Справа № 454/1999/21 Головуючий у 1 інстанції: Веремчук О.А.
Провадження № 22-ц/811/1615/22 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2022 року м. Львів

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Копняк С.М.,

суддів: Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана адвокатом Брухом Андрієм Олексійовичем, на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 09 червня 2022 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

в червні 2021 року ОСОБА_2 звернулася в суд з вказаним позовом, в якому просив стягнути на його користь з відповідача 3 962 грн 00 коп майнової шкоди та 100 000,00 грн моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення.

Позов мотивовано тим, що 14 серпня 2017 року мав місце факт побиття позивача відповідачем. По цьому факту СВ Червоноградського ВП ГУ НП у Львівській області проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001365 за результатами якого 27 грудня 2017 року було складено обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_1 у скоєнні відносно позивача кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 125 КК України, тобто в спричиненні йому умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, та який було скероване для розгляду у Червоноградський міський суд, в якому і розглядалася справа №459/110/18 про обвинувачення ОСОБА_1 у скоєнні цього кримінального правопорушення.

Скоєним ОСОБА_1 кримінальним правопорушенням позивачу було спричинено майнову та моральну шкоду, яка відповідачем в добровільному порядку не відшкодована.

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 09 червня 2022 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 3 962 грн 00 коп. в рахунок відшкодування майнової шкоди заподіяної злочином.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 50 000,00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди заподіяної злочином.

Судом вирішено питання розподілу судових витрат.

В червні 2022 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яка підписана адвокатом Брухом Андрієм Олексійовичем, на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 09 червня 2022 року, в якій просить таке скасувати в частині присудження відшкодування моральної шкоди, та ухвалити нове рішення в цій частині про відмову в задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що визначаючи розмір моральної шкоди суд першої інстанції не врахував власної поведінки позивача, яка передувала вчиненню відповідачем щодо нього кримінального правопорушення, а саме, вчинення позивачем протиправних дій щодо сина відповідача, а також характеризуючих даних позивача. Судом першої інстанції не взято до уваги, що будучи визнаним потерпілим у кримінальному провадження, позивач в межах цього провадження оцінював заподіяну йому моральну шкоду у розмірі 50 000,00 грн, в подальшому, в межах цивільної справи, оцінив таку вже у розмірі 10 000,00 грн, при цьому не навівши жодних обґрунтувань для збільшення розміру вдвічі. Вважає, що присуджений розмір моральної шкоди є неспівмірним із присудженим розміром майнової шкоди, а також призвів до безпідставного збагачення позивача

Відзив на апеляційну скаргу від учасників справи не надходив, що не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції (частина третя статті 360 ЦПК України).

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з такого.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з частиною шостою статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Судом встановлено, що ухвалою Червоноградського міського суду від 14 січня 2021 року клопотання обвинуваченого про звільнення від кримінальної відповідальності було задоволено.

Звільнено ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого частиною другою статті 125 КК України, на підставі статті 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження за № 0001365 від 15.08.2017 року відносно ОСОБА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальні проступку, передбаченого частиною другою статті 125 КК України закрито у зв`язку із звільненням його від кримінальної відповідальності на підставі пункту 1 частини другої статті 284 КІІК України.

Цивільний позов представника потерпілого ОСОБА_3 в інтересах потерпілого ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням, залишено без розгляду.

Ухвала суду в апеляційному порядку не оскаржувалась та набрала законної сили.

В межах цієї справи встановлено, що 14 серпня 2017 року ОСОБА_1 близько 18:00 год., перебуваючи поруч із будинком АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, вчинив словесний конфлікт із ОСОБА_2 , у ході якого з метою спричинення тілесних ушкоджень наніс останньому численні удари руками та ногами в тулуб та обличчя, внаслідок чого спричинив потерпілому тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми, яка проявилася струсом головного мозку та відноситься до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, крововиливів у лівій навколо очній ділянці з переходом на чоло зліва, у завушній ділянці, на лівому передпліччі, двох на правому плечі, садна в ділянці правового передпліччя, які відносяться до легкого тілесного ушкодження.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (частини перша, друга статті 23 ЦК України).

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (частина перша статті 1167 ЦК України).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що:

- за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі;

- зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди;

- у разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини; завдання моральної шкоди явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи;

- гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновленого стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості;

- по своїй суті зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, а саме щодо способу та розміру компенсації. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, що завдала моральної шкоди, може бути: (1) договір особи, що завдала моральної шкоди, з потерпілим, в якому сторони домовилися зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; (2) у випадку, якщо не досягли домовленості, то рішення суду в якому визначається спосіб та розмір компенсації моральної шкоди.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 жовтня 2020 року у справі № 372/2085/16-ц (провадження № 61-18385св19) зазначено, що: «під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Аналіз зазначених норм права дає можливість дійти висновку про те, що моральна шкода підлягає відшкодуванню за наявності у діях особи, яка заподіяла таку шкоду, складу цивільного правопорушення, елементами якого є заподіяна шкода, встановлення факту протиправної поведінки такої особи, наявності причинного зв`язку між ними та вини заподіювача шкоди».

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Встановивши доведення позивачем факту спричинення йому моральної шкоди унаслідок вчинення відповідачем кримінального правопорушення щодо нього (вина відповідач встановлена ухвалою суду, яка набрала законної сили), суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про наявність правових підстав для відшкодування позивачу завданої моральної шкоди.

Однак, колегія суддів не може погодитись із визначеним судом першої інстанції розміром моральної шкоди.

Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц)).

При цьому стосовно розміру суми, що підлягає стягненню на відшкодування моральної шкоди, суд повинен навести в рішенні відповідні мотиви.

Цих вимог місцевим судом в повній мірі не дотримано, зокрема, не зазначено підстав, з яких виходив суд, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди на рівні 50 000,00 грн.

Враховуючи ступінь, обсяг, тривалість моральних страждань позивача, як потерпілого у кримінальному провадженні, з огляду на характер протиправних дій відповідача (обвинуваченого), критерії розумності, виваженості та справедливості, колегія суддів вважає обґрунтованою і достатньою суму у розмірі 30 000,00 грн для відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до вимог пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення, або змінює рішення.

За приписами частини першої статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно частини другої статті 376 ЦПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню; порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин (частина четверта статті 376 ЦПК України).

Оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження під час апеляційного розгляду, таку слід задовольнити частково, рішення суду в оскаржуваній частині слід змінити, шляхом зменшення стягнутої суми моральної шкоди, в решті (в неоскарженій в апеляційному порядку частині) рішення суду слід залишити без змін.

Відповідно до статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими в статтях 141-142 ЦПК України. У статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У частині тринадцятій статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи часткове задоволення апеляційної скарги, і як наслідок зміна рішення суду першої інстанції, з відповідача на користь держави слід стягнути 339 грн 62 коп. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції, а також компенсувати відповідачу за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України 595 грн 44 коп. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до частини п`ятої статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 376, 382 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана адвокатом Брухом Андрієм Олексійовичем, задовольнити частково.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 09 червня 2022 року в частин вирішення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди змінити, зменшивши суму стягнутої з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди заподіяної злочином з 50 000,00 грн до 30 000,00 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь державного бюджету 339 (триста тридцять дев`ять) грн 62 коп. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції.

Компенсувати ОСОБА_1 за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України 595 (п`ятсот дев`яносто п`ять) грн 44 коп. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 30 серпня 2022 року.

Головуючий С.М. Копняк

Судді: С.М. Бойко

А.В. Ніткевич