Житомирський апеляційний суд
Справа №279/2586/21 Головуючий у 1-й інст. Шульга О. М.
Категорія 62 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2022 року Ж итомирський апеляційний суд в складі:

головуючого - судді: Миніч Т.І.

суддів: Трояновської Г.С.,

Павицької Т.М.

секретаря

судового засідання Кузьменко А.О.

з участю представника позивача

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 27 червня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Шульги О.М.

у цивільній справі №279/2586/21 за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі виконавчого комітету Коростенської міської ради про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, -

в с т а н о в и в:

У травні 2021 року позивач звернулася до суду з позовом. Просила визнати за нею право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом у вигляді 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 , що залишилась після смерті двоюрідного брата - ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування поданого позову зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її двоюрідний брат по лінії матері - ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилася спадщина за законом на належну 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 .

03.10.2012 року рішенням виконкому Коростенської міської ради перейменовано АДРЕСА_1 на АДРЕСА_1 (нині АДРЕСА_1).

У встановленому законом порядку вона спадщину після смерті спадкодавця за законом ОСОБА_2 прийняла, так як звернулась у встановлений строк з відповідною заявою до приватного нотаріуса Коростенського міського нотаріального округу Неборачко І.В.

Наслідком її звернення було заведення спадкової справи №116/2020.

Інші спадкоємці за заповітом та за законом в тому числі 1; 2; 3 черги, які прийняли спадщину, відсутні.

Тому відповідачем зазначено територіальну громаду в особі виконавчого комітету Коростенської міської ради, яка за певних умов має право на дане спадкове майно, так як воно знаходиться на її території.

Станом на сьогоднішній день, інтересу до спадкового майна ніколи не втрачала.

Відповідно до чинного законодавства України визначено, що особа, яка прийняла спадщину, є власником спадкового майна з дня відкриття спадщини.

Незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Оригінали документів на спадкове майно у неї відсутні. Наявна лише Інформаційна довідка з ДРПП та інформаційна довідка Коростенського МБТІ. Також нею виготовлено технічний паспорт на спадкову квартиру в Коростенському МБТІ .

Нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відповідно до п.4.14 Глави 10 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві.

Відповідно п.3 Глави 7 Розділу 1 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», за відсутності у спадкоємця необхідних документів для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`ясняє йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

У разі відсутності належних правовстановлюючих документів на спадкове майно, видача свідоцтва про право на спадщину в органах нотаріату неможлива.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 27 червня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі виконавчого комітету Коростенської міської ради про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом - відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить вказане рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції незаконне та необґрунтоване, ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права. Зокрема вказує, що підставою відмови у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції зазначив те, що відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, ОСОБА_4 вважається таким, що спадщину прийняв. Так, ОСОБА_4 являється сином померлого ОСОБА_2 .. Однак, ОСОБА_2 був позбавлений батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_4 . В подальшому останній був усиновлений за кордоном, їй не відомо, де на даний час знаходиться ОСОБА_4 . На день смерті спадкодавця ОСОБА_4 в спірній квартирі не був зареєстрований та не проживав.

Вважає, що ОСОБА_4 із заявою про прийняття спадщини не звертався, оскільки на день смерті не був зареєстрований та не проживав з ОСОБА_2 станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою АДРЕСА_2 . А тому, відповідно до ЦК України є особою, яка спадщину не прийняла. ОСОБА_4 не залучався до участі у справі в якості відповідача, так як в даному випадку його права не порушуються.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Коростень Житомирської області у віці 47 років помер ОСОБА_2 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Коростенським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) від 19.11.2020 року.

З листа відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Коростенської міської ради від 18.02.2022 року слідує, що ОСОБА_2 станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . 23.11.2020 року знятий з реєстрації у зв`язку зі смертю. Інформація про осіб, які були зареєстровані з ОСОБА_2 на день його смерті у даному листі відсутня.

З інформаційної довідки КП "Коростенське міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради слідує, що квартира АДРЕСА_1 зареєстрована в рівних частках за ОСОБА_2 та ОСОБА_4 згідно Свідоцтва про право власності № НОМЕР_2 від 06.08.2008 року, виданого згідно з розпорядженням від 05.08.2008 року, №9399.

При обстеженні на місці 22.04.2021 року переобладнань в квартирі не виявлено.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

При цьому судом враховано, що частиною 1 ст. 1268, ч.1 ст.1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно вимог частини 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

З інформації, наданої нотаріусом на вимогу суду слідує, що ОСОБА_1 19.11.2020 року подала заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , що стало підставою для заведення спадкової справи №116/2020.

З матеріалів вказаної спадкової справи слідує, що з метою встановлення кола спадкоємців ОСОБА_2 приватний нотаріус Неборачко І.В. 19.11.2020 року направила до відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Коростенської міської ради запит про надання інформації про осіб, які були зареєстровані разом з померлим на день його смерті.

На вказаний запит було надано відповідь за №1592/9 від 23.11.2020 року про те, що інформація щодо зареєстрованих осіб, які були зареєстровані з померлим на день смерті у відділі відсутня.

Враховуючи наявну в справі інформацію судом було встановлено, що за адресою: АДРЕСА_3 , з 09.02.2005 року значиться зареєстрованим ОСОБА_4 .

Отже, на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України, ОСОБА_4 вважається таким, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 .

Разом з тим, позивач інформацію про існування даної особи приховала, до участі у справі як відповідача не залучила.

Згідно положень цивільно-процесуального кодексу України саме позивач обирає стратегію захисту своїх прав, а суд розглядає справи тільки в межах заявлений сторонами вимог та наданих ними доказів.

Визначення відповідача, предмета та підстав спору є правом позивача. При цьому суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. Суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Позивач зазначила відповідачем територіальну громаду в особі виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області.

Клопотання про залучення до участі у справі ОСОБА_4 станом на 27.06.2022 року позивачем не подавалось.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні, оскільки спадщину після смерті ОСОБА_2 на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України прийняв ОСОБА_4 , право якого позивачем не оспорено та не спростовано.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

Підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення апеляційний суд не вбачає, оскільки воно постановлено судом із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.258,259,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 27 червня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і з цього дня протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: Судді: