ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.,

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.

за участю секретаря судового засідання Коротун І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні у м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м.Харкова від 16 листопада 2021 року (час ухвалення судового рішення та дата виготовлення повного тексту судового рішення не зазначені) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини та додаткових витрат на дитину.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на підставі рішення Комінтернівського районного суду м.Харкова від 10 липня 2019 року на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 1 200 грн щомісячно, та зменшити розмір додаткових витрат на утримання дитини до 200 грн, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Заявлені вимоги мотивовані тим, дохід позивача складає 4 000 грн на місяць, який залишається після сплати податків та інших обов`язкових платежів. З цього доходу він сплачує комунальні послуги, витрачає на продукти харчування, на його лікування, оскільки має хронічне захворювання. Таким чином, він не має змоги сплачувати щомісяця 3 190 грн на місяць тільки аліментів та додаткових витрат на утримання дитини, оскільки на життя нічого майже не залишиться. Знайти більш оплачувану роботу він не має змоги, оскільки хворіє на: аномалію арнольда киари 1 ступеня, синовит та артрит, кіста правої гайморової пазухи і йому потрібно уникати фізичних та температурних перевантажень.

Вказував, що відповідач працює майстром манікюру, є приватним підприємцем і має дохід на місяць вище ніж мінімальну заробітну плату, придбаває нерухомість та інші корисні речі, а тому має можливість утримувати дитину.

Зазначав, що хвороба неповнолітньої дитини не є тяжкою хворобою, виникає періодично та може бути виліковна медикаментозно. Ніяких психічних відхилень чи тяжких хвороб дитина не має, простудними захворюваннями хворіє як і усі діти, постійного медичного догляду не потребує, якогось виняткового медичного втручання також не потребує, а отже не має підстав для щомісячних додаткових витрат, пов`язаних з перебуванням на консультативному обліку.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 16 листопада 2021 року ОСОБА_1 відмовлено за недоведеністю в задоволенні позовних вимог. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати на правничу допомогу у розмірі 3 000 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги повторно викладені доводи позову та додатково стверджується, що суд першої інстанції залишив поза увагою зміну сімейного стану відповідача, оскільки вона одружилась, а також не надала нових медичних підтверджень про необхідність у додаткових витратах для дитини.

Вказано, що відповідач зазначала що має на утриманні ще одну неповнолітню дитину, однак дане не відповідає дійсності, а він має на утриманні непрацездатну мати. Судом враховано комунальні послуги відповідача, однак не враховано його витрати на комунальні послуги та те, що сукупність аліментів та додаткових витрат у розмірі 3190 грн для нього є надмірним тягарем.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.12.2021 справу передано в провадження колегії суддів Харківського апеляційного суду у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Хорошевський О.М. судді: Котелевець А.В., Яцина В.Б.

Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України №133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовженого строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Розпорядженням голови Верховного Суду № 14/0/9-22 від 25.03.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Сумської, Харківської області), відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з урахуванням неможливості судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду на Полтавський апеляційний суд.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Полтавського апеляційного суду від 11 квітня 2022 року справу передано до провадження колегії суддів під головуванням судді Лобова О.А., суддів учасників колегії Дорош А.І., Триголов В.М.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 15 квітня 2022 року відкрито апеляційне провадження у цивільній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 .

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 18 квітня 2022 року закінчено підготовчі дії у справі. Справу призначено до судового розгляду на 11 травня 2022 року на 10:40 год.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 вважає рішення суду першої інстанції прийнятим у відповідності до вимог чинного законодавства України, та просить його залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Звертається увага, що доводи позовної заяви та апеляційної скарги ґрунтуються лише на поясненнях позивача без долучення належних і допустимих доказів.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав:

Відповідно п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення у разі порушення судом першої інстанції норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права.

Відповідно ч.ч.4,5 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у шлюбі, який був зареєстровано 04 червня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову Харківського міського управління юстиції, про що було зроблено актовий запис № 602.

Від даного шлюбу мають дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Комінтернівського районного суду м.Харкова від 05 березня 2014 року у справі №641/1800/14-ц шлюб між сторонами розірвано.

Вищезазначеним рішенням суду з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі 550,00 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 24 лютого 2014 року.

Рішенням Комінтернівського районного суду м.Харкова від 10 липня 2019 року у справі № 641/2637/19 задоволений позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 : збільшено розмір аліментів та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі 1 500 гривень щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.04.2019 року і до досягнення дитиною повноліття;

стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 половину понесеної суми додаткових витрат на дитину, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з листопада 2018 року по березень 2019 року включно у розмірі 8 750 (вісім тисяч сімсот п`ятдесят) гривень;

стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 кошти на передбачувані додаткові витрати на дитину, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , викликані особливими обставинами, що пов`язані із хронічною хворобою дитини та розвитком здібностей дитини, починаючи 04.04.2019 року у розмірі 1690 гривень щомісяця до досягнення дитиною повноліття (а.с.7-13).

Як вбачається з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим листом № 641/2637/19 від 21.09.2021 року, наданого Східним міжрегіональним управлінням МЮ (м.Харків) Основ`янсько Слобідського ВДВС у м.Харкові, станом на 21.09.2021 року ОСОБА_1 має заборгованість зі сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 у розмірі 36 637,40 грн, що утворилась за період з 24.02.2014 по 21.09.2021р. (а.с.101-103).

Згідно довідки про доходи № 213 від 08.10.2021 року ОСОБА_1 працює слюсарем з механоскладальних робіт на Підприємстві об`єднання громадян «Харківському учбово-виробничому підприємстві № 4 УТС», його дохід з 19.10.2020р. по 30.09.2021р. становить 65 471,86 грн., з яких сплачені аліменти у розмірі 24 588,18 грн. Щомісячний дохід ОСОБА_1 у 2021 році, за винятком аліментів, становить 6 000,00 грн (а.с.134).

На підтвердження наявності у ОСОБА_1 хронічного захворювання останнім надано: копію виписки з історії хвороби про проходження лікування в період з 20.05.2009 року по 29.05.2009 року (а.с.29), копію протоколу МРТ- дослідження лівого колінного суглобу, проведеного 29.11.2007 року (а.с.30, 33), копію акту № 1663 обстеження стану здоров`я ОСОБА_1 у стаціонарному відділенні ХМКЛШНМД в період з 18.10.2010 року по 20.10.2010 року (а.с.31), копію протоколу комп`ютерної томографії придаткових пазух носа від 19.10.2010 року (а.с.32), копію виписки з історії хвороби № 18985 про перебування ОСОБА_5 на лікуванні щелепно-лицьовому відділенні з 15.06.2009 року по 23.06.2009 рік Комунальної установи охорони здоров`я Харківської міської клінічної лікарні швидкої та невідкладної медичної допомоги імені проф. О.І. Мещанінова (а.с.34).

З наданих медичних документів вбачається, що ОСОБА_1 в період з 2009 року по 2010 роки проходив лікування та мав захворювання: аномалію Арнольда Киари 1 ступеня, синовит та артрит, кіста правої гайморової пазухи.

Як вбачається з виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_2 є фізичною особою-підприємцем з 19.02.2020 року та надає послуги перукарням та салонам краси (а.с.62-63), сплачує єдиний податок у розмірі 10 відсотків до розміру мінімальної заробітної плати (а.с.64).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 19.10.2016 року, ОСОБА_2 має також сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.68).

Відповідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстрації прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 20.10.2021р. ОСОБА_2 належить на праві спільної часткової власності 1/4 частина квартири АДРЕСА_1 , набута нею у власність 05.04.2016 року (а.с.73).

На підтвердження хронічної хвороби ОСОБА_7 , ОСОБА_2 надала суду: копію обстеження головного мозку дочки низькочастотною фотофоностимуляцією від 22.11.2011 року (а.с.74); копію протоколу обстеження дитини нейросонографією від 22.11.2011 року( а.с.75); копію медичної карти № 3020 ОСОБА_8 , від 10.02.2015 року з якої вбачається у останньої порушення біоелектричної активності ірритації середніх структур та висока судорожна готовність у фоні (а.с.76); копію виписки з медичної карти стаціонарної карти стаціонарного хворого в поліклініці (ЦРБ) № 4182 по місцю мешкання ОСОБА_8 , з якої вбачається що остання перебувала на лікуванні відділення психіатрії інституту здоров`я дітей та підлітків з 21.12.2018 року по 28.12.2018 року з діагнозом F 92 та виписана в задовільному стані під нагляд психоневролога (а.с.78); копію медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_3 з якої вбачається що остання на протязі 2020-2021 років зверталась до психіатрів та неврологів до ДУ «Інститут охорони здоров`я дітей та підлітків НАМН України «ОХМАТДЕТ» для отримання лікування(а.с.79-81)

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що згідно наданих ОСОБА_2 письмових доказів з часу ухвалення рішення Комінтернівського районного суду м.Харкова від 10.07.2019р. у справі № 641/2637/19 стан здоров`я дитини не покращився, дочка продовжує перебувати та обліку та під наглядом лікарів, потребує лікування. Також, дитина продовжує відвідувати спортивний клуб Кентавр. Натомість позивач не подав суду належних і допустимих доказів на підтвердження змін у його матеріальному стані, стану здоров`я, тощо.

Апеляційний суд, перевіряючи доводи апеляційної скарги, виходить з такого.

Згідно із частиною 1 статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За змістом статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

У пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням.

Таким чином, згідно закону підставою для ухвалення рішення про зменшення розміру присуджених аліментів є доведеність трьох або однієї з трьох обставин: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із батьків дитини.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Існування чи відсутність обставин доводиться належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами (ст.77 ст.80 ЦПК України).

Частинами 1-3 статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

По суті доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди позивача із рішенням суду у справі № 641/2637/19, яким був збільшений розмір аліментів на утримання дитини і додаткових витрат на неї, проте відповідно до ст.19 ЦПК України у межах розгляду цієї справи суд не вправі переоцінювати факти, що були встановлені цим рішенням.

Докази, які подані позивачем, зокрема довідки про доходи (а.с.16,17, 124-134), медичні документи про стан здоров`я позивача (а.с.29 34), стосуються обставин, які були встановлені і враховані судом у справі № 641/2637/19.

Інших належних, допустимих і достатніх доказів, які б підтверджували виникнення обставин, передбачених ст.192 СК України, суду не надано.

Визначений судом розмір витрат на правову допомогу з огляду на категорію цієї справи відповідає критеріям, визначеним ч.4 ст.137 ЦПК України, при цьому позивач всупереч приписам ч.5 і ч.6 ст.137 ЦПК України не довів факт неспівмірності витрат на правову допомогу.

З огляду на встановлене слід дійти висновку, що суд першої інстанції виконав вимоги ст.89, ст.264, ст.265 ЦПК України, зробив правильні висновки по суті заявлених вимог, у рішенні навів мотивовані оцінки аргументів кожної із сторін, а також мотиви прийняття і відхилення наданих у справу доказів. Отже,рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим.

В апеляційній скарзі відсутні посилання на істотні обставини та відповідні докази, з якими процесуальне законодавство пов`язує можливість скасування чи зміни судового рішення.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 16 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 11 травня 2022 року.

Головуючий суддя О. А.Лобов

Судді А.І. Дорош

В.М. Триголов