КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 756/217/15-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/8095/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Коцюрби О.П., Білич І.М.,

за участю секретаря судового засідання Хоменко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Колісника Олега Веніаміновича в інтересах акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 27 травня 2022 року у складі судді Луценко О.М.

за заявою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка Олексія Степановича про роз`яснення ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 09 листопада 2020 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , третя особа: приватне підприємство "Спецзовнішкомплект"про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Оболонського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , третя особа: ПП "Спецзовнішкомплект" про стягнення заборгованості.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 12.08.2016 позов ПАТ «Державний ощадний банк України» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача 91 917 821 грн 94 коп. та 3 654 грн судового збору.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 16.11.2016 рішення Оболонського районного суду м. Києва від 12.08.2016 в частині вирішення позовних вимог про стягнення 3% річних та інфляційних витрат скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення, стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Ощадбанк» 9 626 240 грн 50 коп - 3% річних та інфляційні витрати.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.07.2017 у справі касаційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено повністю та скасовано рішення Оболонського районного суду м. Києва від 12.08.2016 та рішення апеляційного суду м. Києва від 16.11.2016, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Верховного Суду України від 13.09.2017 скасовано ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.07.2017 у справі №756/217/15-ц та залишено в силі рішення апеляційного суду м. Києва від 16.11.2016.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 09.11.2020 року заяву позивача про перегляд рішення за нововиявленими обставинами задоволено, призначено справу в порядку загального позовного провадження.

У січні 2021 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменком О.С. подано заяву про роз`яснення ухвали від 09.11.2020, а саме: чи поширюється дія ухвали на рішення апеляційного суду м. Києва від 16 листопада 2016 року №756/217/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» 9 626 230 грн 50 коп. - 3% та інфляційні витрати, на підставі якого видано Оболонським районним судом м. Києва виконавчий лист від 13.10.2017 № 2/756/135/16; чи втрачає законної сили виконавчий лист Оболонського суду м. Києва від 13.10.2017 в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Ощадбанк» 9 626 230 грн 50 коп за рішенням апеляційного суду м. Києва від 16.11.2016, з огляду на скасування ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 09.11.2020 у справі №756/217/15-ц виключно рішення Оболонського суду м. Києва від 12.08.2016; чи втратило свою законну силу рішення Оболонського районного суду м. Києва від 12.08.2016 у справі №756/217/15-ц, з огляду на не ухвалення (відповідно до ч. 6 ст. 429 ЦПК України) Оболонським районним судом м. Києва від 09.11.2020 у справі №756/217/15-ц нового рішення.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 27 травня 2022 року в задоволенні вказаної заяви про роз`яснення ухвали відмовлено з підстав відсутності в і ній доводів та обґрунтувань нечіткості чи то нерозуміння ухвали заявником.

В апеляційній скарзі представник АТ «Державний ощадний банк України» вказує, що ухвала Оболонського районного суду м. Києва від 27.05.2022 винесена з порушенням норм процесуального права, просив її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтуванні апеляційної скарги зазначено, що ухвала Оболонського районного суду міста Києва від 09.11.2020, яка не підлягає оскарженню, породила необхідність в її роз`ясненні органами ДВС, адже рішення Оболонського районного суду м. Києва від 12.08.2016 - скасоване, проте в порушення вимог ч.2 ст.429 ЦПК одночасно нове судове рішення не прийняте, в той час як рішення апеляційного суду м. Києва від 16.11.2016 є чинним.

У силу п. 5 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Між тим, указана норма не може бути застосована в даному випадку, оскільки виконавчий лист Оболонського районного суду м. Києва від 13.10 .2017 видався на підставі, як рішення Оболонського районного суду м. Києва від 12 серпня 2016 та як і рішення апеляційного суду м. Києва від 16.11.2016.

Також вказано, що навіть якщо припустити, що виконавчий лист Оболонського районного суду м. Києва від 13.10.2017 і підлягає поверненню, однак як бути з рішенням апеляційного суду м. Києва від 16.11.2016, яке ухвалою від 09.11.2020 не скасоване, а підлягає виконанню. Тож суд першої інстанції мав би надати відповідь/роз`яснення на ці розбіжності/питання - як виконувати ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 09.11.2020.

З огляду на зазначене, скаржник вважає, що ухвала Оболонського районного суду м. Києва від 09.11.2020 у справі №756/217/15-ц (провадження №8/756/13/20) є не зрозумілою і такою, що утруднює її виконання органами ДВС з огляду на неприйняття вказаною ухвалою нового рішення та чинного рішення апеляційного суду м. Києва від 16.11.2016, а в оскаржуваній ухвалі районним судом не роз`яснено порядок подальших дій державного виконавця з урахуванням чинності винесеної по справі постанови апеляційного суду.

Колегія суддів, вислухавши пояснення адвоката Колісника О.В. в інтересах АТ «Державний ощадний банк України», який просив апеляційну скаргу задовольнити, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, приходить до наступного.

У судове засідання інші учасники справи не з`явилися, про дату розгляду справи судом повідомлялися у встановленому законом порядку, тому колегія суддів відповідно до вимог ч.1 ст. 223 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у їх відсутність.

Як убачається з матеріалів справи, у вересні 2015 року ПАТ «Державний ощадний банк України» звернувся у суд із позовом до ОСОБА_1 , третя особа: ПП "Спецзовнішкомплект" про стягнення кредитної заборгованості.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 12.08.2016 позов задоволено частково й стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача 91 917 821 грн 94 коп. та 3 654 грн судового збору. У задоволенні позову в іншій частині відмовлено (а.с. 206-209 т.2).

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 16.11.2016 рішення районного суду в частині вирішення позовних вимог про стягнення 3% річних та інфляційних витрат скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Ощадбанк» 9 626 240 грн 50 коп. - 3% річних та інфляційні витрати. У решті рішення районного суду залишено без змін (а.с. 29-29 т.3).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.07.2017 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення судів попередніх інстанцій скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с. 85-89 т. 3).

Відповідно до справи, постановою Верховного Суду України від 13.09.2017 ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.07.2017 скасовано, рішення апеляційного суду м. Києва від 16.11.2016 залишено в силі (а.с. 175-179 т.3).

За результатами розгляду справи Верховним Судом України висловлено правову позицію про те, що вимогами ч. 4 ст. 559 ЦК України передбачено припинення договору поруки зі зміною основного зобов`язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну за умови, що така зміна призведе до збільшення обсягу відповідальності поручителя , а не зі зміною будь-яких умов основного договору. Отже, на зміну умов основного договору, унаслідок якої обсяг відповідальності не збільшується, згода поручителя не вимагається і такі зміни не є підставою для застосування наслідків, передбачених ч. 4 ст. 559 ЦК України (а.с.180 т.3).

Згідно положень ч.ч.1,2 ст.425 ЦПК України, заява про перегляд судового рішення суду першої інстанції з підстав, визначених частиною другою, пунктами 1, 3 частини третьої статті 423 цього Кодексу, подається до суду, який ухвалив судове рішення.

Заява про перегляд судових рішень судів апеляційної і касаційної інстанцій з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, якими змінено або скасовано судове рішення, подається до суду тієї інстанції, яким змінено або ухвалено нове судове рішення.

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся у Оболонський районний суд м. Києва з заявою про перегляд рішення Оболонського районного суду м. Києва від 12.08.2016 за нововиявленими обставинами, обґрунтовуючи зміст заяви тим, що на час винесення районним судом рішення йому не було відомо про ухвалу Господарським судом Кіровоградської області, судові рішення у справах № 912/831/19, 912/832/19, № 912/3431/15, № 912/2487/15, № 912/1543/16, № 912/1542/16, які мають важливе значення для даної справи (а.с. 116-124 т. 4).

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 09.11.2020 заяву ОСОБА_1 задоволено, рішення того ж суду від 12.08.2016 скасовано, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження (а.с. 24-25 т. 5).

Вказана ухвала суду була оскаржена до апеляційної інстанції та відповідно до ухвали Київського апеляційного суду від 18.11.2020, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 17.02.2021, апеляційна скарга повернута скаржнику з підстав того, що ухвала суду від 18.11.2020 не підлягає оскарженню окремо від рішення суду (а.с. 73-74, 200-203 т. 5).

У січні 2021 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменком О.С. на підставі вимог ст.271 ЦПК України, ст.31 Закону України «Про виконавче провадження» подано заяву про роз`яснення резолютивної частини ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 09.11.2020 з посиланням на те, що на виконанні перебуває один виконавчий лист про стягнення грошових коштів на підставі рішення суду, яке скасовано (а.с. 212-214 т. 5).

Відмовляючи в задоволенні вказаної заяви про роз`яснення ухвали, районний суд вказував на відсутність в ній доводів та обґрунтувань нечіткості чи то нерозуміння ухвали заявником (а.с. 11-113 т. 7).

Разом з тим, з такими висновками районного суду колегія суддів не погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

Згідно вимог ч.1 ст.31 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо викладена у виконавчому документі резолютивна частина рішення є незрозумілою, виконавець або сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз`яснення відповідного рішення.

Пленум Верховного Суду України в п. 21 постанови від 18 грудня 2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі" вказав, що роз`яснення рішення суду можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз`яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до виконання. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

За заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), встановити або змінити спосіб або порядок його виконання (ч.1 ст.435 ЦПК).

Встановлено, що рішенням апеляційного суду м. Києва від 16.11.2016 в частині вимог про стягнення 3% річних та інфляційних рішення суду першої інстанції скасовано й ухвалено в цій частині нове рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Ощадбанк» 9 626 240 грн 50 коп. - 3% річних та інфляційних. Рішення районного суду в частині задоволених вимог залишено без змін.

Убачається, що постановою Верховного Суду України від 13.09.2017 рішення апеляційного суду залишено в силі (а.с.175-179 т.3).

Встановлено, що на виконання рішення районного суду та суду апеляційної інстанції 13.10.2017 Оболонським районним судом м. Києва було видано один виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Ощадбанк» 91 917 821 грн 94 коп., 9 626 240 грн 50 коп. та 3 654 грн судового збору (а.с.5 т.4).

Відповідно до справи, на підставі пред`явленого до примусового виконання виконавчого листа про стягнення на користь позивача указаних грошових сум, постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 30.11.2017 відкрито виконавче провадження (а.с.16 т.4).

Положеннями п.1 ч.2 ст.424 ЦПК України передбачено, що заяву про перегляд судового рішення за ново виявленими чи виключними обставинами може бути подано з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої ст.423 ЦПК України (істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи ) - не пізніше трьох років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 09.11.2020 рішення того ж суду від 12.08.2016 скасовано.

Згідно вимог ч. 3 ст. 423 ЦПК України при перегляді рішення за ново виявленими чи виключними обставинами суд не може виходити за межітих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Звертаючись у суд з заявою, головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменко О.С. просив роз`яснити резолютивну частину ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 09 листопада 2020 року, якою заяву позивача про перегляд рішення районного суду за нововиявленими обставинами задоволено й рішення суду скасовано, проте в порушення вимог ч.3 ст.429 ЦПК України за результатами перегляду справи нове судове рішення не ухвалено, в той час як по справі на виконання рішення районного суду, яке скасовано, та рішення суду апеляційної інстанції, яке є чинним, видано один виконавчий лист.

Зокрема, заявник просив роз`яснити: чи поширюється дія ухвали на рішення апеляційного суду м. Києва від 16 листопада 2016 року №756/217/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» 9 626 230 грн 50 коп. - 3% та інфляційні витрати, на підставі якого видано Оболонським районним судом м. Києва виконавчий лист від 13.10.2017 № 2/756/135/16; чи втрачає законної сили виконавчий лист Оболонського суду м. Києва від 13.10.2017 в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Ощадбанк» 9 626 230 грн 50 коп за рішенням апеляційного суду м. Києва від 16.11.2016, з огляду на скасування ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 09.11.2020 у справі №756/217/15-ц виключно рішення Оболонського суду м. Києва від 12.08.2016; чи втратило свою законну силу рішення Оболонського районного суду м. Києва від 12.08.2016 у справі №756/217/15-ц, з огляду на не ухвалення (відповідно до ч. 6 ст. 429 ЦПК України) Оболонським районним судом м. Києва від 09.11.2020 у справі №756/217/15-ц нового рішення.

Отже, враховуючи зміст проданої заяви, головний державний виконавець просив роз`яснити порядок примусового виконання виконавчого листа з урахуванням чинності рішення суду апеляційної інстанції та того, що скасовано лише рішення районного суду, без одночасного ухвалення нового рішення по суті заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, як то передбачено положеннями ст. 429 ЦПК України.

Між тим, районний суд в оскаржуваній ухвалі виклав узагальнюючі висновки щодо відсутності у заяві доводів нечіткості та нерозуміння ухвали суду та того, що виконання рішення суду віднесено до повноважень відділу державної виконавчої служби, проте відповіді на поставлені у заяві питання не дав, свої висновки належним чином не мотивував.

Зазначені обставини дають підстави для висновків про ухвалення оскаржуваної ухвали з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про скасування ухвали суду першої інстанції і направлення справи для продовження розгляду до того ж суду.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Колісника Олега Веніаміновича в інтересах АТ «Державний ощадний банк України» задовольнити.

Ухвалу Оболонського районного м. Києва від 27 травня 2022 року скасувати, а справу за заявою головного державного виконавця рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка Олексія Степановича про роз`яснення ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 09 листопада 2020 року направити для продовження розгляду до того ж суду.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 12 серпня 2022 року.

Суддя-доповідач:

Судді: