печерський районний суд міста києва
Справа № 757/4950/18-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2022 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді Григоренко І.В.,

при секретарі: Андрієнко І.І.,

за участю:

позивача: не з`явився,

представника відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Всеукраїнської благодійної організації «Український фонд культури імені Бориса Олійника» про визнання права користування та заборону вчинення певних дій, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Всеукраїнської благодійної організації «Український фонд культури імені Бориса Олійника» (далі - відповідач, ВБО «Український фонд культури імені Бориса Олійника»), в якому просить визнати за ним право користування приміщенням офісом № 121 в будинку АДРЕСА_1 до 04.06.2020 року на умовах Гарантійних зобов`язань від 11.12.2017 року; заборонити посадовим особам ВБО «Український фонд культури імені Бориса Олійника» та будь-яким іншим особам здійснювати заходи щодо не допуску, примусового його виселення із займаного приміщення офісу № 121 в будинку АДРЕСА_1 та пошкодження або захоплення його майна; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 18.04.2017 року між ВБО «Український фонд культури імені Бориса Олійника», в особі першого заступника Голови Правління Бакуменка О.Д. (далі - Замовник) та ним (далі - Виконавець) були укладені Гарантійні зобов`язання (далі - Гарантійні зобов`язання від 18.04.2017 року), предметом яких є: зобов`язання Виконавця перед Замовником щодо матеріальної відповідальності за одержане у користування приміщення (к.211 УФК) для виконання замовлення Замовника, гарантії щодо оплати комунальних послуг, плати за землю, благодійних внесків у Фонд. Відповідно до п.п. 2.1., 2.2., 2.3 Гарантійних зобов`язань від 18.04.2017 року, Замовник у рамках свої статутних цілей доручає Виконавцю, а останній бере на себе виконання та забезпечення юридичних робіт, передбачених статутною діяльністю УФК. Для здійснення передбачених у п.п. 2.1. робіт (послуг), Замовник надає, а Виконавець бере у тимчасове користування, термін якого обумовлений цими Гарантійними зобов`язаннями, під повну матеріальну відповідальність приміщення кімнати № 121 УФК, площею 29,00 кв.м. Замовник надає, а Виконавець використовує обумовлені в п. 2 Гарантійних зобов`язань приміщення з 18.04.2017 року по 31.12.2017 року. У зв`язку із закінченням терміну дії Гарантійних зобов`язань від 18.04.2017 року, він 08.12.2017 року направив відповідачу заяву-повідомлення з пропозицією продовжити зобов`язання та їх нову редакцію. Так, 11.12.2017 року між ВБО «Український фонд культури імені Бориса Олійника», в особі першого заступника Голови Правління Бакуменка О.Д. (далі - Замовник) та ним (далі - Виконавець) були укладені Гарантійні зобов`язання (далі - Гарантійні зобов`язання від 11.12.2017 року), предметом яких є: зобов`язання Виконавця перед Замовником щодо матеріальної відповідальності за одержані у користування приміщення (к.211 УФК та приміщення комори) для виконання замовлення Замовника, здійснення адвокатської діяльності та діяльності громадських організацій, у тому числі, громадської організації «ЖИТИ ЧЕСНО» і благодійних внесків у Фонд. Відповідно до п.п. 2.1., 2.2., 2.3 Гарантійних зобов`язань від 11.12.2017 року, Замовник у рамках свої статутних цілей доручає Виконавцю, а останній бере на себе виконання та забезпечення юридичних робіт, передбачених статутною діяльністю УФК. Для здійснення передбачених у п.п. 2.1. робіт (послуг), Замовник надає, а Виконавець бере у тимчасове користування, термін якого обумовлений цими Гарантійними зобов`язаннями, під повну матеріальну відповідальність приміщення кімнати № 121 УФК, площею 29,00 кв.м. та приміщення комори, площею 2,3 кв.м. Замовник надає, а Виконавець використовує обумовлені в п. 2 Гарантійних зобов`язань приміщення з 11.12.2017 року по 04.06.2020 року. Вказує, що під час підписання Гарантійних зобов`язань від 11.12.2017 року перший заступник Голови Правління ВБО «Український фонд культури імені Бориса Олійника» Бакуменко О.Д. отримав від нього 20 000,00 грн. благодійного внеску на потреби УФК, проте квитанцію на підтвердження отримання грошей не надав. Зазначає, що 29.01.2018 року перший заступник Голови Правління ВБО «Український фонд культури імені Бориса Олійника» Бакуменко О.Д. спробував відібрати у нього ключі від займаного приміщення офісу № 121 в будинку АДРЕСА_1 та виселити з вказаного приміщення, у зв`язку із чим позивач звернувся до Печерського відділу поліції з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення. Позивач вважає, що підписані сторонами Гарантійні зобов`язання є договором/домовленістю, на підставі яких виникають певні права, обов`язки, які регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Ураховуючи те, що відповідач не виконує свої зобов`язання за Гарантійними зобов`язаннями від 11.12.2017 року та здійснює заходи щодо не допуску позивача до приміщення, захоплення його майна та виселення з офісу № 121 в будинку АДРЕСА_1 , позивач був змушений звернутися до суду з вказаним позовом.

Крім того, позивачем разом з позовною заявою подано до суду заяву про забезпечення позову шляхом надання йому доступу до офісу № 121 в будинку АДРЕСА_1 з державними виконавцями Печерського районного управління юстиції у м. Києві, представниками Печерського районного відділу Управління поліції охорони в м. Києві, представниками патрульної поліції та оперативно-слідчої групи з метою встановлення цілісності вхідних дверей та замків.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.01.2018 року, справу було передано судді Печерського районного суду м. Києва Кирилюк (Григоренко) І.В.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 07.02.2018 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 07.02.2018 року у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову відмовлено.

12.02.2018 року позивачем усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 21.02.2018 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Всеукраїнської благодійної організації «Український фонд культури імені Бориса Олійника» про визнання права користування та заборону вчинення певних дій, та роз`яснено відповідачу право у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали надати відзив на позовну заяву.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 02.03.2018 року виправлено описку в ухвалі Печерського районного суду м. Києва від 21.02.2018 року про відкриття провадження у справі, саме правильно вказано дату винесення та підписання ухвали.

06.04.2018 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від позивача надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, а саме: копії витягів з Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальних проваджень № 0000988 від 07.03.2018 року; № 0000914 від 07.03.2018 року; № 0000987 від 07.03.2018 року; копії повідомлення Слідчого слідчого відділу Печерського управління поліції ГУ НП у м. Києві від 20.03.2018 року за вих. № 129-аз/125/52/02-2018; копії відповіді Начальника Печерського районного відділу Управління поліції охорони в м. Києві від 13.02.2018 року за вих. № 2аз/29/18/01-2018.

20.04.2018 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від відповідача надійшло клопотання про розгляд цивільної справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін з метою забезпечення реалізації процесуальних прав відповідача.

20.04.2018 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача проти позову заперечував, посилаючись на те, що Гарантійні зобов`язання від 18.04.2017 року були укладені між позивачем та відповідачем не як між орендодавцем і підприємцем (адвокатом, керівником громадської організації), а як між роботодавцем та штатним працівником відповідача - начальником юридичного відділу ВБО «Український фонд культури імені Бориса Олійника». Вказує, що позивачу, як штатному співробітнику ВБО «Український фонд культури імені Бориса Олійника», на час роботи було надане службове приміщення № 121 в орендованому відповідачем приміщенні в будинку АДРЕСА_1 . Оскільки вся будівля АДРЕСА_1 та її окремі приміщення є історичною пам`яткою державного значення, то відповідач, як юридична особа, та його штатні співробітники, як фізичні особи, несуть персональну відповідальність за збереження історичної пам`ятки. Звертає увагу на те, що подібні Гарантійні зобов`язання укладаються зі всіма співробітниками ВБО «Український фонд культури імені Бориса Олійника» на весь термін їх роботи та втрачають свою силу із закінченням терміну трудової угоди працівника. Так, наказом Голови правління ВБО «Український фонд культури імені Бориса Олійника» від 30.11.2017 року № 2/11-к позивача було звільнено з посади начальника юридичного відділу ВБО «Український фонд культури імені Бориса Олійника» на підставі п.2 п. 4 ст. 40 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), тому Гарантійні зобов`язання від 18.04.2017 року, укладені між позивачем та відповідачем, втратили чинність. Вказує, що відповідач не має у власності приміщень, не здає їх в оренду, а надає співробітникам для виконання посадових обов`язків та статутних цілей Фонду. Гарантійні зобов`язання з детально обумовленою відповідальністю співробітників Фонду за надані їм службові приміщення є вимогою охоронної угоди про збереження історичної архітектурної пам`ятки XIX століття.

20.04.2018 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від відповідача надійшла заява про відшкодування судових витрат у справі.

04.05.2018 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній просив позов задовольнити та зазначив, що відповідачем не надано жодного доказу в обґрунтування свої заперечень.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 14.05.2018 року постановлено здійснювати розгляд цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Всеукраїнської благодійної організації «Український фонд культури імені Бориса Олійника» про визнання права користування та заборону вчинення певних дій в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, та судове засіданні для розгляду справи по суті призначено на 11.10.2018 року.

Протокольними ухвалами Печерського районного суду м. Києва від 11.10.2018 року приєднано до матеріалів справи документи, подані позивачем разом з клопотанням від 06.04.2018 року; відзив на позовну заяву; відповідь на відзив; відмовлено у задоволенні заяви відповідача про залишення позову без розгляду та, у зв`язку із неявкою відповідача, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час та місце судового засідання, згідно п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 28.11.2018 року.

28.11.2018 року справу знято зі складу у зв`язку із перебуванням головуючого судді на лікарняному та судове засідання призначено на 17.01.2019 року.

17.01.2019 року справу знято зі складу у зв`язку із зайнятістю головуючого судді в іншому судовому засіданні та судове засідання призначено на 15.04.2019 року.

15.04.2019 року справу знято зі складу у зв`язку із перебуванням головуючого судді на лікарняному та судове засідання призначено на 11.11.2019 року.

11.11.2019 року справу знято зі складу у зв`язку із перебуванням головуючого судді на лікарняному та судове засідання призначено на 14.01.2020 року.

11.11.2019 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача надійшло клопотання про витребування доказів, в якому останній просить витребувати у позивача оригінал Гарантійних зобов`язань від 11.12.2017 року.

19.11.2019 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій останній зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити.

Протокольними ухваласми Печерського районного суду м. Києва від 14.01.2020 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про витребування доказів; визнано явку позивача в судове засідання обов`язковою, та, на підставі п. 5 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи відкладено до 15.04.2020 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 15.04.2020 року, у зв`язку із неявкою учасників справи, щодо яких відсутні відомості про вручення їм повідомлення про дату, час і місце судового засідання, відповідно п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, судове засідання було відкладено до 05.08.2020 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05.08.2020 року, у зв`язку із неявкою учасників справи, щодо яких відсутні відомості про вручення їм повідомлення про дату, час і місце судового засідання, відповідно п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, судове засідання було відкладено до 11.02.2021 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 11.02.2021 року, у зв`язку із неявкою учасників справи, щодо яких відсутні відомості про вручення їм повідомлення про дату, час і місце судового засідання, відповідно п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, судове засідання було відкладено до 25.05.2021 року.

19.05.2021 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 25.05.2021 року, у зв`язку із задоволенням клопотання представника відповідача, на підставі п. 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 30.09.2021 року.

30.09.2021 року справу знято зі складу у зв`язку із перебуванням головуючого судді на лікарняному та судове засідання призначено на 22.12.2021 року.

22.12.2021 року на електронну пошту Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача надійшло клопотання, без застосування електронного цифрового підпису, про відкладення розгляду справи.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 22.12.2021 року, у зв`язку із неявкою учасників справи, щодо яких відсутні відомості про вручення їм повідомлення про дату, час і місце судового засідання, відповідно п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 17.05.2022 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 17.05.2022 року, у зв`язку із неявкою учасників справи, щодо яких відсутні відомості про вручення їм повідомлення про дату, час і місце судового засідання, відповідно п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, судове засідання було відкладено до 29.09.2022 року.

В судове засідання 29.09.2022 року учасники справи не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, в тому числі, з використанням засобів мобільного зв`язку та шляхом публікації оголошення на веб-порталі судової влади України. Позивач у заяві від 19.11.2019 року просив суд розглядати справу за його відсутності.

Як визначено у п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Оскільки учасники справи про дату, час і місце судового засідання повідомленні належним чином, відповідач про причини неявки суду не повідомив, а позивач у письмовій заяві просив розглядати справу за його відсутності, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи.

Дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Суд встановив, що 18.04.2017 року між ВБО «Український фонд культури імені Бориса Олійника», в особі першого заступника Голови Правління Бакуменка О.Д. (далі - Замовник) та ОСОБА_1 (далі - Виконавець) були укладені Гарантійні зобов`язання (далі - Гарантійні зобов`язання від 18.04.2017 року), предметом яких є: зобов`язання Виконавця перед Замовником щодо матеріальної відповідальності за одержане у користування приміщення (к.211 УФК) для виконання замовлення Замовника, гарантії щодо оплати комунальних послуг, плати за землю, благодійних внесків у Фонд. Відповідно до п.п. 2.1., 2.2., 2.3 Гарантійних зобов`язань від 18.04.2017 року, Замовник у рамках свої статутних цілей доручає Виконавцю, а останній бере на себе виконання та забезпечення юридичних робіт, передбачених статутною діяльністю УФК. Для здійснення передбачених у п.п. 2.1. робіт (послуг), Замовник надає, а Виконавець бере у тимчасове користування, термін якого обумовлений цими Гарантійними зобов`язаннями, під повну матеріальну відповідальність приміщення кімнати № 121 УФК, площею 29,00 кв.м. Замовник надає, а Виконавець використовує обумовлені в п. 2 Гарантійних зобов`язань приміщення з 18.04.2017 року по 31.12.2017 року.

11.12.2017 року між ВБО «Український фонд культури імені Бориса Олійника», в особі першого заступника Голови Правління Бакуменка О.Д. (далі - Замовник) та ОСОБА_1 (далі - Виконавець) були укладені Гарантійні зобов`язання (далі - Гарантійні зобов`язання від 11.12.2017 року), предметом яких є: зобов`язання Виконавця перед Замовником щодо матеріальної відповідальності за одержані у користування приміщення (к.211 УФК та приміщення комори) для виконання замовлення Замовника, здійснення адвокатської діяльності та діяльності громадських організацій, у тому числі, громадської організації «ЖИТИ ЧЕСНО» і благодійних внесків у Фонд. Відповідно до п.п. 2.1., 2.2., 2.3 Гарантійних зобов`язань від 11.12.2017 року, Замовник у рамках свої статутних цілей доручає Виконавцю, а останній бере на себе виконання та забезпечення юридичних робіт, передбачених статутною діяльністю УФК. Для здійснення передбачених у п.п. 2.1. робіт (послуг), Замовник надає, а Виконавець бере у тимчасове користування, термін якого обумовлений цими Гарантійними зобов`язаннями, під повну матеріальну відповідальність приміщення кімнати № 121 УФК, площею 29,00 кв.м. та приміщення комори, площею 2,3 кв.м. Замовник надає, а Виконавець використовує обумовлені в п. 2 Гарантійних зобов`язань приміщення з 11.12.2017 року по 04.06.2020 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За положеннями ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Як визначено у ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору (ст. 628 ЦК України).

За приписами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 525 ЦК України, передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Так, у позовній заяві ОСОБА_1 посилається на те, що укладені між ним та відповідачем Гарантійні зобов`язання від 18.04.2017 року та від 11.12.2017 року за своєю правовою природою є договорами суборенди, що породжують взаємні цивільні права та обов`язки і регулюються нормами ЦК України.

Проте, суд зазначає, що наведені позивачем доводи ґрунтуються на неправильному тлумаченні ним норм матеріального права, з огляду на наступне.

Правила укладення договору оренди встановлені главою 58 ЦК України.

Згідно ч. 1 ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (ч. 1 ст. 762 ЦК України).

Відповідно до ст. 761 ЦК України, право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права.

Згідно ст. 774 ЦК України, передання наймачем речі у користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що обов`язковими умовами договору найму (піднайму) є, зокрема, його платність та перебування майна, яка передається в оренду у власності наймодавця.

Разом з тим, встановлено, що укладені між сторонами Гарантійні зобов`язання не містять, зокрема, сум орендних платежів, конкретних зобов`язань орендодавця та орендаря щодо умов оренди. Крім того, відповідач не є власником нерухомого майна, яке було передано ОСОБА_1 в користування на період його роботи у ВБО «Український фонд культури імені Бориса Олійника» під відповідальне зберігання. В той же час договір суборенди може бути укладений виключно за згодою наймодавця.

Крім того, у відзиві на позовну заяву представником відповідача вказано, що наказом Голови правління ВБО «Український фонд культури імені Бориса Олійника» від 30.11.2017 року № 2/11-к ОСОБА_1 було звільнено з посади начальника юридичного відділу ВБО «Український фонд культури імені Бориса Олійника» на підставі п.2 п. 4 ст. 40 КЗпП України.

Наведене також підтверджується рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 12.02.2018 року та постановою Київського апеляційного суду від 12.06.2018 року у справі № 753/23587/17.

Та обставина, що позивач, будучі начальником юридичного відділу ВБО «Український фонд культури імені Бориса Олійника», мав гарантійні зобов`язання щодо належного утримання переданого йому майна, а саме: офісу № 121 в будинку АДРЕСА_1 , а також здійснював благодійні внески відповідно до благодійного фонду, не свідчить про те, що насправді між сторонами було укладено договір суборенди.

Згідно ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Як визначено у ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем не надано належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог.

Аналізуючи викладене, позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Як визначено у ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, а відповідачем належних доказів на підтвердження понесення судових витрат не надано, то питання щодо розподілу судового збору судом не вирішується.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 4, 15, 16 Цивільного кодексу України, керуючись ст. ст. 3, 4, 12, 13, 19, 76-81, 133-141, 259, 263-265, 273, 274-279, 353, 354, 355, п.п. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до Всеукраїнської благодійної організації «Український фонд культури імені Бориса Олійника» про визнання права користування та заборону вчинення певних дій - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги на рішення подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва, а з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до апеляційного суду, матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Цивільним процесуальним кодексом України в редакції від 15.12.2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений та підписаний 03.10.2022 року.

Суддя І.В. Григоренко