Справа № 308/7076/22
У Х В А Л А

09 червня 2022 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Зарева Н.І., ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання квартири особистою приватною власністю,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання квартири особистою приватною власністю.

Вивчивши дану позовну заяву, суддя прийшов до висновку, що така підлягає залишенню без руху, оскільки подана без додержання вимог, викладених у ст. 177 ЦПК України.

Статтями 175, 177 ЦПК України визначено вимоги до змісту та форми позовної заяви, документів, що додаються до позовної заяви, обов`язок дотримання яких покладається на позивача.

Згідно з ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 ЦПК України, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до п 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Частиною 4 ст. 177 ЦПК України визначено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позовна вимога фізичної особи щодо визнання права власності є вимогою майнового характеру за подання якої відповідно до положень пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» справляється судовий збір у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з п.п. 2, 9 ч. 1 ст. 176 ЦПК України, ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна; у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна.

Відповідно до п. а п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року за № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" визначено, що під дійсною вартістю майна розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості. Дійсна вартість майна визначається відповідно до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Документ, який підтверджує вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору це звіт про оцінку майна (стаття 12 Закону України

«Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»). Механізм проведення оцінки нерухомого та рухомого майна для цілей обчислення судового збору та інших обов`язкових платежів визначений Постановою Кабінету Міністрів України "Про проведення оцінки для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обов`язкових платежів, які справляються відповідно до законодавства» від 21 серпня 2014 року № 358.

Як вбачається з позовної заяви, ОСОБА_1 заявлено вимогу про визнання права власності на нерухоме майно. квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Окрім цього, позивачем визначено ціну позову 6000 грн. згідно з договором купівлі-продажу від 04.11.2000 року за № 34. До матеріалів справи позивачем долучено документ про сплату судового збору у розмірі 992,4 грн.

На переконання судді, заявлена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна, зокрема у зв`язку з тим, що визначаючи ціну позову позивач взяв до уваги договір купівлі-продажу від 04.11.2000 року. Підстав вважати, що на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, суддею не встановлено.

Таким чином, позивач, звернувшись до суду з даним позовом, не додав доказів на підтвердження дійсної вартості майна, право власності на яке просить визнати, а також не подав доказів про сплату судового збору у встановленому розмірі відповідно до такої вартості.

На підставі наведеного, вважаю, що до даної позовної заяви слід застосувати правила ч. 1 ст. 185 ЦПК України та залишити її без руху, встановивши спосіб усунення указаних недоліків шляхом подання до суду нової редакції позовної заяви із зазначенням належної ціни позову (в тому числі й для відповідача, третьої особи), доказів, що підтверджують дійсну вартість спірного майна, а також доказів на підтвердження сплати судового збору відповідно до встановленого Законом України "Про судовий збір" розміру.

Керуючись ст. 175, 177, 185, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву залишити без руху.

Надати позивачеві строк для усунення вказаних у даній ухвалі недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.

Роз`яснити при цьому, що в разі не усунення у визначений строк недоліків, позовна заява буде вважатися неподаною і повернута позивачеві.

Копію ухвали надіслати позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя Н.І. Зарева