КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/6437/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2022 року місто Київ

справа № 758/9993/13-ц

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.

за участю секретаря судового засідання - Савлук І.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 15 грудня 2021 року про задоволення заяви про заміну сторони стягувача, постановлену під головуванням судді Якимець О.І., у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони стягувача його правонаступником у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» до ОСОБА_1 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «АВЕРС-СІТІ» про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2021 року заявник ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» звернувся до суду із заявою, в якій просив замінити сторону стягувача/кредитора його правонаступником у цивільній справі №758/9993/13-ц з ПАТ КБ «Надра» на ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія».

В мотивування вимог посилався на те, що рішенням Подільського районного суду міста Києва від 18 грудня 2013 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість у розмірі 654845,70 грн. Вказане рішення на даний час не виконано.

Вказував, що 12 червня 2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та ПАТ КБ «Надра» укладено договір про відступлення права вимоги, в тому числі і за кредитним договором, який був укладений між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Надра».

Зазначав,що оскільки заявник ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги до боржника, а тому він звернувся до суду з даною заявою.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 15 грудня 2021 року заяву ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» задоволено.

Замінено первісного стягувача ПАТ КБ «Надра», з примусового виконання рішення Подільського районного суду міста Києва від 18 грудня 2013 року у справі №758/9993/14-ц за позовом ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1 та стягнуто з останньої заборгованість за кредитним договором у розмірі 654845,70 грн. на його правонаступника - ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія».

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, боржник ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просила скасувати вказану ухвалу суду та постановити нову, якою у задоволенні заяви відмовити.

В обґрунтування вимог посилалася на те, що судом першої інстанції під час розгляду заяви про заміну сторони (стягувача) у виконавчому провадженні в цивільній справі №758/9993/13-ц і не було з`ясовано:

чи перебуває на даний момент і взагалі перебувало раніше у провадженні державної виконавчої служби виконавче провадження щодо стягнення з неї на користь первісного стягувача будь-яких грошових коштів (в тому числі з примусового виконання рішення від 18 грудня 2013 року Печерського районного суду міста Києва (справа № 758/9993/13-ц );

чи мав право вимоги первісний стягувач до боржника в момент укладання договору про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги від 12 червня 2020 року укладеного між первісним стягувачем і заявником;

яка сума грошових коштів стягнута з боржника в тому числі за рахунок майна, яке було передано в заставу в тому числі, цінні папери, майнових прав, квартири, яку боржник намагалася отримати за рахунок кредитних коштів первісного стягувача, які вона насправді не отримувала.

Вказувала, що суд першої інстанції постановив оскаржувану ухвалу без заслуховування її думки та її участі в судовому засіданні.

Зазначала, що вона не була належним чином повідомлена про час і місце розгляду вищевказаної заяви, а тому не мала змоги захистити свої права і інтереси в процесі розгляду судом заяви про заміну сторони (стягувача) у виконавчому провадженні в цивільній справі №758/9993/13-ц.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надійшло.

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Заявник ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та позивач ПАТ «Комерційний Банк «Надра» у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутність осіб, які не з`явилися у судове засідання на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права виконавши всі вимоги цивільного судочинства вирішив справу згідно із законом.

Згідно з п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Частиною 3 ст.442 ЦПК Українипередбачено, що суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб.

Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Положеннями частин 2, 4 ст.128 ЦПК України визначено, що суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями.

Як вбачається з матеріалів справи, розгляд справи було призначено у судове засідання на 15 грудня 2021 року о 12.00 год.

При цьому, матеріали справи не містять доказів як направлення, так і отримання отримання судової повістки ОСОБА_1 .

А відтак, судом першої інстанції при постановленні ухвали були порушені норми процесуального права, оскільки справу було розглянуто за відсутності відповідача ОСОБА_1 , не повідомленої належним чином про дату, час та місце судового розгляду, що є безумовною підставою для скасування ухвали суду відповідно до п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України.

Разом з тим, колегія суддів приходить до висновку, що заява ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони стягувача підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Подільського районного суду міста Києва від 18 грудня 2013 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором у розмірі 654845,70 грн. та судовий збір у розмірі 3441 грн.

12 червня 2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та ПАТ КБ «Надра» укладено договір №GL6N718144 про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якоговідбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами, в тому числі і закредитним договором, який був укладений між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Надра».

Звертаючись із заявою ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» просило замінити сторону стягувача/кредитора його правонаступником у цивільній справі №758/9993/13-ц з ПАТ КБ «Надра» на ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія».

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов'язковим до виконання.

Частиною першою статті 18 ЦПК визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

У разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку він замінив (частини перша та друга статті 55 ЦПК України).

У разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець (частини перша та друга статті 442 ЦПК України). Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (частина п'ята статті 442 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з положеннями статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, вчинення правочинів, наслідком яких є заміна особи в окремому зобов'язанні через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги), є різновидом переходу до особи прав у матеріальних правовідносинах. Внаслідок такої заміни кредитора в матеріальному правовідношенні відбувається його заміна на іншу особу і в процесуальних правовідношеннях у визначених законом випадках. Зокрема, у процесуальних відносинах правонаступник може бути замінений там, де вони є триваючими, або за умови відновлення процесуальних строків для вчинення процесуальних дій. Втрата первісним кредитором певних процесуальних прав унаслідок пропуску ним строків для вчинення процесуальних дій до моменту укладення договору відступлення права вимоги означає, що саме у такому обсязі новий кредитор може стати процесуальним правонаступником і автоматичного поновлення процесуальних прав за наслідком укладення договору відступлення права вимоги не відбувається.

Стадія виконавчого провадження як завершальна стадія судового процесу починається після видачі виконавчого документа стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або зі спливом строку пред'явлення документа до виконання, оскільки у разі пропуску такого строку виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання. Отже, за межами цього процесуального строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження спливає одночасно зі строком пред'явлення виконавчого документа до виконання. Така правова позиція викладена в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі №910/10031/13 та від 11 березня 2021 року у справі №910/2954/17.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора в зобов'язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов'язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин. У зв'язку із заміною кредитора в зобов'язанні саме зобов'язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб'єктний склад у частині кредитора.

Особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документа, а не з моменту відкриття виконавчого провадження. Але разом з тим ця особа до відкриття виконавчого провадження як юридичного процесу є лише стягувачем у виконавчому документі на стадії виконання судового рішення з відповідним потенціалом прав у виконавчому провадженні, які повноцінно реалізує лише у статусі стягувача як сторони відкритого виконавчого провадження, за виключеннями, передбаченими законодавством. Тому заміна стягувача як сторони виконавчого провадження неможлива, якщо заява правонаступника про це подана, зокрема, після спливу строку пред'явлення виконавчого документа до виконання, і він не був поновлений судом. Заміна стягувача у виконавчому документі іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) допускається на будь-якій стадії судового процесу, у тому числі до відкриття виконавчого провадження.

Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником у виконавчому провадженні, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступника законної сили судового рішення з усіма правовими наслідками - незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 08 лютого 2022 року у справі №2-7763/10 сформулювала висновок, згідно з яким заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених частиною першою статті 2 ЦПК України, в межах стадій судового процесу.

Реалізація процесуального правонаступництва має процесуальну мету, яку суд також враховує разом з доказами матеріального правонаступництва, яке стало підставою процесуального правонаступництва. Заміна судом сторони справи на підставі матеріального правонаступництва здійснюється з процесуальною метою реалізації правонаступником прав щодо виконання судового рішення у виконавчому провадженні, відтак потребує розгляду підстав поновлення такого виконавчого провадження, якщо воно вважається закінченим.

Ураховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони справи (стягувача у виконавчому документі) в цьому контексті є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження. За відсутності підстав відновлення виконавчого провадження, яке було закінчене, досягнення цієї процесуальної мети неможливе. Тому разом із заявою про правонаступництво, якщо виконавче провадження закінчено, заявник має здійснювати процесуальні дії (наприклад, оскаржити постанову про закінчення виконавчого провадження), спрямовані на відновлення виконавчого провадження, а тому суд оцінює ці питання в комплексі.

За відсутності підстав для відновлення закінченого виконавчого провадження відсутні і підстави для процесуального правонаступництва.

Якщо ж виконавче провадження не закінчене, але виконавчий документ був повернутий стягувачу без виконання, у його правонаступника є можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання за умови дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання. Якщо ці строки пропущені, то разом з питанням процесуального правонаступництва заявник повинен звернутися з заявою про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання. За відсутності підстав для поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання відсутні і підстави для процесуального правонаступництва.

Аналогічні висновки містяться також у постановах Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі №2-186/10, від 13 липня 2022 року у справі №1309/8166/12.

У заяві ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» зазначало, що рішення Подільського районного суду міста Києва від 18 грудня 2013 року на даний час не виконано.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, ОСОБА_1 вказувала на те, що суд першої інстанції постановляючи ухвалу не з`ясував чи перебуває на даний момент і взагалі перебувало раніше у провадженні державної виконавчої служби виконавче провадження щодо стягнення з неї на користь первісного стягувача будь-яких грошових коштів (в тому числі з примусового виконання рішення від 18 грудня 2013 року Печерського районного суду міста Києва (справа № 758/9993/13-ц).

Оскільки ОСОБА_1 не була повідомлена про розгляд справи у суді першої інстанції, у зв`язку з чим не могла надати свої заперечення проти вимог заяви та докази, які підтверджують заперечення проти заяви ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», судом апеляційної інстанції було роз`яснено представнику відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про можливість надати докази, на підтвердження доводів, викладених в апеляційній скарзі.

Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 у судовому засіданні апеляційного суду пояснив, що у ОСОБА_1 жодних доказів про те, чи відкрито виконавче провадження не має. При цьому, зазначив, що він телефонував виконавцю і останній вказав, що виконавче провадження закрито.

На питання суду про те, чи може представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надати докази на підтвердження того, що виконавче провадження відносно ОСОБА_1 закрито та на підставі чого, а також те, що заявник пропустив строк звернення до суду з заявою про заміну сторони стягувача, останній зазначив, що він такі докази надати не може, оскільки не може вчиняти дій, які можуть вплинути не на користь ОСОБА_1 . Вважає, що всі докази повинен надавати заявник ТОВ «ФК «Довіра та гарантія».

Проте, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , звертаючись у листопаді 2020 року з апеляційною скаргою на рішення Подільського районного суду міста Києва від 18 грудня 2013 року вказувала на те, що в середині жовтня 2020 року з її карткового зарплатного рахунку було раптово списано кошти. Після спілкування з представником обслуговуючого її банку, стало відомо, що підставою для списання коштів стало рішення суду.

Вказані обставини ОСОБА_1 підтвердила і у судовому засіданні апеляційного суду 29 червня 2022 року.

ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» з заявою про заміну сторони стягувача звернулося в жовтні 2021 року.

Частиною 1 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років,крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

З вищевикладеного вбачається, що рішення Подільського районного суду міста Києва від 18 грудня 2013 року перебувало в 2020 році на примусовому виконанні у виконавчій службі.

За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України, а відтак колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заява ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» про заміну стягувача ПАТ«КБ «Надра» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» у справі за позовом ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1 , третя особа: ТОВ «АВЕРС-СІТІ» про стягнення заборгованості.

З урахуванням вищевикладеного, ухвала Подільського районного суду міста Києва від 15 грудня 2021 рокупідлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони стягувача його правонаступником

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 15 грудня 2021 року - скасувати та постановити нову.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони стягувача його правонаступником задовольнити.

Замінити стягувача Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Надра», на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» до ОСОБА_1 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «АВЕРС-СІТІ» про стягнення заборгованості.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 26 липня 2022 року.

Головуючий:

Судді: