н/п № 2/336/2148/22
31 серпня 2022 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суду м. Запоріжжя в складі головуючого судді Боєва Є.С., за участі секретаря судового засідання Журавель Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Позивач звернувся до Шевченківського районного суду м Запоріжжя із вказаним позовом.
Мотивує свої вимоги тим, що позивачу на праві приватної власності належить квартира розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивач зазначає, що свого часу в її квартирі був зареєстрований колишній чоловік її онуки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З 2015 року (після розлучення) він виїхав з кватири і до цього часу їй невідомо його місцеперебування.
Відповідач не проживає в вищезазначеній квартирі, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі немає і взагалі квартирою він не цікавиться.
Факт реєстрації відповідача порушує право відповідача на вільне розпорядження і користування майном, створює певні незручності це і надмірне нарахування плати за комунальні послуги і відсутність можливості отримати житлову субсидію та і взагалі позбавлення можливості вільно володіти, користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд.
Позивачу відомо, що відповідач в 2015 року виїхав до іншої області, у зв`язку із чим з ним втрачено зв`язок.
На підставі вищенаведеного позивач просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням: квартирою АДРЕСА_2 , а також просить стягнути з відповідача понесені судові витрати.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05 січня 2022 було відкрито провадження у справі та призначена справа до розгляду у підготовчому
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17.02.2022 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду.
У судове засідання 17.03.2022 сторони не зявилися.
В судове засідання 31.08.2022 позивач не з`явився, надавши заяву, в якій просить розглядати справи без її участі, позов підтримує проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи.
Суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223 та ч.1 ст.280 ЦПК України.
В силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків.
Судом встановлено, що позивач є власником кварти АДРЕСА_2 .
Право приватної власності на ОСОБА_1 , підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 21.10.2009 року; Технічним паспортом інвентарний номер НОМЕР_2 на вищезазначену квартиру.
Конституцією України(ст.41) та ст.1 Першого протоколу доКонвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316,317,319,321 Цивільного кодексу України).
Статтею 41 Конституції України та ст. 319 ч. 1 ЦК України визначено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю на свій розсуд.
Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ст. 321 ЦК України).
Частиною 1ст. 383 ЦК України закріплено положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
Відповідно до частин 1 та 2ст. 16 ЦК Україникожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно з положеннями статті 391 ЦК Українивласник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб, будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
Право користування чужим майном передбачено устаттях 401-406 ЦК України.
Згідно з ч. 2 ст. 406 ЦК України сервітут, тобто право користування, може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.
Суд зауважує, що захист права власності - це сукупність передбачених законом цивільно-правових засобів, які, по-перше, гарантують нормальне господарське використання майна (тобто вони забезпечують захист відносин власності в їх непорушеному стані), а по-друге - застосовуються для поновлення порушених правовідносин власності, для усунення перешкод, що заважають їх нормальному функціонуванню, для відшкодування збитків, які заподіяні власнику.
Серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, й усунення перешкод у здійсненні права користування та розпоряджання майном (стаття 391 ЦК України). Вказаний спосіб захисту може бути реалізований шляхом подання негаторного позову.
Негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Означений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном.
Відповідно до цієї статті, власник у цьому випадку має право вимагати захисту свого права від особи, яка перешкоджає його користуванню та/або розпорядженню своїм майном. Підставою звернення за захистом в судовому порядку є вчинення третьою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження або/та користування належним йому майном, за умови відсутності між сторонами спірних договірних правовідносин відносин. Характерною ознакою такого порушення права власності є протиправне вчинення третьою особою перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження або/та користування належним йому майном.
Відповідно до положень статті 391 ЦК України, позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником майна, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.
Таким чином для задоволення позовів про усунення перешкод у користуванні майном необхідна одночасна наявність двох підстав: позивач повинен бути власником майна, щодо якого чиняться перешкоди, та має бути факт того, що внаслідок дій відповідача порушується право власника на користування своїм майном.
Як вбачається з матеріалів справи, будучи колишнім членом сім`ї, який втратив інтерес до житла, відповідач порушує права позивача, за таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача суму судового збору.
На підставі наведеного, ст.ст.263-265,268, 280, 354 ЦПК України, суд
Визнати ОСОБА_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням: квартирою АДРЕСА_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908 гривень.
Відповідно до ст. 265 ч. 5 п. 4 ЦПК України зазначаються наступні відомості:
Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Є.С.Боєв