ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1973/22 Справа № 183/4480/14 Суддя у 1-й інстанції - Майна Г. Є. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів: Лаченкової О.В., Петешенкової М.Ю.,

при секретарі Панасенко С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 вересня 2017 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Кучмій Наталія Валентинівна про визнання договорів недійсними,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2014 року ПАТ «ОТП Банк» звернулося до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що в 2005-2008 роках між банком і ОСОБА_2 було укладено три кредитні договори, за умовами яких банк надав йому у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти.

Для забезпечення виконання грошових зобов`язань між банком і відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_1 були укладені договори поруки.

Однак, відповідачі порушили умови договорів кредиту і поруки та допустили заборгованість, тому ПАТ «ОТП Банк», з урахуванням уточнень позовних вимог, просило суд стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором №МL-301/371/2008 від 21 серпня 2008 року в розмірі 278 293,87 доларів США, що за офіційним курсом НБУ, станом на день проведення розрахунку, складає 6 696 757,66 грн, що складається з заборгованості за кредитом в розмірі 217 566,61 доларів США та заборгованості за відсотками в розмірі 60 727,26 доларів США; а також стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на його користь заборгованість за кредитним договором №МL-300/676/2005 від 23 лютого 2005 року та за кредитним договором №МL-300/427/2007 від 08 серпня 2007 року в розмірі 49 714,08 доларів США, що за офіційним курсом НБУ, станом на день проведення розрахунку, складає 1 196 300,68 грн, що складається з заборгованості за кредитом в розмірі 37 690,32 доларів США та заборгованості за відсотками в розмірі 12 023,76 доларів США.

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом, в обґрунтування якого посилався на порушення банком ЦК України, Законів України «Про захист прав споживачів» та «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою НБУ №168 від 10 травня 2007 року.

У зв`язку з чим, ОСОБА_2 просив суд визнати недійними кредитний договір №МL-301/371/2008 від 21 серпня 2008 року, Додатковий договір №1 від 21 травня 2009 року, Додатковий договір №2 від 26 квітня 2010 року, Додатковий договір №3 від 26 квітня 2011 року, Додатковий договір №4 від 26 квітня 2011 року, Додатковий договір №4 від 26 листопада 2012 року, Додатковий договір №5 від 30 жовтня 2013 року, Додатковий договір №5 від 26 квітня 2011 року до Кредитного договору №МL-301/371/2008 від 21 серпня 2008 року, що були укладені між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 , із застосуванням наслідків недійсності правочину; визнати недійним Договір іпотеки №РМL-301/371/2008 від 21 серпня 2008 року, укладений між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кучмій Н.В., реєстровий №4516, а також Додатковий договір №1 від 21 травня 2009 року до Договору іпотеки №РМL-301/371/2008 від 21 серпня 2008 року, укладений між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кучмій Н.В., реєстровий №2607; зобов`язати приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Кучмій Н.В. виключити з реєстру іпотек та заборони відчуження записи про іпотеку та заборону відчуження житлового будинку і земельної ділянки, площею 543 м2, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати недійним договір поруки №SR-301/371/2008/1 від 21 серпня 2008 року, укладений між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 ; визнати недійним договір поруки №SR-301/371/2008/2 від 21 серпня 2008 року, укладений між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 .

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 вересня 2017 року задоволено позов ПАТ «ОТП Банк» та стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на його користь заборгованість за договором кредиту №ML-301/371/2008 від 21 серпня 2008 року, у розмірі 278 293,87 доларів США, що за офіційним курсом НБУ, станом на день проведення розрахунку, складає 6 696 757,66 грн, яка складається з: 217 566,61 доларів США заборгованості за тілом кредиту та 60 727,26 доларів США заборгованості за відсотками за користування кредитом. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за договором кредиту №ML-301/371/2008 від 21 серпня 2008 року, у розмірі 278 293,87 доларів США, що за офіційним курсом НБУ, станом на день проведення розрахунку, складає 6 696 757,66 грн, яка складається з: 217 566,61 доларів США заборгованості за тілом кредиту та 60 727,26 доларів США заборгованості за відсотками за користування кредитом. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за договором кредиту №ML-300/676/2005 від 23 лютого 2005 року, заборгованість у розмірі 11 550,39 доларів США, що за офіційним курсом НБУ, станом на день проведення розрахунку, складає 277 944,18 грн, яка складається з: 9 057,84 доларів США заборгованості за тілом кредиту та 2 492,55 доларів США заборгованості за відсотками за користування кредитом. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за договором кредиту №ML-300/427/2007 від 08 серпня 2007 року, заборгованість станом на 24 листопада 2015 року у розмірі 38 163,69 доларів США, що за офіційним курсом НБУ, станом на день проведення розрахунку, складає 918 356,50 грн, яка складається з: 28 632,48 доларів США заборгованості за тілом кредиту та 9 531,21 доларів США заборгованості за відсотками за користування кредитом.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ПАТ «ОТП Банк», треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Кучмій Н.В., про визнання договорів недійсними відмовлено. Також вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить його скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

АТ «ОТП Банк», відповідно до ст.360 ЦПК України, подало відзив, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, посилаючись на незаконність та необґрунтованість доводів скарги.

Інші учасники процесу не скористалися своїм правом подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом, але в силу вимог ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З огляду на те, що апелянт просить скасувати рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 вересня 2017 року повністю, при цьому, до своєї скарги не долучив будь-яких доказів, що посвідчують його повноваження діяти також в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а тому апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість судового рішення лише в частині вирішення судом першої інстанції позовних вимог ПАТ «ОТП Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором пред`явлених до ОСОБА_1 . Окрім цього, як вбачається з матеріалів даної справи, ОСОБА_3 вже зверталася до суду з апеляційною скаргою на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 вересня 2017 року, проте, ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 20 листопада 2018 року, залишеною без змін постановою Верховного суду від 29 листопада 2019 року, їй було відмовлено у задоволенні клопотання про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження рішення суду та відмовлено у відкритті апеляційного провадження за її апеляційною скаргою.

Так, відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково та скасувати рішення суду в оскаржуваній частині з ухваленням нового судового рішення у відповідній частині, з огляду на таке.

Судом встановлено, що 23 лютого 2005 року між АКБ «Райффайзенбанк Україна», правонаступником всіх прав та обов`язків якого виступає ПАТ «ОТП Банк», з однієї сторони та громадянином України ОСОБА_2 (надалі Позичальник, Боржник) з іншої сторони, було укладено Кредитний договір №МL-300/676/2005 (надалі - «Кредитний договір-1»).

Відповідно до п.2 та п.3 Кредитного договору-1 розмір та валюта кредиту складають 12 360,00 доларів США, цільове використання кредиту на придбання нерухомого майна, дата остаточного повернення кредиту 23 лютого 2020 року, за користування кредитом встановлена фіксована процентна ставка в розмірі 13 %.

21 травня 2009 року між Банком з однієї сторони та ОСОБА_2 з іншої сторони було укладено Додатковий договір №1 до Кредитного договору-1, згідно якого сторони домовились викласти графік платежів в новій редакції.

23 квітня 2010 року між Банком з однієї сторони та Боржником з іншої сторони було укладено Додатковий договір №2 до Кредитного договору-1, згідно якого сторони домовились викласти графік платежів в новій редакції.

23 квітня 2010 року між Банком з однієї сторони та Боржником з іншої сторони було укладено Додатковий договір №3 до Кредитного договору-1, згідно якого сторони домовились внести зміни в п.1.9.1 Кредитного договору-1.

30 жовтня 2013 року між Банком з однієї сторони та Боржником з іншої сторони було укладено Додатковий договір №4 до Кредитного договору-1, згідно якого на період з 30 жовтня 2013 року по 22 січня 2014 року для розрахунку процентів за користування кредитом встановлено фіксовану процентну ставку в розмірі 6,50 %, а з 23 січня 2014 року до повного виконання сторонами Боргових зобов`язань за кредитним договором встановлено фіксовану ставку в розмірі 13 %.

Відповідно до п.1.1 Кредитного договору-1 Банк зобов`язався надати Позичальнику кредит в розмірі 12 360 доларів США, а останній зобов`язався прийняти, належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом.

Відповідно до умов укладеного Кредитного договору-1 Позивач виконав своє зобов`язання та надав ОСОБА_2 кредит в розмірі 12 360,00 доларів США, що підтверджується меморіальним ордером №1 від 23 лютого 2005 року.

В забезпечення виконання зобов`язань по Кредитному договору-1, 23 лютого 2005 року між Позивачем та ОСОБА_3 укладено Договір поруки №SR-300/464/2005 (надалі - «Договір поруки-1»), відповідно до умов якого ОСОБА_3 прийняла на себе зобов`язання відповідати за повне та своєчасне виконання ОСОБА_2 всіх боргових зобов`язань перед Банком за Кредитним договором-1.

08 серпня 2007 року між Позивачем, з однієї сторони, та ОСОБА_2 , з іншої сторони, також було укладено Кредитний договір №МL-300/427/2007 (надалі - «Кредитний договір-2»).

Відповідно до п.2 та п.3 Кредитного договору-2 розмір та валюта кредиту складають 33 000,00 доларів США, цільове використання кредиту - на споживчі цілі, дата остаточного повернення кредиту - 08 серпня 2022 року, за користування кредитом встановлена плаваюча процентна ставка в розмірі фіксований відсоток 5,99 % + FIDR (процента ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті тотожній валюті кредиту, що розміщені в банку на строк 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору).

21 травня 2009 року між Банком з однієї сторони та ОСОБА_2 з іншої сторони було укладено Додатковий договір №1 до Кредитного договору-2, згідно якого на період з 09 червня 2009 року по 09 листопада 2009 року для розрахунку процентів за користування кредитом встановлено фіксовану процентну ставку в розмірі 14,49 %, а з 9 листопада 2009 року до повного виконання сторонами Боргових зобов`язань за кредитним договором встановлена плаваюча процентна ставка в розмірі фіксований відсоток 5,99 % + FIDR (процента ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті тотожній валюті кредиту, що розміщені в банку на строк 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору).

27 квітня 2011 року між Банком з однієї сторони та ОСОБА_2 з іншої сторони було укладено Додатковий договір №3 до Кредитного договору-2, згідно якого на період з 10 травня 2011 року по 08 липня 2011 року для розрахунку процентів за користування кредитом встановлено фіксовану процентну ставку в розмірі 6,50 %, на період з 08 липня 2011 року по 08 грудня 2011 року для розрахунку процентів за користування кредитом встановлено фіксовану процентну ставку в розмірі 15,20 %, а з 08 грудня 2011 року до повного виконання сторонами Боргових зобов`язань за кредитним договором встановлена плаваюча процентна ставка в розмірі фіксований відсоток 7,7 % + FIDR (процента ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті тотожній валюті кредиту, що розміщені в банку на строк 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору).

30 жовтня 2013 року між Банком з однієї сторони та ОСОБА_2 з іншої сторони було укладено Додатковий договір №4 до Кредитного договору-2, згідно якого на період з 08 листопада 2013 року по 07 січня 2014 року для розрахунку процентів за користування кредитом встановлено фіксовану процентну ставку в розмірі 6,50 %, а на період з 08 січня 2014 року до повного виконання сторонами Боргових зобов`язань за кредитним договором встановлена плаваюча процентна ставка в розмірі фіксований відсоток 7,7 % + FIDR (процента ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті тотожній валюті кредиту, що розміщені в банку на строк 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору).

Відповідно до п.1.1 Кредитного договору-2 Банк зобов`язався надати Позичальнику кредит в розмірі 33 000,00 доларів США, а останній зобов`язався прийняти, належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом.

Відповідно до умов укладеного Кредитного договору-2 Позивач виконав своє зобов`язання та надав ОСОБА_2 кредит в розмірі 33 000,00 доларів США, що підтверджується меморіальним ордером №1 від 08 серпня 2007 року.

В забезпечення виконання зобов`язань по Кредитному договору-2, 08 серпня 2007 року між Позивачем та ОСОБА_3 укладено Договір поруки №SR-300/427/2007 (надалі - «Договір поруки-2»), відповідно до умов якого ОСОБА_3 прийняла на себе зобов`язання відповідати за повне та своєчасне виконання ОСОБА_2 всіх боргових зобов`язань перед Банком за Кредитним договором-2.

Крім того, 21 серпня 2008 року між Позивачем та ОСОБА_2 , було укладено Кредитний договір №МL-301/371/2008 (надалі - «Кредитний договір-3»).

Відповідно до п.2 та п.3 Кредитного договору-3 розмір та валюта кредиту складають 207 587,97 доларів США, цільове використання кредиту - на придбання нерухомого майна, дата остаточного повернення кредиту - 21 серпня 2028 року, за користування кредитом встановлена плаваюча процентна ставка в розмірі фіксований відсоток 5,99 % + FIDR (процента ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті тотожній валюті кредиту, що розміщені в банку на строк 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору).

26 квітня 2010 року між Банком з однієї сторони та ОСОБА_2 з іншої сторони було укладено Додатковий договір №2 до Кредитного договору-3, згідно якого на період з 26 квітня 2010 року до повного виконання сторонами Боргових зобов`язань за кредитним договором встановлена плаваюча процентна ставка в розмірі фіксований відсоток 6,51 % + FIDR (процента ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті тотожній валюті кредиту, що розміщені в банку на строк 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору).

26 квітня 2011 року між Банком з однієї сторони та ОСОБА_2 з іншої сторони було укладено Додатковий договір №3 до Кредитного договору-3, згідно якого на період з 26 квітня 2011 року по 27 червня 2011 року для розрахунку процентів за користування кредитом встановлено фіксовану процентну ставку в розмірі 6,50 %, на період з 27 червня 2011 року по 28 листопада 2011 року для розрахунку процентів за користування кредитом встановлено фіксовану процентну ставку в розмірі 14,62 %, а з 28 листопада 2011 року до повного виконання сторонами Боргових зобов`язань за кредитним договором встановлена плаваюча процентна ставка в розмірі фіксований відсоток 7,12 % + FIDR (процента ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті тотожній валюті кредиту, що розміщені в банку на строк 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору).

26 квітня 2011 року між Банком з однієї сторони та ОСОБА_2 з іншої сторони було укладено Додатковий договір №5 до Кредитного договору-3, згідно якого сторони домовились внести зміни в п.1.9.1 Кредитного договору-3.

26 листопада 2012 року між Банком з однієї сторони та ОСОБА_2 з іншої сторони було укладено Додатковий договір №4 до Кредитного договору-3, згідно якого згідно якого сторони домовились викласти графік платежів в новій редакції.

30 жовтня 2013 року між Банком з однієї сторони та ОСОБА_2 з іншої сторони було укладено Додатковий договір №5 до Кредитного договору-3, згідно якого на період з 30 жовтня 2013 року по 25 січня 2014 року для розрахунку процентів за користування кредитом встановлено фіксовану процентну ставку в розмірі 6,50 %, а на період з 26 січня 2014 року до повного виконання сторонами Боргових зобов`язань за кредитним договором встановлена плаваюча процентна ставка в розмірі фіксований відсоток 7,12 % + FIDR (процента ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті тотожній валюті кредиту, що розміщені в банку на строк 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору).

Відповідно до п.1.1 Кредитного договору-3 Банк зобов`язався надати Позичальнику кредит в розмірі 207 587,97 доларів США, а останній зобов`язався прийняти, належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом.

Відповідно до умов укладеного Кредитного договору-3 Позивач виконав своє зобов`язання та надав ОСОБА_2 кредит в розмірі 207 587,97 доларів США, що підтверджується меморіальним ордером №1 від 21 серпня 2008 року.

В забезпечення виконання зобов`язань по Кредитному договору-3, 21 серпня 2008 року між Позивачем та ОСОБА_3 укладено Договір поруки №SR-301/371/2008/1 (надалі - «Договір поруки-3»), відповідно до умов якого ОСОБА_3 прийняла на себе зобов`язання відповідати за повне та своєчасне виконання ОСОБА_2 всіх боргових зобов`язань перед Банком за Кредитним договором-3.

Також в забезпечення виконання зобов`язань по Кредитному договору-3, 21 серпня 2008 року між Позивачем та ОСОБА_1 укладено Договір поруки №SR-301/371/2008/2 (надалі - «Договір поруки-4»), відповідно до умов якого ОСОБА_1 прийняв на себе зобов`язання відповідати за повне та своєчасне виконання ОСОБА_2 всіх боргових зобов`язань перед Банком за Кредитним договором-3.

21 серпня 2008 року між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 для забезпечення виконання кредитного договору №ML-301/371/2008 укладено договір іпотеки №РМL-301/371/2008, за умовами якого Позичальник передав в іпотеку банку належний йому на праві власності будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку за цією ж адресою, площею 543 м2.

21 травня 2009 року між позивачем та ОСОБА_2 укладено додатковий договір до договору іпотеки, за умовами якого, зокрема, розмір забезпечених іпотекою зобов`язань визначено 217 566,63 доларів США та зазначено про можливе збільшення вказаного розміру на суму невиконаних платіжних зобов`язань.

У зв`язку з невиконанням ОСОБА_2 обов`язків по Кредитним договорам, станом на 24 листопада 2015 року, заборгованість за Кредитним договором-1 становить 11 550,39 доларів США, що за офіційним курсом НБУ, станом на день проведення розрахунку, складає 277 944,18 грн, з яких: 9 057,84 доларів США - заборгованість за тілом кредиту; 2 492,55 доларів США - заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Станом на 24 листопада 2015 року заборгованість відповідача ОСОБА_2 за Кредитним договором-2 складає: 28 632,48 доларів США - заборгованість за тілом кредиту; 9 531,21 доларів США - заборгованість за відсотками за користування кредитом, а всього 38 163,69 доларів США, що за офіційним курсом НБУ, станом на день проведення розрахунку, складає 918 356,50 грн.

Станом на 24 листопада 2015 року заборгованість ОСОБА_2 за Кредитним договором-3 складає: 217 566,61 доларів США - заборгованість за тілом кредиту; 60 727,26 доларів США - заборгованість за відсотками за користування кредитом, а всього 278 293,87 доларів США, що за офіційним курсом НБУ, станом на день проведення розрахунку, складає 6 696 757,66 грн.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 порушив взяте перед позивачем зобов`язання, у зв`язку з чим, у співвідповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , згідно з ст.ст. 541, 554 цього Кодексу, виник солідарний обов`язок сплатити ПАТ «ОТП Банк» проценти за користування кредитом і повернути суму кредиту, чого вони не виконали, а тому дійшов висновку, що позовні вимоги за первісним позовом підлягають задоволенню в повному обсязі. Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову про визнання договорів недійсними, суд першої інстанції вважав, що вимоги закону були банком в повному обсязі виконані, оскільки підписуючи оспорювані договори, які є актами волевиявлення сторін, сторони за ним підтвердили їх згоду виконувати умови, що вони для себе передбачили, та ОСОБА_2 здійснював повернення кредиту й сплату відсотків за його користування на виконання умов договорів протягом певного часу. При цьому, зазначив, що ПАТ «ОТП Банк» пред`явлено позов до боржника та поручителів протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання, а тому доводи ОСОБА_2 про те, що порука ОСОБА_3 і ОСОБА_1 припинена в порядку ч.4 ст.559 ЦК України є безпідставними та необґрунтованими.

Проте, колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог ПАТ «ОТП Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором пред`явлених до ОСОБА_1 , з наступних підстав.

Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки (речення перше частини четвертої статті 559 ЦК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення (частина перша статті 251 ЦК України). Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Натомість, календарна дата або вказівка на подію, яка має неминуче настати, є терміном (частина друга статті 252 ЦК України).

Отже, умова договору поруки про його дію до повного виконання зобов`язань за кредитним договором, не є строком, встановленим у договорі поруки, оскільки останній визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. З огляду на цей висновок слід застосувати припис, викладений у реченні другому частини четвертої статті 559 ЦК України про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі №2-1169/11 (пункт 60), від 10 квітня 2019 року у справі №604/156/14-ц, від 19 червня 2019 року у справі №523/8249/14-ц (пункт 71), від 3 липня 2019 року у справі №1519/2-3165/11 (пункт 58), від 26 травня 2020 року у справі № 638/13683/15-ц (пункт 35)).

Зазначений шестимісячний строк є преклюзивним, тобто, його сплив є підставою для припинення поруки, а отже, і для відмови кредиторові у позові до поручителя. Цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. З огляду на вказане, враховуючи зумовлене цим припинення права кредитора вимагати у поручителя виконання забезпеченого порукою зобов`язання, застосоване у другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Це твердження не позбавляє кредитора можливості пред`явити до поручителя іншу письмову вимогу про погашення заборгованості боржника. Однак, і в такому разі кредитор може звернутися із зазначеною вимогою до суду лише протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі №2-1169/11 (пункт 61)).

Разом з тим, з відповідним позовом про стягнення кредитної заборгованості з поручителя кредитор може звернутися протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або з дня, встановленого кредитором для дострокового повернення кредиту в порядку реалізації ним права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобовязання (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту одноразовим платежем) (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 2-1169/11 (пункт 64) та від 27 березня 2019 року у справі № 200/15135/14-ц).

Як вбачається з матеріалів справи, згідно п.1.5.1. частини №2 Кредитного договору №МL-301/371/2008 від 21 серпня 2008 року, повернення відповідної частини кредиту здійснюється Позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у Графіку платежів шляхом внесення готівки в касу Банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок, якщо інше не передбачено цим Договором.

Згідно з графіком платежів на погашення кредиту, наведеним у додатку №1 до Кредитного договору №МL-301/371/2008 від 21 серпня 2008 року, погашати кредит треба було з 21 вересня 2008 року до 21 серпня 2028 року, тобто, впродовж 240 місяців, щомісячними платежами у розмірі 2 688,00 доларів США, кожен з яких мав бути внесений не пізніше дати, визначеної для нього цим графіком.

Отже, сторони кредитного договору встановили порядок виконання Позичальником окремих зобов`язань з внесення періодичних платежів, що входять до змісту зобов`язання за цим Договором.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, порука за кожним із зобов`язань, визначених періодичними платежами, припиняється після шести місяців з моменту спливу строку погашення кожного чергового платежу. Пред`явлення кредитором вимоги до поручителя більш ніж через шість місяців після настання строку виконання частини основного зобов`язання, визначеної періодичним платежем, є підставою для відмови у задоволенні такої вимоги у зв`язку з припиненням поруки за відповідною частиною основного зобов`язання (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі №408/8040/12, від 20 червня 2018 року у справі №758/6863/14-ц, від 19 червня 2019 року у справі №523/8249/14-ц (пункт 84), від 27 березня 2019 року у справі №200/15135/14-ц).

Тобто, встановлений у частині четвертій статті 559 ЦК України у відповідній редакції шестимісячний строк слід обчислювати за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення, що є датою виконання основного зобов`язання.

Відповідно до графіка платежів на погашення кредиту, наведеного у додатку №1 до Додаткового договору №2 від 26 квітня 2010 року до Кредитного договору №МL-301/371/2008 від 21 серпня 2008 року, датою 1-го погашення є 26 квітня 2010 року, а останнього - до 21 серпня 2028 року, тобто, впродовж 221 місяців, щомісячними платежами у розмірі 2 912,44 доларів США, кожен з яких мав бути внесений не пізніше дати, визначеної для нього цим графіком.

Однак, відповідно до розрахунку заборгованості по клієнту ОСОБА_2 ( НОМЕР_1 ) за Кредитним договором №МL-301/371/2008 від 21 серпня 2008 року, наданого до суду позивачем за первісним позовом на підтвердження своїх позовних вимог, часткове погашення кредиту Боржником відбувалося лише 22 вересня 2008 року, 21 жовтня 2008 року та 24 листопада 2008 року. При цьому, як вбачається із наведеного розрахунку, заборгованість за кредитом була сформована в розмірі 217 566, 61 доларів США вже станом на 01 січня 2014 року, заборгованість за відсотками в розмірі 6 670, 59 доларів США була сформована з 01 січня 2014 року по 08 квітня 2014 року, а заборгованість по пені була сформована у 2013 році.

Таким чином, з вимогою до поручителя позивач міг звернутися впродовж шести місяців з дати, визначеної для погашення кожного чергового платежу, проте, із даним позовом, згідно штемпеля поштового конверта, Банк звернувся лише 26 червня 2014 року.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Так, ОСОБА_1 , підписуючи Додатковий договір №1 від 21 травня 2009 року до Договору поруки №SR-301/371/2008/2 від 21 серпня 2008 року та Додатковий договір №3 від 26 листопада 2012 року до Договору поруки №SR-301/371/2008/2 від 21 серпня 2008 року, надав згоду на збільшення розміру основного зобов`язання.

Разом з тим, 30 жовтня 2013 року між Банком з однієї сторони та ОСОБА_2 з іншої сторони було укладено Додатковий договір №5 до Кредитного договору №МL-301/371/2008 від 21 серпня 2008 року, згідно якого, зокрема, на період з 30 жовтня 2013 року по 25 січня 2014 року для розрахунку процентів за користування кредитом встановлено фіксовану процентну ставку в розмірі 6,50 %, а на період з 26 січня 2014 року до повного виконання сторонами Боргових зобов`язань за кредитним договором встановлена плаваюча процентна ставка в розмірі фіксований відсоток 7,12 % + FIDR (процента ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті тотожній валюті кредиту, що розміщені в банку на строк 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору). Також викладено графік платежів у новій редакції.

Водночас, у матеріалах справи немає доказів повідомлення поручителя про зміни обсягу відповідальності та надання ОСОБА_1 письмової згоди на збільшення обсягу його відповідальності.

Враховуючи, що відбулася зміна зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг його відповідальності, колегія суддів дійшла висновку про помилковість стягнення судом першої інстанції заборгованості в солідарному порядку з Позичальника та ОСОБА_1 , оскільки порука за Кредитним договором №МL-301/371/2008 від 21 серпня 2008 року є припиненою в силу частини першої статті 559 ЦК України.

Як зазначалося, колегія суддів переглядає оскаржуване судове рішення в межах доводів апеляційної скарги, тобто, в частині стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 .

Врахувавши те, що припинення поруки пов`язується з певним юридичним фактом і порука ОСОБА_1 припинилася з 30 жовтня 2013 року, з припиненням поруки ОСОБА_1 припинив бути учасником спірних правовідносин, пов`язаних з отриманням кредитних коштів та користуванням ними. Починаючи від зазначеної дати, ОСОБА_1 не пов`язаний правовими зв`язками як поручитель з Позичальником, який самостійно не оскаржував в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції, тому ОСОБА_1 не вправі вимагати перегляду судового рішення в частині вирішення вимог первісного позову до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також в частині вимог зустрічного позову.

Таким чином, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не у повному обсязі встановив фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для вирішення позовних вимог Банку пред`явлених до ОСОБА_1 як поручителя ОСОБА_2 за Кредитним договором №МL-301/371/2008 від 21 серпня 2008 року, та не надав належної оцінки наданим доказам у їх сукупності, в результаті чого дійшов помилкового висновку про задоволення первісного позову у цій частині.

Відповідно до ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, оскільки у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, зокрема, повідомлення ОСОБА_1 про зміни обсягу відповідальності та надання ним письмової згоди на збільшення обсягу його відповідальності, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог ПАТ «ОТП Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором пред`явлених до ОСОБА_1 підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення у відповідній частині про відмову у задоволенні цих позовних вимог.

Також, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 5 481, 00 грн підлягають стягненню з ПАТ «ОТП Банк» на користь ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 вересня 2017 року в оскаржуваній частині скасувати та ухвалити у відповідній частині нове рішення.

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» на користь ОСОБА_1 судові витрати, понесені ним у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, в розмірі 5 481 (п`ять тисяч чотириста вісімдесят одна) грн 00 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.В. Лаченкова

М.Ю. Петешенкова