Житомирський апеляційний суд
Справа №285/1420/22 Головуючий у 1-й інст. Помогаєв А.В
Категорія 70 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2022 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Миніч Т.І.

суддів: Трояновської Г.С.,

Павицької Т.М.

секретаря судового засідання Кузьменко А.О.

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 19 липня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Помагаєва А.В.

у цивільній справі №285/1420/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, -

в с т а н о в и в:

У травні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом. Просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь на утримання дочки ОСОБА_3 аліменти на період її навчання у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу щомісячно до закінчення навчання 30.06.2023 року. В обґрунтування поданого позову зазначала, що ОСОБА_2 відповідач у справі, є батьком ОСОБА_3 . Разом з відповідачем вона не проживає, спільного господарства не ведуть. Відповідач ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання дочки, тому вона змушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 19 липня 2022 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/5 частини з усіх видів доходу, щомісячно починаючи з 02.05.2022 року до 30.06.2023 року.

В решті позовних вимог відмовлено.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у розмірі суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Цим же рішенням стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 992,40 грн. судового збору.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить вказане рішення суду змінити, збільшивши розмір аліментів з 1/5 частини з усіх видів доходу щомісячно до ј частини з усіх видів доходу щомісячно, починаючи з 02.05.2022 року по 30.06.2023 року. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції незаконне та необґрунтоване, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вважає, що суд першої інстанції не з`ясував належним чином всі фактичні обставини справи щодо заявлених вимог, не дослідив та не надав належної правової оцінки наявним у справі доказам, що мало суттєве значення для правильного вирішення вказаного спору, не сприяв об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Вважає, що суд першої інстанції безпідставно взяв до уваги пояснення відповідача про те, що він добровільно надає матеріальну допомогу дочці, які, на думку апелянта, є необґрунтованими та такими, що не підтвердженні належними та допустимими доказами. Так, матеріали справи не містять доказів на підтвердження тих обставин, що відповідач добровільно надає матеріальну допомогу дочці, про те що відповідач є інвалідом III групи та орендує квартиру, хоча з урахуванням положень ст.ст.12,81 ЦПК України це є його обов`язком. Крім того вважає, що відповідач маючи пенсією військово службовця в розмірі 10 448,48 грн. в місяць, спроможний сплачувати аліменти.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дочкою відповідача ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 (а.с.8).

Згідно довідки Головного управління пенсійного фонду України в Житомирській області №1059 від 09.07.2021 року сума пенсії ОСОБА_2 за період з 01.07.2021 по 31.07.2021 складає 10 448,47 грн. (а.с.9).

Відповідно до довідки Новоград-Волинському економіко-гуманітарного фахового коледжу №12 від 19.04.2022 року ОСОБА_3 навчається на 3 курсі денного відділення з 01.09.2019 року на контрактній основі. Плата за навчання в рік складає 16 000 грн. Термін закінчення коледжу 30.06.2023 рік (а.с.10).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про покладення на відповідача обов`язку надавати утримання повнолітній дочці, яка навчається, оскільки навчання на денній формі позбавляє її можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід. Тому вона потребує матеріальної допомоги.

При цьому судом враховано, що відповідно до ст.199 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину, якщо повнолітні син чи дочка продовжують навчання до досягнення ними 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно положень ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 Сімейного кодексу України.

Аналіз ст.ст.199,200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

Відповідно до п.20 роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення.

Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199,200,201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

В даному випадку судом першої інстанції встановлено, що відповідач позов визнав частково та погоджується сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки на час її навчання в розмірі 1 500 грн., оскільки добровільно надає матеріальну допомогу дочці, але доказів передачі коштів представити суду не може. Посилався на те, що він є особою з обмеженими фізичними можливостями (інвалід ІІІ групи), має хронічні захворювання, на лікування яких витрачає значні кошти, про що надав суду копії медичних документів щодо стану свого здоров`я та є ветераном війни учасником бойових дій (а.с.32,34-39,42). Крім того, посилався на відсутність власного житла та необхідність витрачання коштів на оренду квартири (а.с.40).

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову, врахувавши матеріальне становище та фізичні можливості відповідача, рівність обов`язку обох батьків надавати утримання повнолітній дитині а також з урахуванням поданих сторонами доказів на підтвердження своїх вимог та заперечень. Крім того позивачкою не доведено обґрунтованості заявленого розміру аліментів та можливості їх сплати відповідачем.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають, а зводяться до переоцінки доказів.

Разом з тим, будь-яких процесуальних порушень, які б давали підстави для переоцінки доказів, апеляційним судом не встановлено.

Виходячи із наведеного, підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення апеляційний суд не вбачає, оскільки воно постановлено судом із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.258,259,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 19 липня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і з цього дня протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: Судді: