Номер провадження 2-о/754/370/22
Справа №754/9303/22
РІШЕННЯ

Іменем України

20 жовтня 2022 року м. Київ

Деснянський районний суд міста Києва

під головуванням судді Бабко В.В.

за участю секретаря судового засідання Якименко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявоюОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Деснянський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту народження дитини,-

В С Т А Н О В И В:

Заявниця звернулася до суду з вищеназваною заявою, у якій просить встановити факт народження її дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які народилися в Автономній Ресбуліці Крим встановлення даного факту в судовому порядку обґрунтована тим, що діти народилися на території, яка є тимчасово окупованою.

У судове засідання заявник та її представник - адвокат Вуйка В.А. не з`явились, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за їх відсутності.

Представник заінтересованій особи в судове засідання не з`явився.

Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що заяву необхідно задовольнити, з огляду на наступне.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Згідно із ч.1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, або одним з них, їхніми представниками, членами сім`ї , опікунами, піклувальником, особою, яка утримує та виховує дитину, або іншими законними представника дитини до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

На підтвердження факту народження дитини ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Суворовське, Сакського району, Автономної Республіки Крим, заявниця надала документ, а саме: свідоцтво про народження Серії НОМЕР_1 від 09.01.2018, видане Виконавчим комітетом Суворовської сільської ради Сакського району Автономної Республіки Крим.

На підтвердження факту народження дитини ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Євпаторії, Автономної Республіки Крим, заявниця надала документ, а саме: свідоцтво про народження Серії НОМЕР_2 від 09.01.2018, видане Сакським районним відділом записів актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим.

На підтвердження факту народження дитини ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Євпаторії, Автономної Республіки Крим, заявниця надала документ, а саме: свідоцтво про народження Серії НОМЕР_3 від 25.05.2021, видане Сакським районним відділом записів актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим.

Також, заявниця надала свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_4 , відповідно до якого ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , 09 квітня 2010 року уклали шлюб, свідоцтво видане Суворовською сільською радою, Сакський район, Автономна Республіка Крим, Україна, актовий запис №5.

Оцінюючи свідоцтво про народження дітей, суд виходить з того, що народження дитини є юридичним фактом, що має наслідком виникнення багатьох правовідносин, а тому має безпосереднє значення для реалізації різними особами своїх прав.

Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «Намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, якщо у справі «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142).

Таким чином, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про народження особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки суд розуміє, що можливості збору доказів народження особи на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини.

На підставі вищевикладеного, суд вважає факт народження дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 встановленим.

Таким чином, керуючись ст. 2-13, 76-80, 315-319 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

ЗаявуОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Деснянський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту народження дитини - задовольнити.

Встановити факт народження у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , громадянки України, уродженки Республіки Узбекистан, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з батьком дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , громадянина України, уродженця Республіки Узбекистан, дитини хлопчика ОСОБА_3 , громадянина України, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Суворовське, Сакського району, Автономної Республіки Крим,для проведення державної реєстрації народження дитини у відповідних органах ДРАЦС України.

Встановити факт народження у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , громадянки України, уродженки Республіки Узбекестан, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з батьком дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , громадянина України, уродженця міста Республіки Узбекестан, дитини хлопчика ОСОБА_3 , громадянина України, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Євпаторії, Автономної Республіки Крим, для проведення державної реєстрації народження дитини у відповідних органах ДРАЦС України.

Встановити факт народження у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , громадянки України, уродженки Республіки Узбекистан, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з батьком дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , громадянина України, уродженця Республіки Узбекестан,дитини хлопчика ОСОБА_4 , громадянина України, який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в місті Євпаторії, Автономної Республіки Крим,для проведення державної реєстрації народження дитини у відповідних органах ДРАЦС України.

Рішення підлягає негайному виконанню, відповідно до ч.4 ст. 317 ЦПК України. Копію рішення направити до Деснянського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) для виконання.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання, оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Заявниця: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Зінтересовані особи:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ;

Деснянський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ): , місце знаходження: 02225, м.Київ, проспект Маяковського, буд. 15-А.

Повний текст рішення складено та підписано 20 жовтня 2022 року.

Суддя В.В. Бабко