Номер провадження: 22-з/813/143/22
Справа № 501/694/19
Головуючий у першій інстанції Петрюченко М.І.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
14.09.2022 року м. Одеса
Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: Погорєлової С.О.
суддів: Князюка О.В., Таварткіладзе О.М.
за участю секретаря: Дубрянської Н.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні питання про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства морський торговельний порт «Чорноморськ» (третя особа - Незалежна профспілка працівників морського торгового порту «Чорноморськ») про визнання наказів незаконними та їх скасування, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -
У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Іллічівського міського суду Одеської області з позовом до ДП морський торговельний порт «Чорноморськ» (третя особа: -Незалежна профспілка працівників морського торгового порту «Чорноморськ») про визнання наказів незаконними та їх скасування, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 31 травня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного суду від 23 жовтня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 було залишено без задоволення. Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 31 травня 2019 року залишено без змін.

Постановою Верховного суду від 30 липня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено. Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 31 травня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 23 жовтня 2019 року скасовано. Справу № 501/694/19 передано на новий розгляд до суду першої інстанції. З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції скасовані рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 31 травня 2019 року та постанова Одеського апеляційного суду від 23 жовтня 2019 року втратили законну силу та подальшому виконанню не підлягають.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 23 грудня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного суду від 26 квітня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено частково.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 23 грудня 2020 року - скасовано, постановлене нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ тимчасово виконуючого обов`язки директора Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» за № 605 від 06 грудня 2018 року «Про зміну істотних умов праці», в частині пункту 2 Наказу щодо встановлення докеру-механізатору другого класу четвертого терміналу ОСОБА_1 режиму роботи.

Визнано незаконним та скасовано наказ виконуючого обов`язки директора Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» за № 66/О-3 від 03 березня 2019 року «Про припинення трудового договору» і звільнення ОСОБА_1 з Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ».

Поновлено ОСОБА_1 в Державному підприємстві «Морський торговельний порт «Чорноморськ»» на посаді докера-механізатора другого класу четвертого терміналу.

Стягнуто з Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» (код ЄДРПОУ ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 03 березня 2019 року по 23 грудня 2020 року в сумі 168 071,30 гривень.

Постанову суду апеляційної інстанції, в частині поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць, допущено до негайного виконання.

Стягнуто з Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» (код ЄДРПОУ ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) судові витрати у справі в сумі 1 600,80 гривень.

27 червня 2022 року до Одеського апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшла заява про виправлення описки у постанові Одеського апеляційного суду від 26 квітня 2022 року, у якій заявник посилався на те, що у вказаному судовому рішенні було допущено описку, а саме, судом у мотивувальній та резолютивній частинах судового рішення невірно зазначений період, за який підлягає стягненню з Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, що призвело до невірного розрахунку суми середнього заробітку, яка підлягає стягненню на користь позивача.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 07 вересня 2022 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про виправлення описки у постанові Одеського апеляційного суду від 26 квітня 2022 року було відмовлено.

Однак, колегія суддів вважає, що наявні правові підстави для ухвалення у справі додаткового судового рішення, з наступних підстав.

Згідно п.1 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (ч.ч.2, 3 ст.270 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що, звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 просив суд визнати незаконними накази та скасувати їх, а також поновити позивача на роботі та стягнути на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 03 березня 2019 року по час постановлення судового рішення.

У мотивувальній частині постанови Одеського апеляційного суду від 26 квітня 2022 року суд апеляційної інстанції послався на положення ст.235 КЗпП України, згідно якої при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Пленум Верховного Суду України в п. 34 Постанови від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз`яснив, що рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу. При цьому, з метою забезпечення виконання гарантій держави щодо захисту від незаконного звільнення законодавцем закріплено право працівника, якого було незаконно звільнено, на отримання середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Така гарантія міститься у статті 235 КЗпП України та породжує обов`язок для роботодавця нарахувати та виплатити незаконно звільненому працівникові середній заробіток, який би він мав отримати за умови, якби його право на працю не було порушене внаслідок такого звільнення. Дана норма по своїй суті та функціональному спрямуванню має на меті компенсувати особі втрачений заробіток та поновити, наскільки це можливо, порушені права на достатній, гідний життєвий рівень. При цьому, не вирішення органом, який розглядає трудовий спір, питання про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, не може позбавити останнього можливості реалізувати своє право на отримання такого заробітку.

Таким чином, середній заробіток на користь позивача має бути стягнутий за весь час вимушеного прогулу - з 03 березня 2019 року по день ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, - 26 квітня 2022 року.

Однак, судом апеляційної інстанції було стягнуто середній заробіток на користь ОСОБА_1 за період з 03 березня 2019 року (дня подачі позовної заяви) по 23 грудня 2020 року (день ухвалення судового рішення судом першої інстанції).

При цьому, у позові ОСОБА_1 просив суд стягнути середній заробіток саме з 03 березня 2019 року по час ухвалення судового рішення, тобто по 26 квітня 2022 року.

Вказані вимоги ОСОБА_1 підтримував і у суді апеляційної інстанції, а відтак, період стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 24 грудня 2020 року по 26 квітня 2022 року залишився не вирішеним судом апеляційної інстанції.

Відповідно до частин першої та другої статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Таким чином, з метою усунення вказаних розбіжностей, колегія суддів вважає необхідним ухвалити у справі додаткове судове рішення стосовно позовної вимоги ОСОБА_1 про стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу у період з 24 грудня 2020 року по 26 квітня 2022 року.

Сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу, починаючи з 24 грудня 2020 року по 26 квітня 2022 року, становить 129 561,94 гривень (387, 91 гривень середньоденного заробітку х 334 робочих днів).

З урахуванням викладеного, колегія суддів доходить до висновку про необхідність ухвалення додаткової постанови у справі, якою стягнути з Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» (код ЄДРПОУ ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 24 грудня 2020 року по 26 квітня 2022 року в сумі 129 561,94 гривень.

Керуючись ст. ст. 270, 367, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Ухвалити додаткову постанову у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства морський торговельний порт «Чорноморськ» (третя особа - Незалежна профспілка працівників морського торгового порту «Чорноморськ») про визнання наказів незаконними та їх скасування, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Стягнути з Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» (код ЄДРПОУ ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 24 грудня 2020 року по 26 квітня 2022 року в сумі 129 561,94 гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді О.М. Таварткіладзе

О.В. Князюк