Провадження № 2-др/947/35/22
Київський райсуд м. Одеси
У складі судді Луняченка В.О.,
При секретарі Макаренко Г.В.,
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 05.03.2021 року задоволено позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс», третя особи Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокія Юріївна та Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Вельков Олег Віталійович та визнано таким. Що не підлягає виконанню, виконавчий напис вчинений 01.06.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. , зареєстрований у реєстрі №474, про звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ « ФК « Прайм Альянс» за кредитним договором №R3в від 18.11.2013 року.

10.03.2021 року від представник ОСОБА_1 адвоката Григоржевського М.С. надійшла заява про стягнення судових витрат у вигляді витрат на правову допомогу у розмірі 14000 грн. з ТОВ «ФК « Прайм Альянс».

Вимоги обґрунтовані тим, що умовами договору про надання правової допомоги від 06.10.2020 року та додатковою угодою 09.10.2020 року між Адвокатським об`єднанням « Рижих, Григоржевський та партнери» та ОСОБА_1 було досягнуто угоду про надання правової допомоги з питання скасування виконавчого документа, що був підставою для відкриття виконавчого провадження №63072066, з визначеною сторонами вартістю послуг у розмірі 14000 гривень.

Від представника відповідача надано заперечення проти винесення додаткового рішення з розподілу судових витрат у зв`язку із недоведеністю та необґрунтованістю розміру судових витрат на правову допомогу.

Цивільний процесуальний кодекс України ( далі ЦПК України ) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК України ).

Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК України ).

У відповідності до вимог п.4 ст. 264 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду.

Згідно вимог п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, у відповідності до вимог ч.3 ст. 133 ЦПК України , належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.01.2014 року у справі "East/West Alliance Limited проти України", заява №19336/04 зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України зазначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У статті 137 ЦПК України визначені витрати на професійну правничу допомогу: 1. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. 2. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною третьою зазначеної статті встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно постанові від 03.02.2021 року у справі № 554/2586/16-ц Верховним Судом визначено наступна правова позиція - при обчисленні гонорару слід керуватися зокрема умовами укладеного між замовником і адвокатом договору про надання правової допомоги (частина друга статті 137 ЦПК України, частина друга статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц вказала про виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку іншої сторони.

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу застосувала відповідний підхід, надавши оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона мала заперечення.

Аналізуючи у сукупності вимоги статей 81, 141 ЦПК України суд оцінює що саме на сторону яка заявляє відповідні вимоги про стягнення витрат на правову допомогу покладається і тягар їх доведеності належними та допустимими доказами.

У даному випадку стороною позивача надані до суду : 1) одночасно із поданням позову зазначено орієнтований розмір витрат на правничу допомогу у розмірі 14000 грн. ( а/с 9 у самої позовної заяві); 2) додаткові , подані одночасно із заявою про винесення додаткового рішення, договір №06-10/1 від 06.10.2020 року про надання правової допомоги укладений між «клієнтом» ОСОБА_1 та «Адвокатським об`єднанням» « АО « Рижих, Григоржевський та партнери» згідно п.4.1 якого сторони узгодили суму оплати за надані послуги у розмірі 14000 грн., та визначили у п.4.3 Договору що за результатами надання правової допомоги , щомісячно, в останній робочій день складається акт, в якому вказується обсяг наданої допомоги, який надсилається клієнту ( а/с 100); додаткова угода до Договору про надання правової допомоги, від 09.10.2020 року в якої сторони узгодили графік сплати суми грошових коштів клієнтом ( а/с 105); рахунок на оплату за надання правової допомоги №91 від 13.11.2020 року на суму 4000 грн.,( а/с 106) який оплачено згідно меморіального ордеру №СВ04165909 від 13.11.2020 р. (а/с107); рахунок на оплату №93 від 30.11.2020 року на суму 4000 грн. ( а/с 1108) який оплачено згідно меморіального ордеру №СВ04240062 від 30.11.2020 року 9 а/с109); рахунок на оплату за надання правової допомоги №83 від 15.10.2020 року на суму 2000 грн.,( а/с 110) який оплачено згідно меморіального ордеру №СВ04025767 від 15.10.2020 р. (а/с111); рахунок на оплату за надання правової допомоги №89 від 30.10.2020 року на суму 4000 грн.,( а/с 112) який оплачено згідно меморіального ордеру №СВ04108430 від 30.10.2020 р. (а/с113).

У постанові від 05.06.2018 року по справі № 904/8308/17 Верховним Судом визначено, що підставою для відмови у розподілі витрат на професійну правничу допомогу в заявленій сумі може бути ненадання переліку послуг (робіт), наданих (виконаних) адвокатом.

У даному випадку стороною позивача не надано належних та допустимих доказів обґрунтованості понесених витрат на правничу допомогу як у вигляді ненадання переліку послуг ( робіт ) виконаних адвокатом так і ненадання актів виконаних адвокатом робіт, визначених умовами п.4.3 Договору.

Керуючись ст..ст. 137, 141, 270 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Відмовити у стягненні з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія « Прайм Альянс» на користь ОСОБА_1 судових витрат на правову допомогу у розмірі 14000,00 гривень.

Повне додаткове рішення суду буде складено протягом десяти днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини.

Додаткове рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Повне додаткове рішення складено судом 20.10.2022 року.

Суддя Луняченко В. О.