Справа №462/9169/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2022 року м.Львів.

Галицький районний суд м. Львова

в складі:

головуючого судді Юрківа О.Р.,

за участю:

секретаря судового засідання Цибулько О.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , за участю третьої особи: Третьої Львівської державної нотаріальної контори про визнання права власності в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , за участю третьої особи: Третьої Львівської державної нотаріальної контори про визнання права власності в порядку спадкування. Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 є рідним братом ОСОБА_7 про що свідчить свідоцтво про народження ОСОБА_1 від 01.02.1961 року НОМЕР_1 та архівна довідка, видана Державним архівом Івано-Франківської області від 06.12.2021 року №Р-45 (Ц)/06-06. Позивач зазначає, що ОСОБА_7 за життя склав два заповіти: перший - 02.09.2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Андріїв М.В., за реєстровим № 601, відповідно до якого ОСОБА_7 все його нерухоме та рухоме майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що йому належатиме на день смерті і на що за законом він мав право, заповів своєму рідному братові - ОСОБА_8 ; другий - 19.11.2014, посвідчений приватним нотаріусом Галицького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Дзерою Ларисою Олександрівною за реєстровим номером № 580, відповідно до якого ОСОБА_7 призначив спадкоємцем всього свого майна, яке йому належало на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого б не складалось, а також всього того, на що за законом він мав право, свого брата ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 заповідач ОСОБА_7 помер, про що Залізничним районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) видане свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 від 08.05.2021 року.

На час смерті, ОСОБА_9 належало таке майно: квартира за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 38,8 кв. м. та комора в підвалі 2.0 кв. м.; 1/2 земельних ділянок для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства загальною площею 0,3498 га, що знаходяться на території Бурштинської міської ради (земельна ділянка площею 0,1295 га, кадастровий номер: :01:002:0377 (1/2земельної ділянки загальною площею 0,2591 га); 1/2 земельної ділянки кадастровий номер: :01:003:0421 загальною площею 0,0907 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ); 1/2 домоволодіння, за адресою: АДРЕСА_2 .

12.10.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Третьої львівської державної нотаріальної контори із заявою на прийняття спадщини за заповітом ОСОБА_7 , який був посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Синюк С.В. 11.10.2021 року. 08.11.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Третьої львівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті рідного брата - ОСОБА_7 . Однак, державний нотаріус у письмовій відповіді від 12.11.2021 № 3424/02-14 відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_7 від 19.11.2014 з тих підстав, що у тексті заповіту зазначено, що заповіт прочитано ОСОБА_9 вголос та ним підписано власноручно, а у посвідчувальному написі зазначено: «заповіт до підписання прочитаний вголос заповідачем ОСОБА_7 ….», що суперечить один одному та ставить під сумнів здатність заповідача самостійно прочитати документ на момент його посвідчення. Зокрема, Державний нотаріус Третьої Львівської державної нотаріальної контори Якубець Т.Я. трактує, що фраза, заповіт прочитаний заповідачу вголос, може свідчити про виконання нотаріусом вимог п. 6 Глави 9 Розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 (далі - Порядок), згідно якого «якщо фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, має вади зору або з інших причин не має змоги самостійно прочитати документ, нотаріус уголос прочитує їй текст документа, про що на документі робиться відмітка. В такій ситуації, якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт відповідно до п. 1.11. Глави 3 Розділу ІІ Порядку посвідчення заповіту має відбутися не менше ніж при двох свідках. Проте, у вищевказаному заповіті інформація про те, що він посвідчувався в присутності свідків відсутня, що суперечить ст. 1253 ЦК України, згідно якої у випадку, передбаченому ч. 2 ст. 1248 ЦК України, присутність не менше ніж двох свідків при посвідченні заповіту є обов`язковою».

Державний нотаріус, посилаючись на положення ст. 1257 ЦК України, та п. 17 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вказав, що заповіт ОСОБА_7 від 19.11.2014 року, не відповідає вимогам законодавства та не може бути прийнятим в якості підстави для видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Також, державний нотаріус вказує, що у випадку, якщо позивач незгідний із вказаними аргументами та заперечує проти видачі свідоцтв про право на спадщину спадкоємцям ОСОБА_7 за законом, а саме відповідачам ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , то має право звернутися до суду.

Позивач зазначає, що він звернувся шляхом подання заяви 12.10.2021 року, до Третьої Львівської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини за заповітом ОСОБА_7 , тобто виявив свій намір на прийняття спадщини за заповітом свого померлого брата - ОСОБА_7 до спливу шестимісячного строку на прийняття спадщини, встановленого ст. 1270 ЦК України.

Таким чином у позивача існують перешкоди для оформлення спадщини в нотаріальному порядку, адже Третя Львівська державна нотаріальна контора у письмовій відповіді від 12.11.2021 № 3424/02-14 відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_7 від 19.11.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Галицького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Дзерою Л.О. та зареєстрованого в реєстрі за № 580, тому він просить позов задовольнити повністю.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 20.12.2021 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , за участю третьої особи: Третя Львівська державна нотаріальна контора про визнання права власності передано за підсудністю на розгляд до Галицького районного суду м. Львова.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 21.01.2022 року відкрито загальне судове провадження у справі.

23.02.2022 року представник відповідача ОСОБА_5 - адвокат Кожушко Л.В. подала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено що ОСОБА_5 визнає позовні вимоги у повному обсязі.

20.06.2022 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача ОСОБА_6 - адвоката Сащука М.М., в якому зазначено, що ОСОБА_6 позовні вимоги заперечує.

23.06.2022 року до суду надійшла відповідь на відзив від 20.06.2022 року від представника позивача - адвоката Пастернак О.О.

Позивач та представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, надали суду пояснення аналогічні викладеним у мотивах позовної заяви, просять задовольнити позов. Зазначили, що воля заповідача скерована на спадкування майна його рідним братом ОСОБА_1 , що підтверджує складення двох ідентичних заповітів.

Представник відповідача ОСОБА_5 - адвокат Кожушко Л.В. в судовому засіданні позовні вимоги визнала, проти їх задоволення не заперечує. ОСОБА_7 , який є спадкодавцем, завжди зазначав ОСОБА_10 , що все майно повинно перейти до його брата - позивача. Спадкодавець увесь час перебував у доброму здоров`ї, сам вів господарство, добре бачив, водив автомобіль. ОСОБА_7 мав впертий характер. Відповідачка ОСОБА_5 , вважає, що волевиявлення померлого є головним.

Представник відповідача ОСОБА_6 - адвокат Сащук М.М. в судовому засіданні позовні вимоги заперечив, надав суду пояснення аналогічні викладених у відзиві, просить відмовити в задоволенні позову, оскільки ОСОБА_6 прийняв спадщину за законом, адже він є сином померлого та є спадкоємцем першої черги, а позивач спадкоємцем другої черги. Відмова нотаріуса не оскаржена. Представник відповідача вважає, що заповіти є недійсними.

Представник третьої особи Третьої Львівської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності.

Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка осіб, належним чином повідомлених про час та місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви, тому за таких обставин суд вважає за можливе розглянути заяву у їх відсутність оскільки у матеріалах справи є достатньо необхідних доказів про права та обов`язки сторін, їх взаємовідносини для постановлення судом законного та об`єктивного рішення.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача та представників відповідачів, дослідивши інші матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю, з огляду на таке.

Згідно з свідоцтвом про народження ОСОБА_1 від 01.02.1961 року НОМЕР_1 та архівною довідкою, виданою Державним архівом Івано-Франківської області від 06.12.2021 року №Р-45 (Ц)/06-06 вбачається, що ОСОБА_1 є рідним братом ОСОБА_7 /а. с. 20-21/.

02.09.2013 року ОСОБА_7 склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Андріїв М.В., за реєстровим № 601, відповідно до якого ОСОБА_7 все його нерухоме та рухоме майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що йому належатиме на день смерті і на що за законом він мав право, заповів своєму рідному братові - ОСОБА_8 /а. с. 22/.

19.11.2014 року ОСОБА_7 склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Галицького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Дзерою Л.О. за реєстровим номером № 580, відповідно до якого ОСОБА_7 призначив спадкоємцем всього свого майна, яке йому належало на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого б не складалось, а також всього того, на що за законом він мав право, свого брата ОСОБА_1 /а. с. 23/.

Відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру від 16.03.1994 № 16654, виданого згідно з розпорядженням № 298, ОСОБА_9 належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 38,8 кв. м. та комора в підвалі 2.0 кв. м. /а. с. 28/.

Згідно з свідоцтвом про право на спадщину №1742 від 26 липня 2005 року за заповітом ОСОБА_12 (мати померлого) посвідченого нотаріусом Галицького РНО Дирда Н.А.14.03.2000 і зареєстрованого в реєстрі за № Д-45, ОСОБА_9 належать 1/2 земельних ділянок для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства загальною площею 0,3498 га, що знаходяться на території Бурштинської міської ради. Дані земельні ділянки належали ОСОБА_12 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, виданого Бурштинською міською радою Галицького району «12» грудня 2000 року зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №274 та складаються із двох земельних ділянок площами 0,2591 га та 0,0907 га, а саме: земельна ділянка площею 0,1295 га, кадастровий номер: :01:002:0377 (? земельної ділянки загальною площею 0,2591 га), яка знаходиться за адресою: урочище «За Цвинтарем», м. Бурштин, Івано-Франківська область, що підтверджується Державним Актом на право власності на земельну ділянку Серія №296855 від «05» серпня 2011 року; 1/2 земельної ділянки кадастровий номер: :01:003:0421 загальною площею 0,0907 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 14.06.2016 року, виданий Відділом Держгеокадастру у Галицькому районі Івано-Франківської області. Інша частка 1/2 земельних ділянок для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства загальною площею 0,3498 га, що знаходяться на території Бурштинської міської ради належать на праві приватної власності ОСОБА_13 , племінниці померлого, яка успадкувала дане майно за своєю бабусею ОСОБА_12 , про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за заповітом №1737 від 26 липня 2005 року /а. с. 31, 39/.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину №1740 від 26 липня 2005 року за заповітом ОСОБА_12 (мати померлого) посвідченого нотаріусом Галицького РНО Дирда Н.А.14.03.2000 і зареєстрованого в реєстрі за № Д-45 та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №12742010 від 04.12.2006 року, ОСОБА_9 належать 1/2 домоволодіння, за адресою: АДРЕСА_2 /а. с. 40/.

Інша частка 1/2 домоволодіння, за адресою: АДРЕСА_2 належить на праві приватної власності ОСОБА_13 , племінниці померлого, яка успадкувала дане майно за своєю бабусею ОСОБА_12 , про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за заповітом №1735 від 26 липня 2005 року /а. с. 43/.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер, про що Залізничним районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) видане Свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 від 08.05.2021 року /а. с. 24/.

12.10.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Третьої Львівської державної нотаріальної контори із заявою на прийняття спадщини за заповітом ОСОБА_7 , яка була посвідчена приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Синюк С.В. 11.10.2021 року /а. с. 25/.

08.11.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Третьої львівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті рідного брата - ОСОБА_7 .

З листа Третьої Львівської державної нотаріальної контори від 12.11.2021 № 3424/02-14 вбачається, що ОСОБА_9 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_7 від 19.11.2014 року з тих підстав, що у тексті заповіту зазначено, що заповіт прочитано ОСОБА_9 вголос та ним підписано власноручно, а у посвідчувальному написі зазначено: «заповіт до підписання прочитаний вголос заповідачем ОСОБА_7 », що суперечить один одному та ставить під сумнів здатність заповідача самостійно прочитати документ на момент його посвідчення. Державний нотаріус Третьої Львівської державної нотаріальної контори Якубець Т.Я. трактує, що фраза, що заповіт прочитаний заповідачу вголос, може свідчити про виконання нотаріусом вимог п. 6 Глави 9 Розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 (далі - Порядок), згідно якого «якщо фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, має вади зору або з інших причин не має змоги самостійно прочитати документ, нотаріус уголос прочитує їй текст документа, про що на документі робиться відмітка. В такій ситуації, якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт відповідно до п. 1.11. Глави 3 Розділу ІІ Порядку посвідчення заповіту має відбутися не менше ніж при двох свідках. Проте, у вказаному заповіті інформація про те, що він посвідчувався в присутності свідків відсутня, що суперечить ст. 1253 ЦК України, згідно якої у випадку, передбаченому ч. 2 ст. 1248 ЦК України, присутність не менше ніж двох свідків при посвідченні заповіту є обов`язковою. Державний нотаріус, посилаючись на положення ст. 1257 ЦК України, та п. 17 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вказав, що заповіт ОСОБА_7 від 19.11.2014, не відповідає вимогам законодавства та не може бути прийнятим в якості підстави для видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Також, державний нотаріус вказує, що у випадку, якщо позивач незгідний із вказаними аргументами та заперечує проти видачі свідоцтв про право на спадщину спадкоємцям ОСОБА_7 за законом, то позивач має право звернутися до суду. В такому випадку відповідно до п. 4.13 Порядку «а обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулася до суду, та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом / а. с. 26-27/.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Стаття 1234 ЦК України визначає, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.

Відповідно до положень частини третьої статті 1247 ЦК України заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1248 ЦК України, нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватись при свідках (стаття 1253 цього Кодексу).

Відповідно до частини 1 ст.1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно з ч.1 ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до частини 1 ст.1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Стаття 1257 ЦК України передбачає вичерпний перелік підстав для визнання заповіту недійсним, в якій передбачено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Таке ж положення міститься і у частині 3 статті 203 ЦК України.

Верховний Суд у постанові від 30.04.2021 у справі № 272/583/19 зазначив, що недотримання встановленої законом форми посвідчувального напису в момент посвідчення заповіту не є достатньою правовою підставою для визнання незаконною вказаної нотаріальної дії, оскільки ці обставини не спростовують волевиявлення заповідача та не свідчать про порушення вимог щодо форми і порядку посвідчення заповіту.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 травня 2018 року в справі № 756/14304/15-ц (провадження № 61-11896св18) зроблено висновок по застосуванню частини другої статті 1257 ЦК України зазначено, що для дійсності заповіту волевиявлення заповідача має бути вільним та відповідати його внутрішній волі. Воля - це внутрішнє бажання заповідача визначити долю спадщини на випадок своєї смерті шляхом складання особистого розпорядження (заповіту). Волевиявлення - це зовнішній прояв внутрішньої волі, який знаходить своє втілення в заповіті, складеному та посвідченому відповідно до вимог, передбачених ЦК України.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що заповідач, ОСОБА_7 , мав вади зору та не міг самостійно читати, крім того жодним органом не встановлено факту нікчемності заповіту від 19.11.2014 року, а тому суд вважає хибними припущення державного нотаріуса Третьої Львівської державної нотаріальної контори Якубець Т.Я. стосовно того, що заповідач мав фізичні вади, які не надали йому змогу прочитати самостійно текст заповіту, а тому порушено процедуру оформлення заповіту, оскільки були відсутні два свідки при складенні такого заповіту.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що як в заповіті від 19.11.2014 року, посвідченому приватним нотаріусом Дзерою Л.О. Галицького районного нотаріального округу та зареєстрованому в реєстрі за №580, так і в заповіті від 02 вересня 2013 року, який було посвідчено приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Андріїв М.В., заповідач все належне йому майно заповідав своєму брату ОСОБА_8 . Таким чином, простежується дійсна послідовна воля померлого заповісти все його нерухоме та рухоме майно, належне йому на дату його смерті саме позивачу. Перший та другий заповіти були складені на користь ОСОБА_1 , а не на користь відповідачів.

Таким чином, оцінивши надані та здобуті докази, дослідивши інші матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю, оскільки заповіт від 19.11.2014 року є належним чином оформленим та жодним органом не визнаний нікчемним, суду не надано доказів того, що заповідач мав фізичні вади зору, із заповітів від 02.09.2013 року та 19.11.2014 року простежується дійсна послідовна воля померлого заповісти все його нерухоме та рухоме майно, належне йому на дату його смерті саме позивачу, тому за позивачем слід визнати право власності на все майно, яке перебувало у власності померлого ОСОБА_1 у порядку спадкування за заповітом.

Керуючись ст.ст. 5, 12, 19, 81, 141, 258-259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 203, 1243, 1247-1249, 1257 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_3 ) право власності на спадкове майно: 1/2 частку домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_3 ) право власності на спадкове майно: земельну ділянку площею 0,1295 га, яка розташована за адресою: урочище «За цвинтарем», м. Бурштин, Івано-Франківська область, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер земельної ділянки :01:002:0377).

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_3 ) право власності на спадкове майно: 1/2 земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер земельної ділянки :01:003:0421) загальною площею 0.0907 га.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_3 ) право власності на спадкове майно: квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 38,8 кв.м та на комору в підвалі 2.00 кв.м.

Повний текст рішення проголошено 12.08.2022 року о 15 год. 00 хв.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його оголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.Р.Юрків.