Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2022 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого-судді - Дегтяренко К.С.,

при секретарі судового засідання - Чейпеш В.В.

за участі:

представника позивача адвоката Ємчук Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді цивільну справу за позовом адвоката Ємчук Лідії Вікторівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Еталон»», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_3 про відшкодування шкоди,-

встановив:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до відповідача - ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди, а саме різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки в наслідок ДТП. Крім того просить стягнути витрати понесені на оплату експертизи, сплати судового збору, а також витрати на правову допомогу.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача:

Позовні вимоги мотивовано тим, що 22.04.2021 року, о 15 год. 07 хв., в м. Ужгород, біля будинку 79, водій ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом марки «VOLKSWAGEN», н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху , не дотримався безпечної дистанції, у результаті чого, здійсним зіткнення з т.з SKODA д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 транспортний засіб якого відкинуло в бік т.з. NISSAN ROGUE д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_4 , в результаті чого, зазначені транспортні засоби отримали значні механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Вина відповідачки стверджується постановою Ужгородського міськрайонного суду від 11 червня 2021 року в адміністративній справі №308/5408/21.

Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 застрахована в ПрАТ «Стархова компанія «Еталон» згідно полісу АР 5291255.

Розмір матеріального збитку на час заподіяння шкоди згідно висновку експертного товарознавчого дослідження 045-21Е_-SOS_-70 від 10.06.2021 року проведеного на замовлення ПрАТ «Стархова компанія «Еталон» вартість відновлювального ремонту транспортного засобу NISSAN ROGUE д.н.з. НОМЕР_3 (з врахуванням ПДВ на запчастини і матеріали) становить 43 959 грн. 29 коп., вартість відновлювального ремонту з врахуванням зносу (з врахуванням ПДВ на запчастини і матеріали) становить 27 545 грн. 11 коп.

Згідно висновку експертного товарознавчого дослідження 045-21Е_-SOS_-70 від 25.06.2021 року проведеного на замовлення ПрАТ «Стархова компанія «Еталон» вартість відновлювального ремонту транспортного засобу NISSAN ROGUE д.н.з. НОМЕР_3 (з врахуванням ПДВ на запчастини і матеріали) становить 52 636 грн. 84 коп., вартість відновлювального ремонту з врахуванням зносу (з врахуванням ПДВ на запчастини і матеріали) становить 33 920 грн. 61 коп.

ПрАТ «Стархова компанія «Еталон» згідно висновку експертного товарознавчого дослідження 045-21Е_-SOS_-70 від 25.06.2021 року здійснила виплату страхового відшкодування позивачу ОСОБА_1 в розмірі 28 899 грн. 68 коп.(сума матеріального збитку з врахуванням зносу 33920 грн. 61 коп 5020 грн. 93 коп. ПДВ.

Оскільки ПрАТ «Стархова компанія «Еталон» не врахувала зауважень позивача наведені у письмових претензіях та надала два звіти складених одним експертом, позивач звернувся до незалежного фахівця з оцінки та згідно звіту про оцінку вартості матеріального збитку № 01-06/06/21 від 15.06.2021 року відновлювальний ремонт транспортного засобу NISSAN ROGUE д.н.з. НОМЕР_3 становить 80 245 грн. 25 коп., вартість відновлювального ремонту з врахуванням зносу становить 50 607 грн. 82 коп.

Різницю між вказаною сумою та страховою виплатою здійсненою ПрАТ «Стархова компанія «Еталон», що складає 21 708 грн. 14 коп. просить стягнути з відповідача як різницю між фактично завданою шкодою та страховим відшкодуванням.

Від представника відповідача адвоката Товт М.М. надійшов відзив на позовну заяву, у якому від просить відмовити у задоволенні позову посилаючись на наступне, єдиним доказом на підставі якого позивач просить стягнути різницю між фактичними збитками і сплаченим страховим відшкодуванням є звіту про оцінку вартості матеріального збитку № 01-06/06/21 від 15.06.2021 року відновлювальний ремонт транспортного засобу NISSAN ROGUE д.н.з. НОМЕР_3 . Вказаний доказ не вважають належним та допустимим, тому що вказаний звіт містить необгрунтовані позиції, а саме позиції 2640 містить позначку U, що означає коригування ціни експертом вручну, чого експертом не зроблено, позиції 2953, 2954 їх пошкодження не зафіксовані, а тому не підлягають включенню до звіту, що узгоджується з протоколом КТЗ. Крім того звіт складено з інформації отриманої від замовника оцінки, власника транспортного засобу , при цьому не зазначено на підставі яких саме документів. Крім того до звіту не долучено належних сертифікатів та свідоцтв, які дають змогу переконатись у кваліфікації оцінювача.

Від третьої особи - ПрАТ «Стархова компанія «Еталон» надійшло пояснення, які просили врахувати під час ухвалення рішення у вказаній справі та у якому зазначають, що виплата страхового відшкодування відбулась на підставі висновку експертного товарознавчого дослідження 045-21Е_-SOS_-70 . Крім того зазначили, що відповідно до акту огляду транспортного засобу NISSAN ROGUE д.н.з. НОМЕР_3 у ньому були виявлені корозійні пошкодження підсилювача заднього бамперу, які потребували заміни ще до ДТП та отримані раніше відповідно не підлягали страховому відшкодуванню. Наданий позивачем звіт, вважають таким, що не може бути використаний як такий, що не пройде рецензування на відповідність вимогам Законодавства, внаслідок того, що містить необгрунтовані позиції.

Ухвалою суду від 26.11.2021 вказана позовна заява прийнята до розгляду в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засіжання на 13.01.2021 року.

Ухвалою суду від 25.05.2021 року справу призначено до судового розгляду на 16.06.2022 року.

В судовому засдіанні 25.08.2022 року:

представник позивача адвокат Ємчук Л.В. позовну заяву підтримала в повному обсязі, надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві , позов просила задовольнити.

позивач у судове засіданні не з`явився, скористався своїм правом приймати участь в судовому засіданні через свого представника.

відповідач та його представник адвокат Товт М.М. в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку.

треті особи в судове засідання не з`явлдись, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку.

Суд вважає, за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та його представника, а також третіх осіб, які належним чином повідомлялись про день, час та місце розгляду справи на підставі наявних матеріалів справи.

Разом з тим, щодо поданого відповідачем відзиву, суд вважає необхідним зазначити наступне.

Відповідно до ухвали суду від 26.11.2021 року про відкриття провадження у вказаній справі, відповідачу було надано строк у п`ятнадцять днів з моменту отримання ухвали для подання відзиву.

Конверт з позовною заявою та повідомленням про дату судового засідання, було повернуто на адресу суду без вручення відповідачу. Однак 14.01.2022 року, ОСОБА_2 подав до суду заяву про ознайомлення з матеріалами справи. Вподальшому представником відповідача адвокатом Товт М.М., 12.04.2022 року було подано відзив на позовну заяву, тобто після спливу трьох місяців, з моменту подання заяви про ознайомлення. При цьому строк на подання відзиву сторона відповідача не подавла.

Відповідно до ч. 7 ст. 178 ЦПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Відповідно до ст. 120 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Частинами першою та другою статті 126 ЦПК України передбачено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1, 4, 6 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення; одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк; про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Враховуючи, що відзив на позовну заяву подано за межами встановленого судом строку, клопотання про поновлення такого строку суду не подавалось, суд вважає, відзив таким що поданий з порушення процесуальних торм та до уваги не приймає.

Судом встановлені наступні фактичні обставини справи:

22.04.2021 року, о 15 год. 07 хв., в м. Ужгород, біля будинку 79, водій ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом марки «VOLKSWAGEN», н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху , не дотримався безпечної дистанції, у результаті чого, здійсним зіткнення з т.з SKODA д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 транспортний засіб якого відкинуло в бік т.з. NISSAN ROGUE д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_4 , в результаті чого, зазначені транспортні засоби отримали значні механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Вина відповідачки стверджується постановою Ужгородського міськрайонного суду від 11 червня 2021 року в адміністративній справі №308/5408/21.

Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 застрахована в ПрАТ «Стархова компанія «Еталон» згідно полісу АР 5291255.

На підставі здійсненого огляду пошкодженого ТЗ 22.04.2022 року було складено протокол технічного огляду КТЗ в присутності позивача ОСОБА_1 .

Позивачу виплачено страхове відшкодування, згідно висновку експертного товарознавчого дослідження 045-21Е_-SOS_-70 від 25.06.2021 року здійснила виплату страхового відшкодування позивачу ОСОБА_1 в розмірі 28 899 грн. 68 коп.(сума матеріального збитку з врахуванням зносу 33920 грн. 61 коп 5020 грн. 93 коп. ПДВ.

Разом з тим, позивач просить додатково стягнути з відповідача суму 21708,14 грн. матеріального збитку, визначену як різниця між вартістю фактичного розміру шкоди згідно звіту про оцінку вартості матеріального збитку № 01-06/06/21 від 15.06.2021 року, а також 1100 грн., витрачених на проведення вказаного товарознавчого дослідження та судові витрати.

Позиція суду та оцінка доводів учасників справи:

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

За змістом ст.ст.12, 81 ЦПК Україницивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

У частині першій статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, що її заподіяла. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно зі статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 1192 ЦК України передбачено, що якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи(обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

У статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожнього-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Таким чином, страховик за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів також є відповідальною особою за завдані збитки.

Водночас, на відміну від особи, яка завдала шкоди, обсяг відповідальності страховика за договором страхування відповідальності обмежений нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Зокрема, правила відшкодування шкоди, заподіяної третій особі, встановлені у статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно з пунктом 22.1. якої у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Отже, страховик за договором страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує лише шкоду, яка визначена та оцінена в порядку, встановленому цим законом.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Згідно зі статтями 29, 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Згідно з абзацом 2 п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника) сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 06 липня 2018 року у справі № 924/675/17, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, заподіяної власнику транспортного засобу, суду необхідно виходити з фактичної суми, встановленої висновком судової авто-товарознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Верховний Суд дійшов висновку, що звіт про оцінку транспортного засобу лише попередній оціночний документ, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення ТЗ, а реальним підтвердженням виплати страхового відшкодування страхувальнику є платіжний документ про здійснення такої виплати. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Вартість ремонту автомобіля з урахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. Судам у таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є виконавець робіт з ремонту автомобіля платником ПДВ.

Так, у відповідності до вимог Закону третя особа ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» виконала свої зобов`язання, забезпечивши у встановленому законом порядку та у встановлений термін проведення огляду, підготовку відповідного звіту, провівши розрахунок страхового відшкодування відповідно до положень чинного законодавства та виплативши його.

При цьому, претензій чи зауважень до проведеного огляду пошкодженого автомобіля володілець транспортного засобу не пред`являв, протокол складено в його присутності, що підтверджується його підписом на протоколі огляду.

Разом з тим встановлено, що позивач пред`являв притензію, до ПрАТ «Страхова компанія «Еталон», що вбачається із відповіді останньої, однак якого змісту вкзана притензія суд оцінити не може, оскільки така суду для оцінки не представлена, разом з тим, суд ще раз наголошує, що сам протокол огляду зауважень позивача не містить.

За наведених обставин суд критично оцінює наданий позивачем звіт про оцінку вартості матеріального збитку № 01-06/06/21 від 15.06.2021 року, оскільки останній не підтверджує проведення ремонту автомобіля позивача саме на таку суму, яка визначена у ньому .Крім того у самому звіті вказано, що такий складено з метою визначення страхового відшкодування, а не фактично понесених збитків.

Крім того в судовому засіданні представник позивача адвокат Ємчук Л.В. зазначила, що ремонт транспортного засобу не проведений, крім того їй не відомо чи звертався позивач до станцій техобслуговування та чи була визначена вартість ремонту транпсортного засобу.

Тобто будь яких доказів, щодо понесення фактичних витрат на ремонт транспортного засобу суду не надано.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача суми 21708,14 грн. матеріального збитку.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача 1100 грн. витрат на проведення оцінки.

Системний аналіз статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» дає підстави дійти висновку, що зобов`язання страховика відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження) виникає у випадку, якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, а потерпілий самостійно обрав аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. Оскільки страховик виконав вимоги закону щодо своєчасного направлення свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків, що не заперечувалось позивачем, суд вважає, що відсутні правові підстави для стягнення з відповідача вказаних витрат.

Розподіл судових витрат між сторонами:

Відповідно до ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача. За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що судові витрати відшкодуванню не підлягають.

На підставі наведеного та керуючись ст. 12, 13, 19, 80, 81, 82, 89, 129, 131, 141, 223, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 1166,1187, 1194 ЦК України, ст.6,9, п. 22.1 ст. 22, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд, -

ухвалив:

Позовні вимоги адвоката Ємчук Лідії Вікторівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Еталон»», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_3 про відшкодування шкоди залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, а саме до Закарпатського апеляційного суду

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_4 ), що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , (РНОКПП НОМЕР_5 ), що проживає за адресою: АДРЕСА_2 ;

Треті особи:

ПрАТ «Страхова компанія «Еталон»», (), що знаходиться за адресою: 03057, м. Київ, вул. Дегтярівська, 33б/, 2 під`їзд;

ОСОБА_3 , що проживає за адресою: АДРЕСА_3 ;

Повний текст рішення складено 29 серпня 2022 року.

Суддя К.С. Дегтяренко