ПОСТАНОВА

Іменем України

25 серпня 2022 року м. Кропивницький

справа № 387/495/21

провадження № 22-ц/4809/825/22

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя - Дьомич Л. М. (суддя - доповідач),

судді Головань А. М., Письменний О. А.,

за участю секретаря судового засідання Сорокіної Н.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Завадське»,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Завадське» про визнання додаткової угоди до договору оренди землі частково недійсною та розірвання договору оренди землі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 07 червня 2022 року (суддя Майстер І.П.).

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції

Ухвалою Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 07 червня 2022 року у даній справі призначено судову технічну експертизу документа, проведення якої доручено судовому експерту Кропивницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз; на вирішення поставлено запитання: 1) чи вносились зміни шляхом дописування до первинного тексту додаткової угоди до договору оренди землі від 28 серпня 2012 року, укладеного між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Завадське» щодо земельної ділянки загальною площею 4,5879 га на території Дружелюбівської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області, кадастровий номер :02:000:0449 в графі кінцевого строку дії договору оренди землі з 2022 року на 2032 рік?; 2) який зміст первинного тексту документа в графі кінцевого строку дії договору оренди землі в додатковій угоді до договору оренди землі від 28 серпня 2012 року, укладеного між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Завадське» щодо земельної ділянки загальною площею 4,5879 га на території Дружелюбівської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області, кадастровий номер :02:000:0449?; 3) у який період часу був виконаний рукописний текст у вигляді цифр «2032» у додатковій угоді до договору оренди землі від 28 серпня 2012 року, укладеного між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Завадське» щодо земельної ділянки загальною площею 4,5879 га на території Дружелюбівської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області, кадастровий номер :02:000:0449, до підписання вказаної додаткової угоди орендодавцем ОСОБА_1 чи після ?; експертів попереджено про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України; постановлено надати для проведення експертизи матеріали цивільної справи №387/495/21; визначено об`єктом дослідження оригінал додаткової угоди до договору оренди землі від 28 серпня 2012 року; оплату за проведення експертизи покладено на позивача; роз`яснено сторонам положення ст.109 ЦПК України; провадження у справі на час проведення експертизи зупинено.

Постановляючи зазначену ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що необхідність призначення судової експертизи в цивільному процесі обумовлена, насамперед, необхідністю з`ясування судом тих обставин, які потребують спеціальних знань, та в силу їх специфічного характеру, не можуть бути з`ясовані судом на основі положень чинного законодавства, що може вплинути на правильне вирішення цивільного спору по суті.

Зі змісту судового рішення вбачається, що судом першої інстанції на вирішення судового експерта поставлено два питання, які були запропоновані позивачем у поданому клопотанні про призначення судової експертизи, та одне питання, запропоноване відповідачем. На переконання суду, необхідність отримання експертного висновку щодо останнього зумовлена обставинами позову, викладеними позивачем в уточненій позовній заяві.

Крім того, оскільки між сторонами не було досягнуто згоди щодо експертної установи, якій має бути доручено виконання експертного дослідження, таку експертну установу визначено судом першої інстанції.

Посилаючись на положення абз. 2 п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» від 30 травня 1997 року №8, відповідно до якого оплата експертизи в цивільній справі провадиться за рахунок сторони, яка порушила відповідне клопотання, судом першої інстанції витрати за проведення експертизи покладено на позивача.

Крім того, в постановленій ухвалі судом визначено об`єкт та матеріали, що підлягають експертному дослідженню; наведено обґрунтування необхідності зупинення провадження у справі; попереджено експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку. Відповідно до поданої апеляційної скарги просить ухвалу Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 07 червня 2022 року змінити, виключивши із резолютивної частини ухвали питання: «У який період часу був виконаний рукописний текст у вигляді цифр «2032» у додатковій угоді до договору оренди землі від 28 серпня 2012 року, укладеного між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Завадське» щодо земельної ділянки загальною площею 4,5879 га на території Дружелюбівської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області, кадастровий номер :02:000:0449, до підписання вказаної додаткової угоди орендодавцем ОСОБА_1 чи після ?»; в іншій частині ухвалу залишити без змін. Вважає оскаржувану ухвалу такою, що не у повній мірі відповідає вимогам щодо законності та обґрунтованості судового рішення, а тому підлягає зміні через невідповідність висновків суду обставинам справи та грубим порушенням норм процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судова експертиза та поставлені на вирішення експерта питання мають відповідати предмету та підставам позову. У межах підстави та предмета позову у даній справі сторона позивача доводить у судовому порядку факт внесення змін до первісного змісту документа шляхом дописки, правлення тощо. Для з`ясування саме цих обставин і було заявлене клопотання про призначення судової експертизи.

Однак, судом першої інстанції на вирішення експерта поставлено запропоноване відповідачем питання, вирішення якого позивач не ініціював та яке, на переконання скаржника, є іншим видом експертизи, а саме експертизи давності документа.

Акцентує увагу на тому, що суд поклав оплату проведення експертного дослідження на позивача, який вирішення згаданого питання не ініціював та заперечував проти його включення до переліку питань, що ставляться судовому експерту.

Крім того, на переконання скаржника, питання про період виконання рукописного тексту (до чи після підписання додаткової угоди) не може бути вирішено експертом, оскільки дата підписання у самій угоді не вказана. Зауважує, що обставина щодо наявності внесення змін у додаткову угоду до державної реєстрації права оренди підтверджується письмовими доказами та спеціальних знань не потребує.

Вважає, що враховуючи заперечення позивача щодо здійснення оплати проведення експертизи, проти якої останній заперечував, наявні підстави також для зміни оскаржуваної ухвали у частині покладення витрат за проведення такого виду експертизи на позивача. У іншому випадку, у разі відсутності оплати, призначена у справі експертиза не буде проведена, що перешкоджатиме позивачу у доступі до правосуддя.

Також стверджується, що саме позивачу належить право визначитися із видом експертизи та питаннями експерту, які, на думку саме позивача, забезпечать реальне поновлення прав останнього та підтвердять доводи позовної заяви. Тому скаржник переконаний, що ефективним способом захисту у спірних правовідносинах буде проведення саме тієї судової технічної експертизи і щодо тих питань, які викладенні у клопотанні позивача про її призначення.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

18 липня 2022 року апеляційним судом зареєстровано надходження матеріалів даної справи після усунення судом першої інстанції недоліків у оформленні.

У період з 18 липня 2022 року по 31 липня 2022 року головуючий суддя Дьомич Л.М. перебувала у відпустці.

Відповідно до ухвали Кропивницького апеляційного суду від 09 серпня 2022 року ОСОБА_1 поновлено строк на апеляційне оскарження ухвали Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 07 червня 2022 року; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідач своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

15 серпня 2022 року закінчено підготовчі дії; справу призначено до розгляду в апеляційному суді на 25 серпня 2022 року, про що постановлено відповідну ухвалу.

У встановленому процесуальним законом порядку сторін повідомлено про дату, час та місце судового розгляду апеляційної скарги (а.с. 188-190 том 2).

На підставі розпорядження керівника апарату апеляційного суду від 25 серпня 2022 року № 63 з підстав, що у ньому зазначені, здійснено повторний автоматизований розподіл справи між суддями, за результатами якого здійснено заміну члена колегії з розгляду даної справи судді Дуковського О.Л. суддею Голованем А.М.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши оскаржувану ухвалу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає за наступного.

Обставини справи, встановлені судами

ОСОБА_1 звернувся до Добровеличківського районного суду Кіровоградської області з позовною заявою, що містить наступні вимоги:

-визнати недійсною додаткову угоду від 09 січня 2018 року до договору оренди землі від 28 серпня 2012 року, зареєстрованого у відділі Держкомзему у Добровеличківському районі, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 30 листопада 2012 року за №04918, укладеного між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Завадське» щодо земельної ділянки загальною площею 4,5879 га на території Дружелюбівської селищної ради Добровеличківського району Кіровоградської області, кадастровий номер :02:000:0449, номер запису про інше речове право в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 24468370 від 22 січня 2018 року;

-достроково розірвати договір оренди землі від 28 серпня 2012 року, зареєстрований у відділі Держкомзему у Добровеличківському районі, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 30 листопада 2012 року за №04918, укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Завадське» щодо земельної ділянки загальною площею 4,5879 га на території Дружелюбівської селищної ради Добровеличківського району Кіровоградської області, кадастровий номер :02:000:0449, номер запису про інше речове право в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 24468370 від 22 січня 2018 року.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачу на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 4,5879 га, кадастровий номер :02:000:0449, яка розташована на території Дружелюбівської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області. Вказана земельна ділянка перебуває в оренді у відповідача на підставі договору оренди землі від 28 серпня 2012 року терміном на 10 років, тобто - до 30 листопада 2022 року. У зв`язку із необхідністю зміни відсоткової ставки розміру орендної плати сторонами у січні 2018 року укладено додаткову угоду про її зміну з 4% на 4,5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Інших додаткових угод, крім зазначеної, сторони за взаємною згодою не укладали. Однак, позивачу у квітні 2021 року стало відомо про те, що кінцевий строк дії речового права за вказаним договором оренди не 30 листопада 2022 року, а 30 листопада 2032 року. З огляду на те, що відповідного волевиявлення Орендодавець не мав, вважав, що є підстави для визнання додаткової угоди до договору оренди землі недійсною та розірвання договору оренди землі.

01 листопада 2021 року позивачем до суду першої інстанції подано заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просить:

-визнати частково недійсною додаткову угоду до договору оренди землі від 28 серпня 2012 року, зареєстрованого у відділі Держкомзему у Добровеличківському районі, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 30 листопада 2012 року за №04918, укладеного між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Завадське» щодо земельної ділянки загальною площею 4,5879 га на території Дружелюбівської селищної ради Добровеличківського району Кіровоградської області, кадастровий номер :02:000:0449, номер запису про інше речове право в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 24468370 від 22 січня 2018 року;

-достроково розірвати договір оренди землі від 28 серпня 2012 року, зареєстрований у відділі Держкомзему у Добровеличківському районі, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 30 листопада 2012 року за №04918, укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Завадське» щодо земельної ділянки загальною площею 4,5879 га на території Дружелюбівської селищної ради Добровеличківського району Кіровоградської області, кадастровий номер :02:000:0449, номер запису про інше речове право в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 24468370 від 22 січня 2018 року (а.с. 61-62 том 1).

Зі змісту вказаної заяви вбачається, що вимога про визнання додаткової угоди до договору оренди землі частково недійсною пред`явлена позивачем, оскільки після підписання додаткової угоди сторонами, але до її державної реєстрації, відповідачем в односторонньому порядку внесено допис у частині зазначення кінцевого строку дії договору оренди до 2032 року, що не відповідає погодженому сторонами строку дії договору та волевиявленню позивача.

У зв`язку з наведеним, позивачем заявлено клопотання про призначення у справі технічної експертизи документа (а.с. 64-65 том 1). Проведення експертного дослідження позивач просив доручити судовому експерту Кропивницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз; гарантував оплату за проведення судової експертизи; на вирішення судового експерта запропонував поставити наступні питання:

- Чи вносились зміни шляхом дописування до первинного тексту додаткової угоди до договору оренди землі від 28 серпня 2012 року, укладеного між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Завадське» щодо земельної ділянки загальною площею 4,5879 га на території Дружелюбівської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області, кадастровий номер :02:000:0449 в графі кінцевого строку дії договору оренди землі з вірного 2022 року на 2032 рік?

- Який зміст первинного тексту документу в графі кінцевого строку дії договору оренди землі в додатковій угоді до договору оренди землі від 28 серпня 2012 року, укладеного між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Завадське» щодо земельної ділянки загальною площею 4,5879 га на території Дружелюбівської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області, кадастровий номер :02:000:0449?

Відповідно до відзиву на позовну заяву, поданого з урахуванням уточнення позовних вимог, відповідач просив, у випадку задоволення судом клопотання позивача про призначення у справі судової технічної експертизи документа, поставити на вирішення судового експерта наступне питання:

- У який період часу був виконаний рукописний текст у вигляді цифр "2032" в додатковій угоді до договору оренди землі від 28 серпня 2012 року, укладеного між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Завадське» щодо земельної ділянки загальною площею 4,5879 га на території Дружелюбівської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області, кадастровий номер :02:000:0449, до підписання вказаної додаткової угоди орендодавцем чи після ? (а.с. 124-128 том 1).

Відповідачем запропоновано проведення судової експертизи у справі доручити експертам Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М. С. Бокаріуса».

Питання про призначення судової експертизи у справі вирішено судом першої інстанції шляхом постановлення у підготовчому засіданні 07 червня 2022 року оскаржуваної ухвали.

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Норми ст.ст. 79, 80 ЦПК України передбачають, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази (п. 4 ч. 2 ст.43 ЦПК України).

За ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 102, 104 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи. В ухвалі про призначення експертизи суд попереджає експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

У ст. 103 ЦПК України унормовано, зокрема, що питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну. Питання, які ставляться експерту, і його висновок щодо них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта. Призначений судом експерт невідкладно повинен повідомити суд про неможливість проведення ним експертизи через відсутність у нього необхідних знань або без залучення інших експертів.

З аналізу наведених вимог процесуального закону вбачається, що остаточне визначення кола питань, які ставляться на вирішення судовому експерту, визначається саме судом, який в ухвалі про призначення судової експертизи зобов`язаний мотивувати лише відхилення або зміну запропонованих сторонами питань. В інших випадках такий обов`язок суду процесуальним законом не передбачений.

Відповідно непогодження сторони з визначеним судом переліком питань, що ставиться на вирішення судовому експерту в ухвалі про призначення судової експертизи, не може свідчити про порушення судом вимог процесуального закону.

Колегія суддів зауважує, що відповідно до ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими ст. 89 цього Кодексу.

Таким чином, у випадку надання висновку за результатами проведення призначеної у справі судової експертизи, суд першої інстанції має оцінити зазначене експертне дослідження як письмовий доказ у розумінні частини першої ст. 95 ЦПК України.

У свою чергу, сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень, зокрема, у частині тог чи стосується такий доказ предмета доказування.

Отже, апеляційний суд не вбачає порушень процесуального закону у включенні судом першої інстанції до переліку питань, поставлених на вирішення судовому експерту, питання, яке запропоноване відповідачем.

За викладеного, відповідні доводи апеляційної скарги не можуть бути взяті до уваги апеляційним судом.

У частині доводів апеляційної скарги стосовно витрат на оплату проведення судової експертизи, апеляційний суд вважає за необхідне наголосити, що остаточний розподіл судових витрат між сторонами здійснюється судом за результатом розгляду справи, а тому покладення на позивача обов`язку з оплати проведення судової експертизи, яка призначена за його клопотанням, не свідчить ані про порушення місцевим судом вимог процесуального закону, ані про порушення процесуальних прав скаржника.

Таким чином, постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції дійшов правильних та обґрунтованих висновків, які скаржником не спростовані.

Враховуючи наведене, у апеляційного суду відсутні визначені законом підстави для задоволення апеляційної скарги.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що оскаржувана ухвала постановлена судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

Керуючись ст.ст. 353, 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 07 червня 2022 року, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя Л. М. Дьомич

Судді А. М. Головань

О. А. Письменний