Справа № 932/4337/22
Провадження № 2-о/932/88/2022
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2022 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Кудрявцевої Т.О.

при секретарі - Коваленко А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи - ОСОБА_2 , Відділ опіки та піклування адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради, про видачу обмежувального припису, -

В С Т А Н О В И В:

08.08.2022 року ОСОБА_1 звернулася до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з заявою про видачу обмежувального припису, де заінтересованими особами вказала ОСОБА_2 , Відділ опіки та піклування адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради.

В обгрунтування заяви зазначила, що вона зареєстрована у м.Нікополь, але проживає у своїй квартирі за адресою: АДРЕСА_1 зі своїм неповнолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Раніше вона зустрічалася з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , деякий час вони спільно проживали, разом з ним вони мають спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 , за актовим записом № 128 від 05.04.2022 р. Батько дитини, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , з яким вона фактично не мешкає і не живе разом, вчиняє агресивні дії та психологічний тиск на неї та на їх неповнолітню дитину. Відносини вони не реєстрували, разом фактично не проживали, дитина знаходиться у неї на утриманні. Вона дозволяє зустрічі і не забороняє ОСОБА_2 спілкуватись з дитиною, але через його агресивний стан та незрозумілі їй перепади настрою, його погрози та агресивну поведінку щодо неї та щодо дитини у неї є реальні обґрунтовані побоювання за психологічний стан дитини, яка знаходиться поряд.

Заявник зазначає, що агресивні дії з боку ОСОБА_2 відносно неї та дитини носять сталий характер, він дзвонить, погрожує за телефоном, здійснює психологічний тиск та насильницькі дії до неї, постійно погрожує забрати дитину. 11.07.2022 року вона подала до ВП № 7 ДРУГ ГУНП в Дніпропетровської області заяву щодо протиправних дій з боку ОСОБА_2 , яка зареєстрована за ЖЄО № 22239 від 11.07.2022 року, проте згодом 12.07.2022 року на вмовляння ОСОБА_2 вона заяву забрала. Але це його не спинило, він продовжує погрози та агресивні дії, останнім часом погрози посилилися та носять системний характер. Вона розуміє що ОСОБА_2 є батьком дитини та не заперечувала спілкуванню, не заперечувала можливості бачитися з дитиною. Але через останні протиправні дії та погрози, а також через останню його дію, коли він 02.08.2022 року фактично викрав дитину у неї, та його зупинили у протиправних діях перехожі, у неї є реальні побоювання, що він може забрати дитину. Крім того, його агресивні дії є насильницькими, вчиняється системний психологічний тиск, що впливає на її та дитини психічне та фізичне здоров`я. Враховуючи, що дитина є грудною, стресовий стан може призвести до втрати молока, та інші негативні наслідки.

Заявник також вказує на те, що погрози ОСОБА_2 вилилися в реальні дії щодо викрадення дитини 02.08.2022 р., що стало останньою підставою для звернення до суду, зважаючи на те, що 2 серпня 2022 року вона домовилась з батьком дитини ОСОБА_2 про спільну прогулянку разом з дитиною. О шостій годині вечора вони зустрілися біля будинку, він забрав їх з дитиною на своєму автомобілі «Таврія» білого кольору, держномер НОМЕР_2 , та повіз за місцем своєї роботи до автокомплексу «ДніпроМотор» за адресою: м. Дніпро, пр. Праці, 16-а. Після тривалої прогулянки вона повідомила його про те що, їм потрібно їхати до дому, оскільки необхідно готувати дитину до сну. Дорогою додому ОСОБА_2 почав агресивно та з незрозумілих їй обставин вимагати від неї оригінал свідоцтва про народження дитини, на що вона відповіла, що не має його наразі з собою та навіщо йому оригінал. Її відповідь йому не сподобалась і він відмовився їх висаджувати з автомобіля біля дому, розвернув машину та поїхав з ними у іншому напрямку від адреси її проживання. Зупинив ОСОБА_2 машину за адресою: АДРЕСА_2 . Надалі він забрав дитину і почав сам з нею гуляти, агресивно відповідати на її питання та зауваження та не підпускаючи її до дитини. На годиннику було близько 22 годин вечора та єдине, що вона просила від нього, це те, щоб він відвіз її та їх неповнолітню дитину додому. Поруч з ними у Сквері знаходились сторонні особи (свідки) та вони бачили поведінку ОСОБА_2 . Надалі він, забравши дитину (фактично викравши її від неї), швидко направився до свого автомобіля та, нехтуючи безпекою дитини, поклав її на переднє пасажирське сидіння без дитячого крісла та почав від`їжджати, намагаючись уїхати, дитина у цей час в машині почала плакати та кричати. У цей час вона не розуміла що робити і почала знімати його дії на мобільний телефон та кричала, благала повернути дитину, оскільки на прохання зупинитись він не реагував. Люди, які це бачили, почали блокувати йому лінію пересування і тільки тоді він зупинився, у той час всі чули як кричить дитина з машини. Після зупинення ОСОБА_2 автомобіля, перехожі, які зібралися на конфліктну подію, забрали у нього дитину та віддали їй, після чого вона з дитиною на руках пішла в сторону від нього, потім викликала таксі і поїхала додому, куди приїхала близько 23-00 години вечора. Надалі їй продовжували надходити дзвінки від ОСОБА_2 з вибаченнями, а потім знову з психологічним натиском щодо позбавлення її батьківських прав з погрозами. Усі ці діяння відбуваються в присутності малолітньої дитини. Вона вважає, що протиправна поведінка ОСОБА_2 підпадає під ознаки домашнього насильства, визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Посилаючись на зазначене, заявник просить встановити щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обмежувальний припис, встановивши для нього тимчасові обмеження строком на шість місяців у спілкуванні з нею та дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , передбачені п.п. 1, 3, 4, 5, 6 частини 2 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а саме: заборонити перебувати в місці проживання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , та дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою АДРЕСА_1 ; обмежити (заборонити) спілкування з постраждалою дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборонити наближатися на відстань до 200 метрів до місця проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , та місць частого відвідування постраждалою особою - КП «Дніпропетровська обласна дитяча клінічна лікарня» ДОР за адресою: вул.Космічна, буд.13, м.Дніпро; заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборонити вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями від 08.08.2022 року для розгляду даної справи визначена суддя Кудрявцева Т.О.

Ухвалою судді від 08.08.2022 року у справі відкрито провадження та призначено судове засідання по її розгляду.

В судовому засіданні заявник з представником вимоги заяви підтримали та просила їх задовольнити.

В судовому засіданні представник Відділу опіки та піклування адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради вважала, що заява підлягає задоволенню, посилаючись на необхідність захисту прав дитини.

В судове засідання ОСОБА_2 не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений неодноразово належним чином, причину неявки не повідомив, тому суд відповідно до приписів ч.1 ст. 350-5 ЦПК України вважає можливим розглянути справу у його відсутність.

У наданих суду заявах заявник та її представник, а також представник Відділу опіки та піклування адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради просили закінчити розгляд справи без їх участі.

Вислухавши осіб, які з`явилися, свідка, дослідивши докази у справі, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 350-1 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу.

Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана: 1) особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству"; 2) особою, яка постраждала від насильства за ознакою статі, або її представником - у випадках, визначених Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків".

За ст.350-4 ЦПК Україниу заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) заявника та заінтересованої особи, їх місце проживання чи перебування, поштовий індекс, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, у разі якщо заява подається особою, зазначеною у пунктах 3 і 4 частини першої статті 350-2 цього Кодексу, - процесуальне становище особи, яка подає заяву, із зазначенням її імені (прізвища, імені та по батькові), місця проживання чи перебування, поштового індексу, відомих номерів засобів зв`язку та адреси електронної пошти, а також ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) дитини або недієздатної особи, в інтересах якої подається заява, місце її проживання чи перебування, поштовий індекс, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, якщо такі відомі; 3) обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

У разі неможливості надати докази, визначені пунктом 3 частини першої цієї статті, до заяви може бути додано клопотання про їх витребування.

Відповідно до ст. 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.

Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду.

Статтею 350-6 ЦПК України передбачено, що розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" або Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків", на строк від одного до шести місяців.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Відповідно до ч. 9 ст. 128 ЦПК України суд викликає або повідомляє свідка, експерта, перекладача, спеціаліста, а у випадках термінової необхідності, передбачених цим Кодексом, зокрема у справах про видачу обмежувального припису - також учасників справи телефонограмою, телеграмою, засобами факсимільного зв`язку, електронною поштою або повідомленням через інші засоби зв`язку (зокрема мобільного), які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику.

Як встановлено в судовому засіданні, 19.03.2022 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , народила дитину ОСОБА_3 , батьком якого є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , актовий запис № 128 від 05.04.2022 року, виданим 05.04.2022 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 2014 року зустрічалися, часто сварилися, проте продовжували підтримували близькі стосунки, які періодично припиняли та поновлювали, згодом вони деякий час спільно проживали, в тому числі під час вагітності ОСОБА_1 , при цьому відносини між ними були напруженими.

На час народження дитини вони разом проживали у належній заявниці на праві власності квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно свої відносини вони не реєстрували.

Після народження дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 разом з новонародженим сином проживали за вказаною адресою, при цьому відносини між ними погіршилися, оскільки ОСОБА_2 постійно контролював всі дії ОСОБА_1 , постійно телефонував їй протягом дня, вимагаючи надати звіт про всі її дії протягом дня. У разі, якщо вона не могла взяти слухавку в зв`язку з годуванням дитини або з інших причин в зв`язку з зайнятістю по догляду за дитиною, він вчиняв скандали, кричав і все це відбувалося в присутності дитини.

Батько дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 , та адресою проживання якого є АДРЕСА_4 , приблизно через місяць після народження дитини працевлаштувався та переїхав проживати за своїм місцем проживання.

За пропозицією пропозицією ОСОБА_2 до заявниці з м. Нікополя в липня 2022 року приїхала проживати її мати ОСОБА_5 , яка допомагає їй здійснювати догляд за дитиною.

ОСОБА_2 майже щоденно відвідував дитину з заявницею за місцем їх проживання, спілкувався з дитиною, проти чого не заперечувала ОСОБА_1 , вони разом ходили на прогулянки з дитиною, але через його агресивний стан та незрозумілі їй перепади настрою, його погрози та агресивну поведінку щодо неї та щодо дитини у заявниці з`явилися реальні побоювання за психологічний стан дитини, яка знаходиться поряд.

Як пояснили в судовому засіданні заявник з представником, агресивні дії з боку ОСОБА_2 відносно заявниці та дитини носять сталий характер, він дзвонить їй, погрожує по телефону, що забере дитину і вона більше її не побачить, чим здійснює психологічний тиск та насильницькі дії до неї, та в зв`язку з чим вона відчуває страх та побоювання, що він здійснить свої погрози.

11.07.2022 року після того, як ОСОБА_1 не відповіла на телефонний дзвінок ОСОБА_2 в зв`язку з тим, що телефон заряджався, він близько 19 години приїхав до її квартири, де дві години стукав у двері, вимагаючи, щоб вона вийшла до нього, погрожував, що забере дитину. Злякавшись погроз, ОСОБА_1 викликала поліцію і 11.07.2022 року подала до ВП № 7 ДРУГ ГУНП в Дніпропетровської області заяву щодо протиправних дій з боку ОСОБА_2 , яка зареєстрована за ЖЄО № 22239 від 11.07.2022 року, проте згодом 12.07.2022 року на прохання ОСОБА_2 вона заяву забрала, що підтверджується копією цієї заяви.

Проте, ОСОБА_2 продовжує погрози та агресивні дії, останнім часом погрози посилилися та носять системний характер, зважаючи на наступне. 02.08.2022 року ОСОБА_1 домовилась з ОСОБА_2 про спільну прогулянку з дитиною і о 18 год. цього дня вони зустрілися біля будинку за місцем їх проживання, де він забрав їх з дитиною на своєму автомобілі Таврія білого кольору, держзнак НОМЕР_2 , та повіз за місцем своєї роботи до атокомплекса «ДніпроМотор» за адресою: м. Дніпро, пр. Праці 16-а. Після тривалої прогулянки ОСОБА_1 близько о 22 год. повідомила ОСОБА_2 про необхідність їхати додому для підготовки дитини до сну. Дорогою додому ОСОБА_2 почав агресивно та з незрозумілих обставин вимагати від неї оригінал свідоцтва про народження дитини, на що вона відповіла, що не має його з собою, та запитала навіщо йому оригінал свідоцтва. Її відповідь йому не сподобалась і він відмовився їх висаджувати з автомобіля біля будинку, розвернув автомобіль та поїхав з ними у іншому напрямку, зупинивши автомобіль за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_2 забрав у неї дитину і почав сам з нею гуляти, агресивно відповідати на її питання та зауваження, та не підпускаючи її до дитини, не зважав на її прохання відвезти її з дитиною додому. Надалі він з дитиною швидко направився до свого автомобіля та, нехтуючи безпекою дитини, поклав її на переднє пасажирське сидіння, та почав від`їжджати, намагаючись уїхати, дитина у цей час в машині почала плакати та кричала, ОСОБА_1 у цей час не розуміла що робити і почала знімати його дії на мобільний телефон та кричала, благала повернути дитину, оскільки на прохання зупинитись він не реагував. Сторонні люди, які це бачили та чули, як в автомобілі кричить дитина, почали блокувати йому лінію пересування і тільки тоді він зупинив автомобіль, після чого перехожі, які зібралися, забрали у нього дитину та віддали їй. ОСОБА_1 з дитиною на руках пішла в сторону від ОСОБА_2 , потім викликала таксі і поїхала додому, куди приїхала приблизно в 23 годині вечора. Надалі їй продовжували надходити дзвінки від ОСОБА_2 з вибаченнями, а потім знову з погрозами та психологічним натиском щодо позбавлення її батьківських прав.

Всі ці дії відбуваються в присутності малолітньої дитини, за твердженням заявниці агресивні дії ОСОБА_2 є насильницькими, ним вчиняється системний психологічний тиск на неї, що впливає на її та дитини психічне та фізичне здоров`я. Враховуючи, що дитина є грудною, стресовий стан може призвести до втрати у неї молока, та інші негативні наслідки.

На підтвердження своїх доводів заявниця надала до суду відеозапис на СД диску, на якому під час перегляду в судовому засіданні вбачалися вищенаведені заявницею обставини, її емоційний стан під час зазначених подій 02.08.2022 року.

06.08.2022 року з посиланням на вищезазначені дії ОСОБА_2 відносно неї та дитини, ОСОБА_1 06.08.2022 року направила до Відділу опіки та піклування Адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради Заяву щодо вчинення домашнього насильства над дитиною, в якій просила вжити заходи щодо захисту її та дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від домашнього насильства з боку кривдника ОСОБА_2 та взяти його на профілактичний облік та організувати проведення з ним профілактичної роботи.

Крім зазначеного, судом встановлено, що після звернення заявниці ОСОБА_1 з заявою про видачу обмежувального припису, ОСОБА_2 продовжив здійснювати відносно неї психологічне насильство, яке виразилося в наступному. ОСОБА_2 , попередньо забравши із сумки ОСОБА_1 ключі від дверей її квартири, 07.08.2022 року в період з 19-00 год. по 22-00 год. намагався відкрити двері квартири за адресою: АДРЕСА_1 , в якій проживають ОСОБА_1 з дитиною та своєю матір`ю, гучно стукав у вхідні двері, вимагав, щоб ОСОБА_1 вийшла з квартири. Потім під приводом повернення дитячої коляски, яку напередодні забрав, пропонував ОСОБА_1 вийти з квартири. Коли вона вийшла на вулицю, він з нею розмовляв близько двох годин, в ході розмови погрожував, що забере дитину, ображав, в наслідок чого вона повернулася в квартиру знервована і у неї почалися труднощі в наявності грудного молока для годування дитини.

08.08.2022 року близько 08-00 год. ОСОБА_1 з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поїхала на огляд лікаря в дитячу лікарню КП «Дніпропетровська обласна дитяча клінічна лікарня» ДОР, що розташована за адресою м. Дніпро, вул. Космічна, 13, та яку вона відвідує з дитиною періодично відповідно до рекомендацій лікаря, про що заявниця повідомила ОСОБА_2 , який наполягав на його присутності при відвідуванні заявниці з дитиною лікаря. Після того, як вони разом вийшли з лікарні, ОСОБА_2 разом з дитиною повіз її не додому, а за своїм місцем проживання в смт. Обухівка, де забрав у неї телефон та сказав, що забирає від неї дитину, а вона може пішки йти додому, при цьому сказав, що йому телефонували із суду, куди вона подала заяву і пригрозив, що якщо вона не забере із суду заяву, він не віддасть їй дитину. ОСОБА_1 була вимушена зайти у будинок та залишитися в ньому ночувати, після чого вмовила його повернутися додому вранці.

Судом також встановлено, що крім зазначеного, психологічне насилля ОСОБА_2 над заявницею виявляється в тому, що протягом дня і вночі він постійно дзвонить їй, вимагаючи коментувати всі дії, які вона робить по догляду за дитиною, як по телефону так і при особистих зустрічах погрожує, що забере дитину і вона її особисто ніколи не побачить, тільки на фотокартках; у вчиненні постійних скандалів, у погрозах про те, що він що хоче те і зробить по відношенню до неї та дитини, все це відбувається в основному у присутності дитини, яка стала неспокійною, погано засинає, здригається у вісні; в зв`язку з перебуванням в постійному стресі у заявниці виникли проблеми з наявністю грудного молока для грудного вигодовування дитини.

Вказані обставини підтвердила допитана в судовому засіданні в якості свідка мати заявниці - ОСОБА_5 , яка, зокрема, пояснила, що її донька ОСОБА_1 з 2014 року періодично зустрічалася з ОСОБА_2 . Після народження ОСОБА_1 її онука ОСОБА_3 , батьком якого є ОСОБА_2 , ОСОБА_2 став погрожувати забрати дитину, казав, що ОСОБА_1 ніколи не побачить сина, розлючувався по найменшому приводу, був агресивним, її донька його попередила, що проживати разом з ним не буде, при цьому вона завжди давала йому можливість бачитися з дитиною. Через місяць після народження дитини ОСОБА_2 переїхав проживати до себе додому, а вона 11.07.2022 року переїхала до доньки для здійснення допомоги по догляду за дитиною. 02.08.2022 року ОСОБА_1 з ОСОБА_2 пішли гуляти з дитиною і вона повернулася додому близько 23-00 год. вечора, рознервована, пояснила, що ОСОБА_2 привіз її з дитиною на Набережну, поклав дитину на переднє сидіння автомобіля та хотів уїхати без неї, дитина почала кричати і ОСОБА_1 кричала, просила повернути дитину. Сторонні люди побачили те, що відбувається, зупинили автомобіль ОСОБА_2 , вона забрала дитину і на таксі приїхала додому, при цьому дитина змерзла та була голодною.

Також пояснила, що 07.08.2022 року в період з 19-00 год. по 22-00 год. ОСОБА_2 намагався відкрити двері квартири за адресою: АДРЕСА_1 , в якій проживають її донька ОСОБА_1 з дитиною та проживає вона, ключами, які перед цим забрав у ОСОБА_1 . Її донька двері не відкривала, оскільки вони боялися ОСОБА_2 , хвилювалися за свою безпеку та безпеку дитини, він довго та гучно стукав у вхідні двері, вимагав, щоб ОСОБА_1 вийшла з квартири. Потім під приводом повернення дитячої коляски, яку напередодні забрав, запропонував ОСОБА_1 вийти з квартири і коли вона вийшла на вулицю, він з нею розмовляв близько двох годин, вони посварилися, в ході розмови він погрожував, що забере дитину, ображав, в наслідок чого вона повернулася в квартиру знервована і у неї почалися труднощі в наявності грудного молока для годування дитини, вони не могли належним чином нагодувати дитину та вкласти спати. Також пояснила, що 08.08.2022 року близько 08-00 год. її донька ОСОБА_1 з сином ОСОБА_3 поїхали на черговий огляд лікаря в дитячу лікарню КП «Дніпропетровська обласна дитяча клінічна лікарня» ДОР, з якої вона тривалий час не поверталася, що її занепокоїло. Близько 12-00 год. вона почала телефонувати доньці, оскільки вже був час годувати дитину, яка перебуває на грудному вигодовуванні, проте зв`язку з нею не було. Після повернення її доньки з дитиною додому вранці їй від неї стало відомо, що 08.08.2022 року ОСОБА_2 під виглядом того, що хоче підвезти ОСОБА_1 з дитиною додому, запропонував їм сісти в його автомобіль, після чого відвіз їх до себе додому за адресою АДРЕСА_4 , де забрав у неї телефон та сказав, що забирає від неї дитину, а вона може пішки йти додому, при цьому сказав, що йому телефонували із суду, куди вона подала заяву і пригрозив, що якщо вона не забере із суду заяву, він не віддасть їй дитину. ОСОБА_1 була вимушена зайти у будинок та залишитися в ньому ночувати, після чого вмовила його повернутися з дитиною додому вранці.

Вказане підтверджується також копією Заяви про злочини від 08.08.2022 року, поданою ОСОБА_5 начальнику Дніпровського районного управління поліції ГУНП України в Дніпропетровській області за фактом незаконного позбавлення волі та викрадення людини (дитини), що має ознаки злочину, передбаченого ст. 146 КК України, відносно ОСОБА_2 .

Відповідно до ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству`від 07.12.2017 №2229-VIII, дитина, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала дитина), - особа, яка не досягла 18 років та зазнала домашнього насильства у будь-якій формі або стала свідком (очевидцем) такого насильства; Домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі; обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи; особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі; оцінка ризиків - оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи; програма для кривдника - комплекс заходів, що формується на основі результатів оцінки ризиків та спрямований на зміну насильницької поведінки кривдника, формування у нього нової, неагресивної психологічної моделі поведінки у приватних стосунках, відповідального ставлення до своїх вчинків та їх наслідків, у тому числі до виховання дітей, на викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; терміновий заборонний припис стосовно кривдника - спеціальний захід протидії домашньому насильству, що вживається уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України як реагування на факт домашнього насильства та спрямований на негайне припинення домашнього насильства, усунення небезпеки для життя і здоров`я постраждалих осіб та недопущення продовження чи повторного вчинення такого насильства; фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Статтею 2 цього Закону передбачено, що законодавство про запобігання та протидію домашньому насильству складається з Конституції України, міжнародних договорів, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, цього Закону та інших нормативно-правових актів щодо недопущення насильства.

Відповідно до ст. 3 даного Закону, предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: 1) подружжя; 2) колишнє подружжя; 3) наречені; 4) мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); 5) особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; 6) особи, які мають спільну дитину (дітей); 7) батьки (мати, батько) і дитина (діти); 8) дід (баба) та онук (онука); 9) прадід (прабаба) та правнук (правнучка); 10) вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); 11) рідні брати і сестри; 12) інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); 13) діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; 14) опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; 15) прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (прожали) в сім`ї патронатного вихователя.

Положеннями ст.21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.24 та п.1 ч.1 ст.26 Закону №2229-VIIIдо спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа.

Частинами 2, 3, 4 ст.26 ЗаконуУкраїни «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Статтею 350-6 ЦПК України, передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців.

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 17 квітня 2019 року по справі №363/3496/18, суди під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного суду від 04 грудня 2019 року по справі №607/10122/19.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 січня 2021 року у справі № 369/7782/19 (провадження № 61-21337св19) зроблено висновок, що «відповідно до частини 3 статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінка ризиків полягає в оцінюванні вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи.

Суди під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Із вказаних доказів вбачається, що дії ОСОБА_2 по відношенню до заявниці та в присутності малолітньої дитини мають ознаки психологічного тиску (образи, погрози, залякування, тощо), та є такими, що порушують психологічну недоторканість заявниці, та вчинялися неодноразово.

Відповідно до ст.24 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

В ході розгляду справи вбачається, що сварки, сутички та конфлікти між учасниками справи тривають по сьогоднішній день та на постійній основі, конфлікти переростають у більш насильницькі дії з боку ОСОБА_2 , його дії мають ознаки психологічного (образи, погрози, залякування, тощо) тиску, є такими, що порушують психологічну недоторканість заявниці.

Враховуючи усі надані заявницею докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що кривдник ОСОБА_2 вчиняє психологічне насильство відносно ОСОБА_1 , в тому числі у присутності малолітньої дитини, наявні обґрунтовані ризики вчинення ним насильства щодо заявниці, тому суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви та необхідність видачі обмежувального припису відносно ОСОБА_2 , шляхом встановлення декількох заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків, встановлених ч.2 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» строком на три місяці, а саме: перебування в місці проживання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , та дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою АДРЕСА_1 ; обмеження (заборони) спілкування з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборони наближатися на відстань до 200 метрів до місця проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , та місць їх частого відвідування - КП «Дніпропетровська обласна дитяча клінічна лікарня» ДОР за адресою: вул.Космічна, буд.13, м.Дніпро; заборони особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якщо ОСОБА_1 за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборони вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Суд вважає, що заявником не надано достатніх доказів для видачі відносно ОСОБА_2 судом обмежувального припису на строк шість місяців, тому її заява підлягає частковому задоволенню.

В силу ч.3ст.350-5 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Згідно із ч.4 ст.350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Керуючись ст.ст. 81, 89, 141,263_265, 293, 350-5, 350-6, 350-8 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи - ОСОБА_2 , Відділ опіки та піклування адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради, про видачу обмежувального припису, - задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНКОПП НОМЕР_3 , що зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 , та проживає за адресою АДРЕСА_4 , строком на 3 (три) місяці із заборонами щодо:

- перебування в місці проживання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , та дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою АДРЕСА_1 ;

- обмеження (заборони) спілкування з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- заборони наближатися на відстань до 200 метрів до місця проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою АДРЕСА_1 , та місць їх частого відвідування - Комунального підприємтва «Дніпропетровська обласна дитяча клінічна лікарня» Дніпропетровської обласної ради за адресою: вул. Космічна, буд.13, м.Дніпро;

- заборони особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якщо ОСОБА_1 за власним бажанням перебуває у місці, невідомомуОСОБА_2 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

- заборони вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНКОПП НОМЕР_3 , на профілактичний облік, а також Адміністрацію Шевченківської району Дніпровської міської ради за місцем проживання (перебування) заявника.

Допустити рішення суду до негайного виконання. Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.273 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Т.О. Кудрявцева