Справа №463/5747/15-ц
Провадження №2/463/770/22
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без розгляду

16 червня 2022 року Личаківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді: Стрепка Н.Л.,

з участю секретаря судових засідань: Онишкевича О.І.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача боргу за позикою з врахуванням індексу інфляції в сумі 1 682 256 грн., 3% річних від простроченої суми позики в розмірі 10 130,50 грн. та штрафу за невиконання зобов`язання в сумі 166 560 грн.

Заочним рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 4 квітня 2016 року було задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 1 858 946,50 грн. за договором позики від 1 березня 2015 року, а також 6090 грн. судового збору.

Ухвалою суду від 28 грудня 2018 року скасовано заочне рішення Личаківського районного суду м. Львова від 4 квітня 2016 року у цивільній справі №463/5747/15-ц (провадження №2/463/559/16) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, а справу призначено до розгляду в підготовчому засіданні.

Матеріали справи автоматизованою системою документообігу суду 28 грудня 2018 року передано для розгляду раніше визначеному складу суду - судді Шереметі Г.І.

Ухвалою суду від 19 вересня 2019 року у справі призначено судову почеркознавчу експертизу з метою вирішення питання чи підпис та текст на розписці від 1 березня 2015 року виконаний ОСОБА_2 , провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

31 жовтня 2019 року на адресу суду з Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшов лист із клопотанням про надання додаткових матеріалів та рахунком за проведення експертизи.

Ухвалою суду від 1 листопада 2019 року поновлено провадження у справі.

28 грудня 2019 року на адресу суду з Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшов лист, згідно якого суд проінформовано про те, що станом на 3 грудня 2019 року рахунок за проведення експертизи платником ОСОБА_2 не оплачений.

3 лютого 2020 року на адресу суду з Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшло повідомлення про неможливість надання висновку судової експертизи №5642 від 30 січня 2020 року.

Ухвалою суду від 13 березня 2020 року у справі повторно призначено судову почеркознавчу експертизу з метою вирішення питання чи підпис та текст на розписці від 1 березня 2015 року виконаний ОСОБА_2 , провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

29 квітня 2020 року на адресу суду з Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшов лист із клопотанням про надання додаткових матеріалів та рахунком за проведення експертизи.

25 травня 2020 року від представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 надійшло клопотання про продовження позивачу строку для надання оригіналу розписки на період дії карантинних обмежень у зв`язку із перебуванням позивача за кордоном у Сполучених Штатах Америки.

10 липня 2020 року на адресу суду з Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшло повідомлення про неможливість надання висновку судової експертизи №2629 від 7 липня 2020 року, відповідно до якого провести призначену судом почеркознавчу експертизу неможливо, оскільки для виконання експертизи та проведення відповідного дослідження не представлено наступних документів, а саме: оригіналу розписки від 1 березня 2015 року та вільних зразків почерку та підписів ОСОБА_2 , виконаних у період часу, найбільш наближений до дати складання розписки (почерк може бути у вигляді будь-яких текстів офіційних чи побутових: листування, нотатники, щоденники, тощо; підписи в офіційних документах, квитанціях, тощо, не менше 10-15 аркушів почерку та підписів до 15-20).

22 січня 2021 року здійснено повторний автоматизований розподіл справи на підставі розпорядження керівника апарату з метою дотримання процесуальних строків розгляду справи у зв`язку зі смертю головуючої судді Шеремети Г.І.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 33 ЦПК України автоматизованою системою документообігу суду для розгляду вказаної справи визначено суддю Стрепка Н.Л.

Ухвалою суду від 27 січня 2021 року справу прийнято до провадження суддею Стрепком Н.Л., поновлено провадження у такій, розпочато підготовче провадження у справі та призначено в ній підготовче засідання. Окрім того даною ухвалою витребувано в позивача ОСОБА_1 оригінал розписки від 1 березня 2015 року, а також витребувано у відповідача ОСОБА_2 вільні зразки почерку та підписів, виконані ним у період часу, найбільш наближений до дати складання розписки від 1 березня 2015 року.

Надалі справу неодноразово було призначено до розгляду у підготовчих засіданнях, зокрема на 24 лютого 2021 року, 9 квітня 2021 року та 27 травня 2021 року, однак розгляд справи у таких було відкладено у зв`язку з відсутністю відомостей про належне повідомлення позивача про дату, час та місце розгляду справи, а також клопотаннями сторони відповідача про відкладення розгляду.

18 червня 2021 року представником відповідача ОСОБА_4 на виконання ухвали суду від 27 січня 2021 року подано до суду документи із вільними зразками почерку та підписів відповідача ОСОБА_2 .

Ухвалою від 23 червня 2021 року втретє призначено у справі судову почеркознавчу експертизу для вирішення питання чи виконано підпис та текст на розписці від 1 березня 2015 року ОСОБА_2 , зобов`язано позивача ОСОБА_1 надати експерту оригінал розписки від 1 березня 2015 року.

23 вересня 2021 року на адресу суду з Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшло повідомлення про неможливість надання висновку судової експертизи №3287 від 20 вересня 2021 року, відповідно до якого провести призначену судом почеркознавчу експертизу неможливо у зв`язку з невиконанням клопотання експерта щодо надання оригіналу розписки від 1 березня 2015 року, а також вільних зразків почерку та підписів ОСОБА_2 .

Про надходження вказаного вище повідомлення було повідомлено учасників справи, однак станом на 26 листопада 2021 року останніми документів на виконання клопотання експерта не надано.

У зв`язку з наведеним ухвалою суду від 26 листопада 2021 року поновлено провадження у справі та призначено її до розгляду у підготовчому засіданні.

29 листопада 2021 року представником відповідача ОСОБА_4 подано до суду клопотання, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову у зв`язку з невиконанням позивачем вимог суду щодо надання оригіналу розписки від 1 березня 2015 року.

Окрім того 29 листопада 2021 року представником відповідача ОСОБА_4 подано до суду клопотання про проведення підготовчого засідання, призначеного на 29 листопада 2021 року, без участі сторони відповідача, відповідно до якого просить призначити справу до судового розгляду.

Позивач в підготовче засідання 29 листопада 2021 року також не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, явку представника не забезпечив, клопотання про відкладення розгляду справи чи будь-яких інших клопотань до суду не подав.

У зв`язку з наведеним ухвалою суду від 29 листопада 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено таку до судового розгляду по суті.

Надалі справу неодноразово було призначено до розгляду в судових засіданнях, зокрема в судовому засіданні 26 січня 2022 року розгляд справи було відкладено у зв`язку з першою неявкою у таке належним чином повідомленого позивача, в судових засіданнях 16 лютого 2022 року, 23 березня 2022 року, 5 травня 2022 року розгляд справи було відкладено у зв`язку з неявкою у таке позивача, щодо якого були відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час та місце розгляду справи, в судовому засіданні 9 червня 2022 року розгляд справи знову було відкладено у зв`язку з першою неявкою у таке належним чином повідомленого позивача.

В судове засідання 16 червня 2022 року позивач ОСОБА_1 повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, явку представника не забезпечив, клопотання про відкладення розгляду справи чи будь-яких інших клопотань до суду не подав, в тому числі не надав на виконання ухвал суду витребуваного оригіналу розписки ОСОБА_2 від 1 березня 2015 року.

Належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання відповідач ОСОБА_2 в таке 16 червня 2022 року теж не з`явився, явку свого представника не забезпечив, про причини неявки не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи чи будь-яких клопотань на адресу суду не скерував. За таких обставин, з врахуванням положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути питання щодо залишення позову без розгляду за відсутності відповідача .

Оглянувши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Частинами 1, 5 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

Водночас згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 5 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Також згідно з п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Окрім того пунктом 9 вказаної вище частини статті Кодексу передбачено також, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду у разі, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору.

Аналогічні положення містяться у ч. 10 ст. 84 ЦПК України, згідно з якими у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, таку було прийнято до свого провадження суддею Стрепком Н.Л. відповідною ухвалою ще 27 січня 2021 року, при цьому даною ухвалою в позивача ОСОБА_1 було витребувано оригінал розписки від 1 березня 2015 року.

Справу було неодноразово призначено до розгляду у підготовчих судових засіданнях, однак позивач у жодне з таких не з`явився, явку в такі представника не забезпечив, витребуваної розписки суду не надав, про причини неявки, а також про неможливість подання вказаної розписки суд не повідомив. При цьому слід зауважити, що у справі тричі було призначено судову почеркознавчу експертизу для вирішення питання чи виконано підпис та текст на розписці від 1 березня 2015 року ОСОБА_2 , однак експертизу так і не було проведено у зв`язку з ненаданням позивачем ОСОБА_1 експерту оригіналу розписки від 1 березня 2015 року.

При цьому після закриття підготовчого провадження у справі ухвалою суду від 29 листопада 2021 року таку неодноразово було призначено до розгляду в судових засіданнях, про що суд повідомляв позивача шляхом скерування судових повісток за адресою місця проживання останнього, зазначеною ним у позовній заяві, що співпадає з зареєстрованим місцем його проживання, про що судом здійснювався відповідний запит до органу реєстрації місця проживання (т. 2 а.с. 9).

Зокрема факт належного повідомлення позивача ОСОБА_1 про дату, час та місце проведення двох останніх судових засідань, призначених та 9 та 16 червня 2022 року, в які він не з`явився, стверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими поштовими відправленнями, що скеровувалось на адресу позивача та повернулось до суду без вручення 19 травня 2022 року з проставленими 17 травня 2022 року у наявних на таких довідках про причини повернення відмітками про відсутність адресата за вказаною адресою, що відповідно до п.п. 3, 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається днем вручення судової повістки.

Окрім того слід зауважити, що позивачу ОСОБА_1 під час підготовчого провадження також неодноразово скеровувалась копії ухвал щодо витребування у нього оригіналу розписки від 1 березня 2015 року, зокрема разом з повістками, що містили також додатково повідомлення про витребування, йому скеровувались копії ухвали суду від 27 січня 2021 року про прийняття справи до провадження (т. 1 а.с. 218, 224, т. 2 а.с. 8, 13), а також ухвали від 23 червня 2021 року про призначення у справі експертизи (т. 2 а.с. 40). Відповідні поштові відправлення також повернулись до суду з відмітками про відсутність адресата за вказаною адресою. Водночас слід зауважити, що вперше зазначений оригінал розписки від 1 березня 2015 року було витребувано в позивача ОСОБА_1 ще ухвалою суду від 19 вересня 2019 року про призначення експертизи під час розгляду даної справи суддею Шереметою Г.І. (т. 1 а.с. 117), коли у розгляді справи брав участь представник позивача ОСОБА_3 . Ухвалою суду від 13 березня 2020 року у справі повторно було призначено судову почеркознавчу експертизу та знову витребувано в позивача оригінал розписки (т. 1 а.с. 198), однак 25 травня 2020 року до суду надійшло клопотання представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 про продовження позивачу строку для надання оригіналу розписки на період дії карантинних обмежень у зв`язку із перебуванням позивача за кордоном у Сполучених Штатах Америки (т. 1 а.с. 209). Відтак стороні позивача було відомо, що судом зобов`язано його надати оригінал розписки від 1 березня 2015 року, а також що без такого неможливо провести судову почеркознавчу експертизу у справі, а відтак завершити розгляд такої, однак після подання клопотання про продовження строку для надання вказаної розписки протягом більш ніж двох років оригінал розписки позивачем суду так і не було надано.

В своєму рішенні від 13 грудня 2011 року №17-рп/2011 у справі №1-9/2011 Конституційний Суд України зазначає, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі.

При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Процесуальні права та обов`язки учасників справи визначені ст. 43 ЦПК України. Зокрема, учасники справи мають право: подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом, брати участь у дослідженні доказів, ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам, подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Водночас учасник справи зобов`язаний: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, подавати усі наявні у нього докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази, надавати суду повні й достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Окрім того, згідно з ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

При цьому відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду, розглядаючи справу №552/2378/17, визначив зловживання, як особливий різновид цивільного процесуального правопорушення полягає у тому, що при зловживанні процесуальними правами відбувається порушення умов реалізації суб`єктивних цивільних процесуальних прав. Зловживаючи процесуальними правами, особа може вдатися до дезінформації суду. Мова йде про неповідомлення суду відомостей, які мають значення для справи, введення суду в оману, свідоме викривлення фактів у заяві (рішення ЄСПЛ у справі «Мельник проти України»). Ознаками зловживання процесуальними правами є: недобросовісність; нечесність; відсутність відкритості поведінки; відсутність поваги до інтересів іншої сторони договору або відповідних правовідносин.

Це підтверджується постановою Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 11 листопада 2019 року у справі №337/474/14.

«Основною ознакою зловживання процесуальними правами є відсутність наміру вирішити реально існуючий цивільний спір, або забезпечити захист свого реально порушеного права, або намір перешкодити законнім діям інших осіб шляхом звернення до суду та створення штучного судового спору, або використання судового спору як способу не виконувати вимоги законодавства щодо здійснення визначених ним дій» (окрема думка судді Валентини Сімоненко щодо постанови ВС від 2 жовтня 2019 року у справі №750/3021/18).

Таким чином, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається. Неприпустимість зловживання процесуальними правами є однією з основних засад цивільного судочинства.

Оскільки жодних підтверджуючих доказів про неможливість позивача з`явитися в судові засідання суду не представлено, явку представника не забезпечено, відтак суд не вбачає жодних обставин, які б перешкоджали позивачу з`явитися в судове засідання особисто або забезпечити явку свого представника та вжити заходів щодо участі у розгляді даної справи. Окрім того, ухилення позивача від участі в судовому розгляді поданого ним же позову порушує права іншої сторони.

Європейський суд з прав людини дотримується позиції, що проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи повинен саме позивач. Так, в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» він зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Також суд звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини в рішенні від 16 лютого 2017 року у справі «Каракуця проти України» наголошує на тому, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У рішеннях від 28 жовтня 1998 у справі «Осман проти Сполученого королівства» та від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Вказаними рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Так, системний аналіз наведених норм процесуального права свідчить про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані з принципом диспозитивності цивільного судочинства, за змістом якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Відтак згідно з вимогами ЦПК України суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду. Правове значення в такому випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання ним заяви про розгляд справи за його відсутності.

Наведене кореспондується із правовими висновками, викладеними ряді у постанов Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду, зокрема у постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 756/8612/16-ц, від 24 жовтня 2018 року у справі № 569/347/16-ц, у справі № 658/1141/18 від 21 вересня 2020 року.

Враховуючи вищенаведене, оскільки ОСОБА_1 був повідомлений про розгляд справи у встановленому законом порядку, з моменту пред`явлення позову до суду зобов`язаний був цікавитись розглядом такого та проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи, однак не з`явився в жодне судове засідання, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, явку представника не забезпечив, витребуваний судом доказ, без якого неможливо здійснити розгляд справи, суду не надав, а тому суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 слід залишити без розгляду.

З врахування наведеного та керуючись ст.ст. 44, 84, 128, 131, 223, 257, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суд -

постановив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного суду.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової кратки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової кратки платника податків НОМЕР_2 .

Суддя: Стрепко Н. Л.