Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/2129/22
Провадження №2/552/1402/22
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м у к р а ї н и

06.10.2022 Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Самсонової О.А.,

секретар судового засідання Іщенко Р.Р.,

учасники справи та їхні представники:

позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача адвокат Остапенко Ірина Олександрівна,

відповідач Національний науковий центр «Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С.Бокаріуса» Міністерства юстиції України,

представник відповідача Колобнєв Руслан Станіславович,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С.Бокаріуса» Міністерства юстиції України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С.Бокаріуса» Міністерства юстиції України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

В позовній заяві та заяві про зміну предмету позову зазначила, що працювала на посаді судового експерта сектору економічних та товарознавчих досліджень Полтавського відділення Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С.Бокаріуса» Міністерства юстиції України.

Наказом Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. засл. Проф. М.С. Бокаріуса» Міністерства юстиції України від 06.05.2022 р. № 231/07-02 «Про оголошення догани» ОСОБА_1 - судовому експерту сектору економічних та товарознавчих досліджень Полтавського відділення, оголошено догану.

Наказом Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. засл. Проф. М.С Бокаріуса» Міністерства юстиції України від 20.05.2022 р. «Про проведення службової перевірки співробітників Полтавського відділення за фактами порушення вимог Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень» було створено комісію з проведення службової перевірки, якій доручено провести перевірку з 20.05.2022 р. по 24.05.2022 р.; голові комісії за результатами проведення службової перевірки доручено підготувати висновок та разом з матеріалами перевірки надати першому заступнику директора ОСОБА_2 до 24.05.2022 р.

Наказом від 20.07.2022 р. № 437/07-02 «Про дисциплінарне стягнення» їй було оголошено догану за систематичне порушенні вимог Інструкції та неналежне виконання посадових обов`язків.

А наказом Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім_ засл. Проф. М.С. Бокаріуса» Міністерства юстиції України від 21.07.2022 р. «Про припинення трудового договору з ОСОБА_1 » її було звільнено за п. 3 ст. 40 КЗпП України.

Вказані накази позивач вважає протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки порушень трудової дисципліни вона не допускала. Підстави для притягнення її до дисциплінарної відповідальності та для звільнення буди відсутні, оскаржувані накази винесені з порушенням норм чинного законодавства.

Тому позивач просила суд:

визнати протиправним та скасувати наказ Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» Міністерства юстиції Україні від 06.05.2022 р. № 231/07-02 «Про оголошення догани»;

визнати протиправним та скасувати наказ Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» Міністерства юстиції України від 20.05.2022 р. № 252/07-02 «Про проведення службової перевірки співробітника Полтавського відділення за фактами порушення вимог Інструкції про призначення і» проведення судових експертиз та експертних досліджень»;

визнати протиправним та скасувати наказ Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» Міністерства юстиції Украївш від 20.07.2022 р. № 437/07-02 «Про дисциплінарне стягнення»;

визнати протиправним та скасувати наказ Національного наукового центр» «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» Міністерства юстиції Украївш від 21.07.2022 р. № 440/07-02 «Про припинення трудового договору з ОСОБА_1 »;

поновити ОСОБА_1 на роботі на посаді судового експерта сектору економічних та товарознавчих досліджень Полтавського відділення з 22.07.2022 р.;

стягнути з Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. засл. Проф. М.С. Бокаріуса» Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 22.07.2022 року по день поновлення на роботі;

стягнути з Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім Засл. проф. М. С. Бокаріуса» Міністерства юстиції України на її користь 10000 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди;

судові витрати, включаючи витрати на професійну правничу допомогу, покласти на відповідача.

Ухвалою судді Київського районного суду м.Полтави від 06 червня 2022 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати у спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін (а.с. 55).

Відповідач Національний науковий центр «Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С.Бокаріуса» Міністерства юстиції України надав відзив на позов, у якому проти позовних вимог заперечив.

Зазначив, що 04.05.2022 року судовий експерт сектору економічних та товарознавчих досліджень Полтавського відділення Кива Л.В. без повідомлення керівництва, самовільно під час робочого дня залишила робочі приміщення без поважних причин.

На підставі доповідної записки т.в.о. завідувача Полтавського відділення Єгорової Т.М., доповідної записки завідувача сектору економічних та товарознавчих досліджень Полтавського відділення Воробйової О.Ю. наказом директора ННЦ ІСЕ за № 231/07-02 від 06.05.2022 за порушення трудової дисципліни ОСОБА_1 була оголошена догана.

Порушення з боку ННЦ ІСЕ при застосуванні заходів впливу на працівника, що порушив трудову дисципліну, відповідно і підстави для скасування наказу директора ННЦ ІСЕ «Про оголошення догани» від 06.05.2022 № 231/07-02 відсутні.

Наказ про проведення службової перевірки виданий директором ННЦ ІСЕ в межах його компетенції з метою перевірки діяльності Полтавського відділення.

Перевіркою встановлено, що мав місце неодноразовий факт порушення чинного законодавства експертом Кивою Л.В. в частині вирішення питань, які виходять за межі спеціальних знань експерта.

Щодо стягнення моральної шкоди, та твердження позивачки, що «систематичні протиправні дії відповідача призвели до стійкого погіршення стану її здоров`я» зазначив, що відсутній причинно-наслідковий зв`язок між погіршенням здоров`я позивачки та проведенням перевірок, а дані факти, окрім слів позивачки нічим не підтверджуються, а тому дана позовна вимога не підлягає задоволенню.

Виходячи з вищенаведеного, підстави для стягнення коштів під час вимушеного прогулу, поновлення на роботі, стягнення моральної шкоди та скасування наказів директора відсутні, порушень чинного трудового законодавства з боку ННЦ ІСЕ допущено не було.

Тому в задоволенні позовних вимог просив відмовити в повному обсязі (а.с.106-109).

Позивач, не погодившись з доводами відповідача, наведеними у відзиві, надала відповідь на відзив, у якій пославшись на відсутність обґрунтування щодо правомірності винесення відповідачем кожного з оскаржуваних наказів, просила її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі (а.с. 126-130).

Ухвалою суду від 28 липня 2022 року задоволено клопотання представника позивача адвоката Остапенко І.О., витребувано у Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С.Бокаріуса» Міністерства юстиції України докази, а саме: довідку про заробітну плату судового експерта сектору економічних та товарознавчих досліджень Полтавського відділення Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса» Міністерства юстиції України Киви Любові Василівни за останні шість місяців роботи із зазначенням кількості відпрацьованих нею робочих днів (а.с. 94).

Інші клопотання та заяви по суті справи учасники справи не подавали.

.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Остапенко І.О. позов підтримали в повному обсязі, пославшись на обставини, викладені в позовній заяві та заяві про зміну предмету позову. Просили позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позову заперечив, посилаючись на додержання відповідачем вимог закону при притягненні до дисциплінарної відповідальності та при звільнені позивача. В задоволенні позову просив відмовити.

Заслухавши учасників справи та їх представників, дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 17 травня 2018 року працювала на різних посадах у Харківському науково-дослідному інституті судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса, Національному науковому центрі «Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С.Бокаріуса» Міністерства юстиції України.

17 листопада 2021 року ОСОБА_1 переведена на посаду судового експерта сектору економічних та товарознавчих експертиз Полтавського відділення.

Зазначені обставини підтверджуються даними трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , (а.с. 23-24).

06 травня 2022 року керівником Національного наукового центрому «Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С.Бокаріуса» Міністерства юстиції України видано наказ №231/07-02 «Про оголошення догани» (а.с. 15).

Як вбачається зі змісту даного наказу, 04 травня 2022 року судовий експерт сектору економічних та товарознавчих досліджень Полтавського відділення Кива Любов Василівна без повідомлення керівництва відділення під час робочого дня залишила приміщення без поважних причин. За порушення трудової дисципліни, недотримання вимог пункту 6 параграфу 6.1.4. «Посадової інструкції», за недотримання трудової дисципліни, правил внутрішнього трудового розпорядку Полтавського відділення ННЦ «ІСЕ ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса» вказаним наказом судовому експерту ОСОБА_1 оголошено догану.

При цьому суть самого дисциплінарного проступку у даному наказі не вказана: коли, в який час ОСОБА_1 залишила приміщення, як довго була відсутня, які причини відсутності встановлені та визнані неповажними, тощо.

Підставою притягнення позивача до відповідальності у наказі зазначено доповідні записки в.о. завідувача Полтавського відділення Єгорової Т.М., завідувача сектору економічних та товарознавчих досліджень Полтавського відділення Воробйової О.Ю., запис з камер відеоспостереження.

Але з цього не вбачається чи зажадав роботодавець від позивача пояснення з приводу порушення трудової дисципліни.

Якщо таке пояснення у працівника було відібрано, його копію до матеріалів справи не долучено.

Поте, аналізуючи документи, на які відповідач послався у наказі як на підставу притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, суд встановив, що жодна із вказаних доповідних записок не містить інформації про відсутність позивача на робочому місці.

Так, у «пояснювальній» в.о. завідувача Полтавського відділення Єгорової Тетяни Михайлівни від 05 травня 2022 року зазначено, що 04 травня 2022 року судовий експерт сектору економічних та товарознавчих досліджень Полтавського відділення Кива Любов Василівна до неї не зверталася з питання щодо залишення робочого місця раніше визначеного внутрішнім розпорядком часу (а.с. 38).

У «пояснювальній» завідувача сектору економічних та товарознавчих досліджень ОСОБА_4 також зазначено, що 04 травня 2022 року судовий експерт сектору економічних та товарознавчих досліджень Полтавського відділення Кива Л.В. не зверталася до неї щодо залишення робочого місця раніше визначеного внутрішнім розпорядком робочого часу (а.с. 39).

В судовому засіданні встановлено, що вказані «пояснювальні» і є тими документами, які в оскаржуваному наказ зазначені як доповідні записки в.о. завідувача Полтавського відділення Єгорової Т.М., завідувача сектору економічних та товарознавчих досліджень Полтавського відділення ОСОБА_4 .

Але жодна із вказаних пояснювальних не містить інформації, що ОСОБА_1 залишила робоче місце чи приміщення Полтавського відділення, лише що ОСОБА_1 не зверталася до ОСОБА_5 та ОСОБА_4 з питання щодо залишення робочого місця раніше визначеного внутрішнім розпорядком часу.

Інші докази на підтвердження порушення ОСОБА_1 правил внутрішнього трудового розпорядку, зокрема запис з камер відеоспостереження, на який є посилання в оскаржуваному наказі, чи інші докази, сторони суду не надали.

З оскаржуваного наказу також вбачається, що позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності «За порушення трудової дисципліни, недотримання вимог пункту 6 параграфу 6.1.4. «Посадової інструкції», за недотримання трудової дисципліни, правил внутрішнього трудового розпорядку Полтавського відділення ННЦ «ІСЕ ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса».

Пунктом 14 Правил внутрішнього трудового розпорядку працівників Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С.Бокаріуса» Міністерства юстиції України передбачено тривалість щоденної роботи, перерви для відпочинку і харчування:

тривалість щоденної роботи 8 годин 15 хвилин, у п`ятницю 7 годин;

початок роботи з 8 годин 30 хвилин, перерва з 12 годин 30 хвилин до 13 години;

закінчення роботи - о 17 годині 15 хвилин, у п`ятницю о 16 годині (а.с.25-28).

Відповідно до наказу ННЦ «ІСЕ ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса» від 01 квітня 2022 року №10/07-01 «Про організацію роботи відділень ННЦ ІСЕ» встановлено робочий час для Сумського, Полтавського відділення, Бюро м. Києва з понеділка по п`ятницю - з 08.30 до 17.15, у п`ятницю з 8.30 до 16.00 годин (а.с. 110).

Але з долучених до матеріалів справи доказі не вбачається чи була позивач ознайомлена з правилами внутрішнього трудового розпорядку та наказом про організацію роботи.

Крім того, долученими до матеріалів справи доказами не доведено факт залишення ОСОБА_1 приміщення Полтавського відділення ННЦ «ІСЕ ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса» у робочий час.

Позивач же факт вчинення дисциплінарного проступку заперечує.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідачем докази вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку та правомірності притягнення її до дисциплінарної відповідальності не надані.

Тому суд приходить до висновку про необхідність позовну вимогу про скасування наказу від 06 травня 2022 року №231/07-02 «Про оголошення догани» задовольнити, вказаний наказ скасувати.

Вирішуючи позовні вимоги про визнання протиправним та скасування наказу від 20 травня 2022 року №252/07-02 «Про проведення службової перевірки співробітників Полтавського відділення за фактами порушення вимог Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень», суд встановив наступне.

Встановлено, що 20 травня 2022 року керівником ННЦ «ІСЕ ім. Засл. проф. М. С. Бокаріуса» видано наказ №252/07-02 «Про проведення службової перевірки співробітників Полтавського відділення за фактами порушення вимог Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень» (а.с.16).

Як вбачається із зазначеного наказу від 20 травня 2022 року №252/07-02, у жовтні 2021 року на адресу Полтавського відділення ННЦ «ІСЕ ім. Засл. проф. М. С. Бокаріуса» надійшла заява від Адвокатського бюро «Олександра Недельська» в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 у кримінальному проваджені № 000345 від 13.10.2020. Проведення експертного дослідження № 1770-1775 від 19.10.2021 року було доручено судовому експерту сектору економічних та товарознавчих досліджень Полтавського відділення Киві Л. В., яка своїми діями порушила вимоги Інструкції про призначення та проведення судових експертиз (а.с. 16).

Тому вказаним наказом з метою встановлення причин та умов за фактом виявлених порушень та визначення ступеня вини посадових осіб Полтавського відділення було створено комісію з проведення службової перевірки, якій доручено провести службову перевірку в термін з 20 по 24 травня 2022 року.

На переконання суду вжиті у тексті даного наказу формулювання про те, що ОСОБА_1 «своїми діями порушила вимоги Інструкції про призначення та проведення судових експертиз», фактично виключають можливість висновку комісії про відсутність порушень в діях працівника.

Зазначена обставина може перешкодити об`єктивній роботі комісії та об`єктивним висновкам комісії за результатами її роботи.

Вказаний наказ не містить чітких меж та підстав перевірки комісією; в преамбулі наказу та його підставах відсутні об`єктивні данні для проведення даної перевірки, посилання на нормативно-правовий акт, яким би було регламентовано процедуру такої перевірки.

Відповідно до ст. 139 Кодексу законів про працю України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження роботодавця, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна роботодавця, з яким укладено трудовий договір.

Ствердна інформація у вказаному наказі про порушення позивачем Інструкції про призначення та проведення судових експертиз без її конкретизації щодо суті такого порушення, тобто в чому воно полягало, коли за яких обставин було вчинено, тощо, порушує право позивача захищатися від подібних звинувачень.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про наявність підстав для скасування зазначеного наказу.

Судом також встановлено, що наказом ННЦ «ІСЕ ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» від 20 липня 2022 року №437/07-02 «Про дисциплінарне стягнення» ОСОБА_1 судовий експерт сектору економічних та товарознавчих досліджень Полтавського відділення знову притягнута до дисциплінарної відповідальності.

Як вбачається із зазначеного наказу, судовим експертом сектору економічних та товарознавчих досліджень Полтавського відділення Кивою Л.В. систематично порушуються вимоги Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №53/5 від 08.10.1998 року. У зв`язку з цим ОСОБА_1 оголошено догану (а.с. 78).

При цьому вказаний наказ не містить викладу складу дисциплінарного проступку: коли, за яких обставин, які дії чи бездіяльність допущена ОСОБА_1 , яке саме порушення нею допущено і яким вимогам Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень (розділи, статті чи пункти) вони не відповідають.

Вказаний наказ лише містить посилання на наказ директора від 20 травня 2022 року №252/07-02 призначено проведення службової перевірки за фактом порушення чинного судово-експертного законодавства працівниками Полтавського відділення.

Відповідно до ст. 140 КЗпП України трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохоченням за сумлінну працю. У необхідних випадках заходи дисциплінарного впливу застосовуються стосовно окремих несумлінних працівників.

Відповідно до положень ст. 147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана: звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Статтею 149 КЗпП України регламентований порядок застосування дисциплінарних стягнень. До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягненні оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Відсутність в оскаржуваному наказі обґрунтування висновку про скоєння ОСОБА_1 дисциплінарного проступку не відповідає вимогам чинного трудового законодавства щодо можливості притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності лише за вчинення дисциплінарного проступку.

Так, Верховний Суд у Постанові від 12 серпня 2019 року у справі №1340/4847/18 зазначив, що саме лише посилання в наказі на положення законодавства без належного наведення мотивів застосування певних норм права або незастосування інших норм при обранні виду дисциплінарного стягнення, а також не наведення обставин вчинення дисциплінарного проступку, не є належним обґрунтуванням оскаржуваного наказу.

На підставі викладеного, враховуючи, що в оскаржуваному наказі не наведено обставин вчинення дисциплінарного проступку, вказаний наказ також необхідно скасувати.

Також судом встановлено, що 21 липня 2022 року Національним науковим центром «Інститут судових експертиз ім.. Засл. Проф.. М.С. Бокаріуса видано наказ №440/07-02 «Про припинення трудового договору з ОСОБА_1 » (а.с.79).

Як вбачається зі змісту вказаного наказу, наказом директора від 06.05.2022 № 231/07-02 судовому експерту сектору економічних та товарознавчих досліджень Полтавського відділення Киві Л.В. за порушення трудової дисципліни та правил внутрішнього розпорядку оголошена догана. Наказом директора від 20 липня 2022 № 437 /07-02 за систематичне порушення вимог Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 53/5 від 08.10.1998 року (із змінами та доповненнями) оголошена догана.

Тому видано наказ припинити дію трудового договору з ОСОБА_1 , судовим експертом сектору економічних та товарознавчих досліджень Полтавського відділення, з 21 липня 2022 року за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку ( п.3 ст.40 КЗпП України). Звільнити з роботи ОСОБА_1 , з 21 липня 2022 року за п. 3 ст. 40 КЗпП України (за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку).

Таким чином встановлено, що роботодавцем прийнято рішення про розірвання трудового договору та звільнення позивача за п. 3 ст. 40 КЗпП з тих підстав, що вона двічі притягалась до дисциплінарної відповідальності.

Зазначене не відповідає наведеним нижче нормам чинного законодавства.

Частина шоста статті 43 Конституції України гарантує громадянам захист від незаконного звільнення.

Підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника передбачені у статтях 40, 41 КЗпП України.

За передбаченими пунктом 3 статті 40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (стаття 151 КЗпП України), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минулого не більше одного року.

Згідно зі статтею 149 КЗпП України за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. До таких видів стягнень згідно з часиною першою статті 147 КЗпП України належать: догана та звільнення.

Звільнення працівника за пунктом 3 статті 40 КЗпП України - є видом дисциплінарного стягнення.

У справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором, судам необхідно з`ясувати, у чому конкретно проявилося порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктом 3 статті 40 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи не застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Для правомірного розірвання роботодавцем трудового договору на підставі пункту 3 статті 40 КЗпП України необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку; невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності; невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків повинно бути систематичним; враховуються тільки дисциплінарні й громадські стягнення, які накладаються трудовими колективами і громадськими організаціями відповідно до їх статутів; з моменту виявлення порушення до звільнення може минути не більше місяця.

Систематичним невиконанням обов`язків вважається таке, що вчинене працівником, який раніше допускав порушення покладених на нього обов`язків і притягувався за це до дисциплінарної відповідальності, проте застосовані заходи дисциплінарного чи громадського стягнення не дали позитивних наслідків і працівник знову вчинив дисциплінарний проступок.

Такий висновок зробив Верховний Суд у Постанові від 01 липня 2020 року у справі № 760/7225/16-ц, провадження № 61-35225св18.

Відповідачем же трудовий договір з позивачем розірвано лише з тих підстав, що вона до цього двічі була притягнута до дисциплінарної відповідальності, а не за нове порушення трудової дисципліни, правил внутрішнього трудового розпорядку, не за новий дисциплінарний проступок.

Фактично, вважаючи, що ОСОБА_1 вчинила дисциплінарний проступок, а саме «систематично порушувала вимоги Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень», відповідач двічі притягнув її до дисциплінарної відповідальності за одне і те ж діяння, що не допускається.

Також, як встановлено судом, не вважаючи звільнення позивача дисциплінарним стягненням, позивач не дотримався процедури, встановленої ст. 149 КЗпП України, зокрема не зажадав від працівника письмових пояснень з приводу проступку.

Крім того, судом встановлено підстави для скасування наказів від 06 травня 2022 року № 231/07-02 та від 20 липня 2022 року № 437 /07-02 про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, за фактом винесення яких відповідачем прийнято рішення про звільнення позивача.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги про скасування наказу від 21 липня 2022 року №440/07-02 «Про припинення трудового договору з ОСОБА_1 ».

Таким чином суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування наказів Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» Міністерства юстиції України від 06.05.2022 р. № 231/07-02 «Про оголошення догани»; від 20.05.2022 р. № 252/07-02 «Про проведення службової перевірки співробітників Полтавського відділення за фактами порушення вимог Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень»; від 20.07.2022 р. № 437/07-02 «Про дисциплінарне стягнення» та від 21.07.2022 р. № 440/07-02 «Про припинення трудового договору з ОСОБА_1 ».

Але позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання вказаних наказів протиправними задоволенню не підлягають, оскільки належним способом захисту прав позивача є саме скасування наказів, які її право порушували. Тому в задоволенні позовних вимог про визнання наказів протиправними необхідно відмовиит.

Відповідно до статті 235 КЗпП України в разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Судом встановлено, що 21 липня 2022 року позивач звільнена без законної підстави, у зв`язку з чим наявні підстави для поновлення її на роботі.

Тому позовні вимоги про поновлення ОСОБА_1 на роботі підлягають до задоволення.

Щодо позовних вимог позивача про стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Отже, виплата середнього заробітку проводиться за весь час вимушеного прогулу.

Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 25 травня 2016 року у справі № 6-511цс16 та від 22 листопада 2017 року у справі № 299/967/15 і постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 826/808/16.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» та за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок № 100).

Згідно з абзацом третім та четвертим пункту 2 Порядку № 100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.

Якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують

місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.

Таким чином передбачено, що середня заробітна плата працівника обраховується з заробітку за останні два повні місяці роботи.

Відповідно до пункту 5 розділу ІV Порядку № 100 основною для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час затримки розрахунку, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на час відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час затримки розрахунку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац другий пункту 8 Порядку № 100).

Як встановлено судом, у позивача відсутні два поспіль повні місяці роботи, у зв`язку з чим на підставі абзацу другого пункту 2 Порядку № 100 суд обраховує середній заробіток позивача за відпрацьований період.

Виходячи з даних довідки про доходи ОСОБА_1 (а.с. 123), її середньоденна заробітна плата за відпрацьований період (94,08 дн.) становить:

94209,68 грн. / 94,08 днів = 1001,38 грн.

На день розгляду справи тривалість вимушеного прогулу становить (з 22 липня 2022 року по 06 жовтня 2022 року) 55 робочих днів.

Відповідно, середній заробіток позивача за час вимушеного прогулу становить:

1001,38 грн. (середньоденна з.плата) х 55 дн. (вимуш. прогулу) = 55075,90 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 55075,90 грн.

Оскільки позивачем сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу обрахована у розмірі 62575,15 грн., дана позовна вимога підлягає до часткового задоволення.

Вирішуючи позовні вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, суд встановив наступне.

Порядок відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин регулюється статтею 237-1 КЗпП України, яка передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування шкоди визначається законодавством.

Зазначена норма закону містить перелік юридичних фактів, що складають підставу виникнення правовідносин щодо відшкодування власником або уповноваженим ним органом завданої працівнику моральної шкоди.

Підставою для відшкодування моральної шкоди згідно із статтею 237-1 КЗпП України є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Таким чином, захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права (наприклад, поновлення на роботі), так і механізмом компенсації моральної шкоди як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди, обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин.

Отже, компенсація завданої моральної шкоди не поглинається самим фактом відновлення становища, яке існувало до порушення трудових правовідносин, шляхом поновлення на роботі, а має самостійне юридичне значення.

Тобто за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум тощо) відшкодування моральної шкоди на підставі статті 237-1 КЗпП України здійснюється в обраний працівником спосіб, зокрема у вигляді одноразової грошової виплати.

З огляду на природу інституту відшкодування моральної шкоди, цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності.

Звертаючись до суду з вимогами про відшкодування моральної шкоди, позивач зазначила, що відповідачем грубо нехтується її соціальні права та гарантії, які проголошені Конституцією України.

Вказані дії відповідача призвели до її безсоння, порушення усталених соціальних зв`язків, роздратування, втрати сну та зневіри в справедливості.

Протиправні систематичні дії відповідача призвели до стійкого погіршення стану здоров`я, у зв`язку з чим з 23.05.2022 р. вона перебувала на стаціонарному лікуванні в Першій міській клінічній лікарні з діагнозом: транзеторний ішемічний напад (23.05.2022 р.) у ВББ із вираженим, регресом до помірного, вестибуло-атактичним синдромом, двобічною рефлекторною недостатністю, стійким цефалгічним синдромом, вегетативною дисфункцією на фоні дегенеративно-дистрофічних змін в шийному відділі хребті. Гіпертонічна хвороба ІІІ, 2 ступінь, криз гіпертонічний (23.05.2022 р.), ризик IV. Дифузний кардіосклероз.

Погіршення її стану здоров`я відбулося на фоні переживань через неправомірне притягнення її до дисциплінарної відповідальності.

Протиправним системними діями відповідача, грубим порушенням її прав їй спричинено моральну шкоду.

Судом під час розгляду справи встановлено факт порушення прв позивача. При цьому суд бере до уваги, що таке порушення не було разовим, відповідач виніс щодо позивача декілька наказів, визнаних судом такими, що порушують право позивача.

Крім того, позивача двічі було притягнуто до дисциплінарної відповідальності за одно і те ж діяння.

Суд погоджується з доводами позивача та її представника про те, що таким діями позивачу завдано значної моральної шкоди.

Порушення трудових прав ОСОБА_1 призвели до моральних страждань позивача.

Як вбачається з виписки з медичної картки стаціонарного хворого №2744, виданою 1-ю міською клінічною лікарнею, погіршення стану здоров`я хворої відбулося після стресу 23 травня 2022 року (а.с. 44), тобто в період після притягнення позивача до відповідальності та після винесення наказу про проведення службової перевірки.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь моральних страждань та переживань позивача, неодноразове порушення прав позивача, притягнення її двічі до відповідальності за одне і те ж діяння, що суд розцінює як грубе порушення її прав, виходячи з принципів виваженості, розумності та справедливості, суд прийшов до висновку, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди підлягає до задоволення в повному обсязі.

З відповідача на користь позивача необхідно стягнути 10000 грн. на відшкодування завданої їй моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позивач на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за позовними вимогами про поновлення на роботі, у зв`язку з задоволенням цих позовних вимог судовий збір в розмірі 992,40 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Оскільки за позовними вимогами про скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності, проведення службової перевірки, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди від сплати судового збору позивач не звільнена та сплатила судовий збір, вказані позовні вимоги судом задоволені, з відповідача на користь позивача також підлягає до стягнення 3639,40 грн. (992,40 грн. х 4) на відшкодування витрат зі сплати судового збору.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України під час розгляду справи представник позивача повідомила, що докази судових витрат позивача на правову допомогу будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Тому питання щодо розподілу судових витрат позивача на правову допомогу судом не розглядалось.

Згідно п 4 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника.

Тому в цій частині рішення підлягає до негайного виконання.

Керуючись ст. ст. 258, 263-265, 430 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С.Бокаріуса» Міністерства юстиції України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Скасувати наказ Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» Міністерства юстиції України від 06.05.2022 р. № 231/07-02 «Про оголошення догани».

Скасувати наказ Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» Міністерства юстиції України від 20.05.2022 р. № 252/07-02 «Про проведення службової перевірки співробітників Полтавського відділення за фактами порушення вимог Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень».

Скасувати наказ Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» Міністерства юстиції України від 20.07.2022 р. № 437/07-02 «Про дисциплінарне стягнення».

Скасувати наказ Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» Міністерства юстиції України від 21.07.2022 р. № 440/07-02 «Про припинення трудового договору з ОСОБА_1 ».

Поновити ОСОБА_1 - на роботі на посаді судового експерта сектору економічних та товарознавчих досліджень Полтавського відділення Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» Міністерства юстиції України з 22 липня 2022 року.

Стягнути з Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 55075,90 грн. (п`ятдесят п`ять тисяч сімдесят п`ять гривень дев`яносто копійок).

Стягнути з Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 10000 грн. (десять тисяч гривень) на відшкодування завданої моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

В частині поновлення на роботі рішення підлягає до негайного виконання.

Стягнути з Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 3969 грн. 60 коп. грн. (три тисячі дев`ятсот шістдесят дев`ять гривень шістдесят копійок) на відшкодування судових витрат зі сплати судового збору.

Стягнути з Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» на користь держави судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок).

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , проживаюча: АДРЕСА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ,

відповідач Національний науковий центр «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» Міністерства юстиції України, місцезнаходження: м. Харків, вул. Золочівська, 8а,

Повне судове рішення виготовлено 11 жовтня 2022 року.

Головуючий О.А.Самсонова