Провадження № 22-ц/801/1467/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Воробйов В. В.
Доповідач:Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2022 рокуСправа № 127/31117/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Денишенко Т. О.,

суддів Оніщука В. В., Рибчинського В. П.,

розглянувши за правилами, встановленими для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за позовом

Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1

про стягнення кредитної заборгованості у розмірі 18432,25 гривень,

за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства «Акцент-Банк» адвоката Омельченка Євгена Володимировича на рішення Вінницького місь-кого суду Вінницької області від 05 липня 2022 року, ухвалене без участі учас-ників справи у приміщенні суду у м. Вінниці за головування судді Воробйова В.В., повний текст якого складений 05 липня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

16 листопада 2021 року Акціонерне товариство «Акцент-Банк» ( далі - АТ «А-Банк» ) звернулося у Вінницький міський суд Вінницької області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості у розмірі 18432,25 гривень. Позовні вимоги обгрунтовані наступними обставинами. 22 лютого 2021 року ОСОБА_1 з метою укладення кредитного договору та отримання кредитної картки приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку. На підставі підписаної нею анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку відповідачці наданий кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до підпункту 2.1.1.1.3 Умов та Правил ОСОБА_1 дала згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і вона дає право банку у будь який момент змінити ( зменшити, збільшити або анулювати ) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумов-ною згодою позичальниці щодо прийняття будь якого розміру встановленого банком кредитного ліміту. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана нею анкета - заява про приєднання до Умов та Правил надання бан-ківських послуг у А-Банку, викладених на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між нею та банком кредитний договір і вона проін-формована про умови кредитування в А-Банку. Усі основні умови кредиту-вання доведені відповідачці, про що свідчить її простий електронний підпис у Паспорті споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка». Відповідно до підпункту 3.2 пункту 2.1.4 Умов та Правил надання банківських послуг банк нараховує відсотки за кожний календарний день використання кредитного ліміту з розрахунку 365/366 календарних днів у році за зазначеними у Тарифах банку процентними ставками. Одночасно пунктом 1.1.3.2.3 Умов та Правил надання банківських послуг передбачена можливість здійснювати зміну Тари-фів, інших умов обслуговування обслуговування рахунків. При цьому банк, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зо-бов`язаний не менш ніж за сім днів до введення змін проінформувати позичаль-ницю, зокрема, у виписці по картрахунку згідно з пунктом 1.1.3.1.10 цього до-говору. Якщо протягом семи днів банк не одержав повідомлення від позичаль-ниці про незгоду зі змінами, то вважається, що вона приймає нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну картку кредиту ( кредитного ліміту ) банк залишив за собою в однобічному порядку, за своїм власним рішенням та без попереднього повідомлення позичальниці.

АТ «А-Банк» свої зобов`язання за договором та угодою виконало у пов-ному обсязі, надало ОСОБА_1 кредит ( встановлений кредитний ліміт ) у розмірі, відповідно до умов договору. Відповідачка своєчасно не надавала бан-ку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, ін-шими витратами відповідно до умов договору, що відображено у розрахунку заборгованості за договором, вона не виконала зобов`язання за умовами ос-таннього. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором у ОСОБА_1 станом на 24 жовтня 2021 року утворилася заборгованість в сумі 18432,25 гривень, яка складається з: 15132,36 гривень - заборгованість за кре-дитом, 3299,89 гривень - заборгованість по відсотках. За таких обставин банк просив суд стягнути з відповідачки вказану заборгованість за кредитним дого-вором від 22 лютого 2021 року № б/н, а також судові витрати у розмірі 2270,00 гривень.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 05 липня 2022 року позов АТ «А-Банк» задоволений частково, з ОСОБА_1 стягнуто на користь банку заборгованість за кредитним договором від 22 лютого 2021 року № б/н станом на 24 жовтня 2021 року у розмірі 15132,36 гривень, а також 1863,67 гривні судового збору.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції від 05 липня 2022 року, представник АТ «А-Банк» Омельченко Є. В. оскаржує його в апеляційному порядку у частині відмовлених позовних вимог, просить рішення суду у цій частині скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Скаржник вважає судове рішення в оскаржуваній час-тині ухваленим з порушенням норм матеріального права, звертає увагу на те, що відповідачка отримала кредитну картку, користувалася кредитними кошта-ми, а отже погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг в А-Банку, оскільки укладений договір є договором оферти. Крім того, відпові-дачкою простим електронним підписом одноразовим ідентифікатором підписа-ний Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», де чітко зазначені усі умови кредитування, строки, процентна ставка, інші умови, що не врахував суд першої інстанції. У даному випадку, на думку скаржника, необхід-но ураховувати висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 02 грудня 2020 року у справі № 284/180/17, де звернуто увагу на обов`язковість виконан-ня погоджених у Паспорті споживчого кредиту умов кредитування, зокрема, щодо процентної ставки, прав та обов`язків позичальника і банку, відповідаль-ності сторін за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов'-язань, їх розмірів та порядку нарахування.

Наданим цивільним процесуальним законом та забезпеченим ухвалою апеляційного суду від 26 липня 2022 року правом подання відзиву на апеля-ційну скаргу ОСОБА_1 не скористалася, відзив на скаргу від неї суду не надходив.

Згідно норми частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового міні-муму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстан-ції без повідомлення учасників справи. Ураховуючи зазначене, розгляд цієї справи з ознаками малозначності згідно з частинами четвертою, шостою статті 19, частиною першою статті 369 ЦПК України, здійснюється у порядку пись-мового провадження без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів апеляційного суду, розглянувши у відповідності до частини першої статті 369 ЦПК України дану цивільну справу за наявними у ній дока-зами, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши в сукупності наявні в ній доводи, перевіривши законність, обґрунтованість оскаржуваного судового рі-шення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга позивача та його представника Омельченка Є. В. задоволен-ню не підлягає.

Згідно норм статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриман-ням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на під-ставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції ввід 05 липня 2022 року у повній мірі відповідає зазначеним вимогам.

Судом першої інстанції встановлено та не оспорюється учасниками спра-ви, що 22 лютого 2021 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднан-ня до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, у якій зазначено, що вона погоджується з тим, що ця заява разом Умовами та Правилами надання банківських послуг, складають між нею та банком договір про надання бан-ківських послуг, а також, що вона ознайомилася з договором про надання бан-ківських послуг ( у т.ч. з правами та обов`язками ) до його укладення і згодна з його умовами, примірник договору про надання банківських послуг згодна отримати шляхом самостійної роздрукування з офіційного сайту www.a-bank.com.ua. ОСОБА_1 засвідчила генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем.

Згідно з розрахунком банку заборгованість позичальниці за вказаним кре-дитним договором через неналежне виконання нею узятих на себе зобов`язань станом на 24 жовтня 2021 року становить 18432,25 гривні, яка складається з: 15132,36 гривні - заборгованість за кредитом, 3299,89 гривень - заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Задовольняючи частково позовні вимоги банку, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не узгоджувалися з позивачем АТ «А-Банк» умови щодо нарахування процентів. З наданого розрахунку заборгованості слідує, що позивачем здійснене нарахування прострочених відсотків у розмірі 88,80 та 81,59% річних за період з 22 лютого 2021 року по 22 жовтня 2021 року у сумі 3299,89 гривень. При визначенні розміру відсотків банк послався на Умови та Правила надання банківських послуг в А-Банку. Але суд зазначив, що такий доказ не може братися до уваги, оскільки у справі немає підтверджень, що саме ці Умови та Правила, додані позивачем на підтвердження позовних вимог, розуміла відповідачка, ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до них, а також те, що вказаний документ, Тарифи на момент отримання ОСОБА_1 кредитних коштів узагалі містили умови, зокрема, щодо сплати процентів за користування кредитними коштами. Відтак відсутні підстави для задоволення позовних вимог у цій частині. Крім цього суд зауважив, що термін дії картки № НОМЕР_1 , виданої відповідачці 22 лютого 2021 року, не закінчився, вона є дійсною до квітня 2027 року, тому немає підстав вважати, що ОСОБА_1 прострочила виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вва-жається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною ( сторонами ).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови ( пункти ), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, у якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться ( роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послу-ги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо ). Умови пуб-лічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних фор-мах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Стаття 652 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем ) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

З урахуванням встановлених у справі її фактичних обставин, наведених норм матеріального права, судом першої інстанції зроблений правильний висновок про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача кредитних коштів, заборгованих за тілом кредиту, і в цій частині рішення суду першої інстанції сторонами не оскаржується. За приписами статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Відповідно у частині, що не оскаржується жодною із сторін, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції не є предметом перевірки.

Щодо заявленої позовної вимоги про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за відсотками за користування кредитом, то колегія суддів апеляційного суду також вважає, що висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні вказаної позовної вимоги є правильним з огляду на таке.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги у цій частині, у тому числі розмір і порядок нарахування відсотків за користування кредитними коштами, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 22 лютого 2021 року, банк посилався на витяги з Умов та Правил надання банківських послуг у АТ «А-Банк», Тарифів, розміщені на сайті банку https://a-bank.com.ua/terms, як невід`ємні частини спірного договору.

Однак матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку розуміла відповідачка, ознайомилася і погодилася з ним, підписуючи анкету-заяву про приєднання до них, а також те, що вказаний документ на момент отримання відповідачкою кредитних коштів узагалі містив умови, зокрема, щодо сплати процентів за користування кредитними коштами за порушення строків виконання зобов`язань, і саме у зазначеному в цьому документі, що доданий банком до позовної заяви, розмірах і порядку їх нарахування.

Також, варто зазначити, що роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони ( банку ), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджується у постанові Верховного Суду від 11 березня 2015 року ( провадження № 6-16цс15 ) і не спростовано позивачем. За відсутності в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків, подані банком витяги з Умов та Правил, Тарифів не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, встановлена до укладеного з ОСОБА_1 кредитного договору, оскільки такі докази достовірно не доводять оспорюваної обставини стосовно визначення розміру і стягнення відсотків за користування кредитними коштами. Зазначене узгоджується з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 14-131цс19, що згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України має ураховуватися судами інших інстанцій.

Також, колегія суддів вважає безпідставними, посилання позивача на те, що всі умови кредитування викладені у Паспорті споживчого кредиту, який підписаний ОСОБА_1 , та безспірно свідчить, за твердженням позивача, про погодження усіх істотних умов укладеного договору, оскільки, як уже вказувалося, анкета-заява не містить жодних відомостей про сам паспорт як складову цього договору.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20 зробив наступний пра-вовий висновок: «Під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація. Правочин оформлюється шляхом фіксації волі сто-рони ( сторін ) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами. Першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін. Зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів ( наприклад, складення заповіту ), так і договорів ( дво- і багатосторонніх правочинів ). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину.

Потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є Паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з Паспортом споживчого кре-диту, його підписання споживачкою не означають укладення договору про спо-живчий кредит та дотримання його форми, оскільки у Паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту».

Отже, апеляційний суд, з урахування правової позиції суду касаційної інстанції підкреслює, що Паспорт споживчого кредиту з огляду на його правову природу ( це не частина кредитного договору, а спосіб повідомлення кредито-ром позикодавця про наявні пропозиції кредитування ) та зміст - не є підтвер-дженням досягнення між банком і позичальницею умов кредитування, у тому числі й щодо процентної ставки за користування кредитними коштами.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову у частині стягнення з ОСОБА_1 процентів за корис-тування коштами є правильним.

Окремо належить зупинитися на доводах апеляційної скарги представника АТ «А-Банк» Омельченка Є. В. про те, що відповідачці було надано послуги з кредитування шляхом, зокрема, підписання Паспорту споживчого кредиту за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Такі доводи скаржника не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Відповідно до пункту двадцять третього частини першої статті 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги» кваліфікований електронний підпис - удосконалений електронний підпис, який створюється з використанням засобу кваліфікованого електронного підпису і базується на кваліфікованому серти-фікаті відкритого ключа. Пунктом двадцять четвертим частини першої статті 1 цього Закону передбачено, що кваліфікований надавач електронних довірчих послуг - це юридична особа незалежно від організаційно - правової форми та форми власності, фізична особа - підприємець, яка надає одну або більше електронних довірчих послуг, діяльність якої відповідає вимогам цього Закону та відомості про яку внесені до Довірчого списку.

Згідно з пунктом шостим частини першої статті 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги» Довірчий список представляє собою перелік квалі-фікованих надавачів електронних довірчих послуг та інформації про послуги, що ними надаються.

Відповідно до норм статті 35 Закону України «Про електронні довірчі послуги» центральний засвідчувальний орган впроваджує, підтримує в акту-альному стані та публікує на своєму офіційному веб-сайті Довірчий список, де міститься інформація про кваліфікованих надавачів електронних довірчих по-слуг разом з інформацією про кваліфіковані електронні довірчі послуги, які во-ни надають. Довірчий список повинен впроваджуватися, підтримуватися в ак-туальному стані та публікуватися у безпечному режимі з обов`язковим дода-ванням електронної печатки центрального засвідчувального органу у вигляді, придатному для автоматичної обробки. Інформація, що міститься у Довірчому списку, є відкритою. Обов`язкові вимоги до Довірчого списку встановлюються Кабінетом Міністрів України. Порядок ведення Довірчого списку затвер-джується головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері електронних довірчих послуг.

З відомостей електронного реєстру чинних, блокованих та скасованих сер-тифікатів відкритих ключів убачається, що АТ «А-Банк» не входить до До-вірчого списку кваліфікованих надавачів електронних довірчих послуг.

За вказаних обставин аргументи представника позивача про надання ОСОБА_1 банківських послуг із застосуванням електронного цифрового під-пису в оформленні Паспорту споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» є безпідставними.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду визнає доводи апеляційної скарги представника банку такими, що не заслуговують на увагу, вони не є достатніми, суттєвими для задоволення скарги та скасування правиль-ного судового рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права. Ці доводи скарги об`єктивно є такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, свідчать про незгоду з висновками суду першої інстанції, викладеними в оскаржуваному судовому рішенні. Таким чином, висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову АТ «А-Банк» щодо стягнення з відповідачки процентів за користування коштами є правильним.

Статтею 367 ЦПК України визначені межі розгляду справи апеляційним судом, який переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись нормами статей 367 - 369, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Акцент-Банк» адвоката Омельченка Євгена Володимировича залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 05 липня 2022 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другої частини третьої статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Т. О. Денишенко

Судді В. В. Оніщук

В. П. Рибчинський