законом строк з причин, що не залежали від позивача, разом з тим, розмір гонорару адвоката був погоджений між позивачем і адвокатським бюро та встановлений умовами Додатку № 1 від 25.05.2021 року до договору № 25/05/21 про надання правової (правничої) допомоги від 25.05.2021 року, квитанція про сплату позивачем коштів за цим договором датована 27.05.2021 року, тобто до подачі позову; суду не було подано заяви про поновлення встановленого законом процесуального строку для подання доказів понесених судових витрат (а.с. 161-164).

Постановою Київського апеляційного суду від 20.07.2022 за результатами розгляду апеляційної скарги представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 ухвала Дніпровського районного суду м. Києва від 07 грудня 2021 року залишена без змін (а.с. 207-210).

З даною заявою про поновлення строку для подання доказів понесення витрат на правничу допомогу та прийняття додаткового рішення про стягнення судових витрат на правничу допомогу представник позивача звернувся до суду 02.08.2022 року.

За правилами частини 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Необхідність дотримання вимог ЦПК України відповідає практиці Європейського суду з прав людини щодо забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності, а також положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якими судові процедури повинні бути справедливі для всіх учасників процесу.

Практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

Встановлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінувати учасників цивільного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених ЦПК України певних процесуальних дій.

При вирішенні питання про поновлення строку суд надає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду.

Інститут процесуальних строків сприяє досягненню юридичної визначеності, а також стимулює учасників справи та інших заінтересованих осіб добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого правовідносини можуть вважатися спірними, а після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Поважними причинами пропуску процесуального строку вважаються такі обставини, за яких своєчасне пред`явлення заяви стає неможливим або утрудненим, якщо вони пов`язані з об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи.

Вищевказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30 березня 2022 року у справі № 487/3514/17 (провадження № 61-15923св21).

Відповідно частини 1 ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Отже, виходячи з принципу змагальності в цивільному процесі, прав та обов`язків учасників справи, визначених Цивільним процесуальним кодексом України, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк звернення до суду за обґрунтованим їх зверненням. Тому у разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку. Зазвичай це обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтвердженні належними доказами.

Аналіз практики ЄСПЛ свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

В обґрунтування вимог щодо поважності причин пропуску строку на подання доказів понесення витрат на правничу допомогу сторона позивача посилається на те, що заочне рішення суду, яке ухвалене 06.10.2021, було направлене судом на електронну адресу представника позивача лише 05.11.2021 року, при цьому також до суду апеляційної інстанції оскаржувалась ухвала Дніпровського районного суду м. Києва від 07.12.2021 про залишення заяви про відшкодування судових витрат без розгляду.

Вирішуючи питання про поновлення строку на подання доказів понесення позивачем витрат на правничу допомогу, суд враховує, що матеріали справи не містять відомостей про отримання позивачем копії рішення суду від 06.10.2021, у зв`язку з чим приймає до уваги доводи сторони позивача про отримання судового рішення на електронну адресу представника позивача 05.11.2021, тому, з огляду такі обставини, заяву про поновлення пропущеного процесуального строку з доданими до неї відповідними документами слід було подати у строк до 10.11.2021 включно. При цьому, як зазначено вище, заяву позивача про прийняття додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу ухвалою суду від 07.12.2021 залишено без розгляду.

Зі змісту апеляційної скарги убачається, що ухвала Дніпровського районного суду м. Києва від 07.12.2021 була надіслана судом на електронну адресу представника позивача Бровка О.М. та отримана останнім 20.12.2021 (а.с. 171-177).

В подальшому заява про поновлення строку для подання доказів понесення витрат на правничу допомогу та прийняття додаткового рішення подана до суду лише 02 серпня 2022 року.

У поданій заяві стороною позивача не зазначено будь яких наявних об`єктивних непереборних перешкод чи труднощів для своєчасної реалізації прав щодо надання суду доказів з дотриманням вимог процесуального закону, що могло бути підставою для висновку про пропуск такого строку з поважних причин.

Сам лише факт звернення з апеляційною скаргою на ухвалу суду від 07.12.2021 не є поважною причиною, яка перешкоджала подачі до місцевого суду заяви з процесуальних питань.

При цьому суд також враховує, що заява про поновлення строку та прийняття додаткового рішення подана до суду 02.08.2022, тобто після спливу більш ніж сім місяців від дати ознайомлення 20.12.2021 представника позивача зі змістом ухвали суду від 07.12.2021 року про залишення без розгляду заяви про відшкодування судових витрат на правничу допомогу, натомість протягом цього тривалого періоду позивачем не наведено жодних поважних причин щодо неможливості звернення до суду з вказаною заявою, які б слугували підставою для поновлення пропущеного процесуального строку.

Суд зазначає, що процесуальні норми створюються для забезпечення належного відправлення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності і сторони повинні очікувати їх застосування.

Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими, може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України»).

За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи встановлені обставини та зазначені норми процесуального закону, заява представника позивача про поновлення строку на подання доказів понесення витрат на правничу допомогу задоволенню не підлягає, так як сторона позивача не довела обставин пропуску цього строку з поважних причин.

Відповідно пункту 3 частини 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Оскільки у поновленні строку на подання доказів щодо надання правничої допомоги відмовлено; при цьому матеріали справи, окрім ордера на надання правничої допомоги та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю виданих на ім`я Бровка О.М., не містять інших документів стосовно розміру витрат позивача на правничу допомогу, у тому числі розміру гонорару адвоката за надання правової допомоги та судом при ухваленні рішення було вирішено питання про розподіл між сторонами судових витрат у порядку ст. 141 ЦПК України за наявних у справі доказів, правові підстави для задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача на користь позивача судових на правничу допомогу відсутні.

Керуючись ст. ст. 83, 120, 122, 123, 124, 126, 127, 141, 270, 353, 354, 355 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про поновлення строку для подання доказів понесення витрат на правничу допомогу - відмовити.

В прийнятті додаткового рішення про стягнення судових витрат на правничу допомогу по цивільній справі № 755/10237/21 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн фінанс», третя особа: Приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна, Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Шуляченко Микола Борисович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 05.09.2022.

Суддя