печерський районний суд міста києва
Справа № 757/5622/22-ц
06 вересня 2022 року Печерський районний суд міста Києва в складі: головуючого - судді Волкової С.Я. за участю секретаря судових засідань Зінченко М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,
02.02.2022 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, просила здійснити поділ майна: квартири АДРЕСА_1 та визнати за нею право власності на Ѕ означеної квартири. Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані тим, у період перебування у шлюбі з 15.12.2001 р. по 08.04.2020 р. для спільного проживання була придбана означена квартира, домовленості про добровільний поділ майна не досягнуто.
Ухвалою суду від 11.02.2022 р. відкрито провадження у справі.
Відповідачем ОСОБА_2 відзив на позовну заяву не подано.
Ухвалою суду від 18.07.2022 р. закрито підготовче провадження у справі.
У судове засідання 06.09.2022 р. об 11:00 год. позивач не з'явилася, про дату, час і місце цього засідання належним чином повідомлена, її представник ОСОБА_3 06.09.2022 р. звернувся із клопотанням про розгляд справи за його відсутності, відсутності позивача.
У судове засідання 06.09.2022 р. об 11:00 год. відповідач не з'явився без повідомлення причин.
Суд ухвалив розглядати справу за відсутності позивача, її представника, відповідача і ухвалив про заочний розгляд справи та, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, знаходить позов ОСОБА_1 слід задовольнити з наступних підстав.
Встановлено, що за час спільного проживання сторонами було придбано і на час розгляду справи існує майно: двокімнатна квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 46,10 кв.м, жилою площею 28,50 кв.м, розташована на першому поверсі дев`ятиповерхового будинку, на підставі договору купівлі-продажу квартири належить відповідачу ОСОБА_2 , договір 26.04.2002 р. посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Олексюк Ю.Е., зареєстровано в реєстрі нотаріальних дій за № 1232; 27.05.2002 р. зареєстровано в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, записано в реєстрову книгу д. 399-262 за реєстровим № 3109.
Згідно статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення спільного домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Згідно статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.
Отже наведеними нормами права передбачено презумпцію віднесення придбаного під час шлюбу майна до спільної сумісної власності подружжя. Це означає, що ані дружина, ані чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю. Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація права на нього (транспортний засіб) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя. Заінтересована особа може довести, що майно придбане нею у шлюбі, але за її особисті кошти. У цьому разі презумпція права спільної сумісної власності на це майно буде спростована. Якщо ж заява одного з подружжя про те, що річ була куплена на її особисті кошті не буде належними чином підтверджена, презумпція права спільної сумісної власності подружжя залишається непохитною. Таким чином, тягар доказування у справах цієї категорії покладено на того з подружжя, хто заперечує проти визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя.
У зв`язку з прийняттям Сімейного кодексу України (далі - СК) та внесенням суттєвих змін до норм матеріального права, які регулюють правовідносини щодо укладення, припинення шлюбу, визнання його недійсним та майнових прав подружжя, з метою забезпечення правильного й однакового застосування законодавства під час вирішення справ даної категорії Пленум Верховного Суду України у постанові № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства про право на шлюб, розірвання шлюбу та визнання його недійсним та поділ майна подружжя» постановив дати судам такі роз`яснення: до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК) (абзац 1 пункту 24 означеної постанови).
Згідно частини першої статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Згідно пункту 25 вказаної вище постанови вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.
Суд, вирішуючи питання про поділ спільного майна подружжя відповідно до статтей 70, 71 СК України, виходить з того, що частки майна дружини та чоловіка є рівними, враховує інтереси позивача, відповідача.
У зв`язку з задоволенням позову в повному обсязі судові витрати у виді судового збору в розмірі 7 179,00 грн відповідно до статті 141 ЦПК України покладаються на відповідача.
На підставі викладеного, керуючись статтями 368, 372 ЦК України, статтями 60-71 СК України, статтями 1-23, 76-81, 95, 131, 141, 258-259, 264-265, 352, 355 ЦПК України, суд
Позов - задовольнити.
В порядку поділу майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 46,10 кв.м, жилою площею 28,50 кв.м.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 7 179,00 грн сплаченого судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України. В такому випадку рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду або через Печерський районний суд м. Києва.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ).
Відповідач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 ).
Суддя Волкова С.Я.