РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 285/1961/22

провадження у справі №2/0285/620/22

14 липня 2022 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області у складі головуючого судді Сусловця М.Г., за участі секретаря судових засідань Валінкевич І.І. та осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1 ,

відповідача: ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні справу за позовом виконавчого комітету, як орган опіки і піклування Ярунської сільської ради Новоград-Волинського району до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

У травня 2022 року органу опіки та піклування виконавчого комітету Ярунської сільської ради звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; стягнути з ОСОБА_2 на користь дочки аліменти на її утримання, щомісяця починаючи з дня подання позову.

В обґрунтування позову зазначає, що відповідачка є матір`ю малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Розпорядженням голови Новоград-Волинської районної державної адміністрації від 16.08.2021 року останню взято на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах у зв`язку з тим, що мати ухиляється від виконання батьківських обов`язків. За час перебування дитини в КНП "Обласному спеціалізованому будинку дитини" в Житомирській області мати відвідувала лише декілька разів. 24.11.2021 року ОСОБА_2 написала заяву, що вона не проти позбавлення її батьківських прав, щодо її малолітньої дочки ОСОБА_3 .

В судовому засіданні представник позивача в судовому засіданні уточнила позовні вимоги та просила просила стягувати аліменти на утримання малолітньої ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 грн.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала та не заперечила щодо їх задоволення.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9). Батько дитини записаний відповідно до ст. 135 СК України (а.с.10-11).

З 15.03.2018 року малолітня дитина ОСОБА_3 перебуває у КНП "Житомирський обласний спеціалізований будинок дитини", на повному державному утриманні та вихованні. Мати ОСОБА_2 відвідувала дитину: 28.04.2018, 21.11.2019, 06.02.2020, 09.02.2021 року (а.с. 14).

Відповідно до актів обстеження матеріально-побутових умов проживання від 21.01.2022, 11.03.2022, 22.04.2022, 18.05.2022 року працівниками служби у справах дітей з`ясовано, що за місцем проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , яка проживає з двома неповнолітніми дітьми, у кімнатах брудно, усюди розкидані речі, присутній неприємний запах, запас продуктів харчування мінімальний, або взагалі відсутній, у дітей відсутній чистий одяг (а.с. 17-20).

24.11.2021 року ОСОБА_2 написала заяву в якій зазначила, що не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_3 (а.с.16).

Відповідно до характеристики, виданої старостою Токарівського старостинського округу № 6 Ярунської с/ради, ОСОБА_2 в даний час не працює, виховує сина ОСОБА_4 2020 р.н. та дочку ОСОБА_5 , 2021 р.н., дочка ОСОБА_3 2018 р.н перебуває у КУ "Обласний спеціалізований будинок дитини". Сім`я власного житла не має, проживає у будинку співмешканця ОСОБА_7 . Будинок потребує ремонту, в ньому не облаштовано місце для двох дітей (а.с.25).

Згідно висновку органу опіки та піклування Ярунської сільської ради від 24.05.2022 року, орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 31-32).

Згідно положень статті 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до положень ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток і передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно, ч. 2 ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Зі ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» № 2402-ІІІ від 26.04.2001 року вбачається, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ст. 12 цього Закону, батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей.

У пункті 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, розцінюються як ухилення від виховання дитини за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої Законом, зокрема, п. 2. ч. 1 ст. 164 СК України передбачає, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно з ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина та ін.

За змістом статей 12, 13, 83 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач неналежним чином не виконує покладені на неї обов`язки щодо виховання та утримання дочки, свідомо ухиляються від виконання батьківських обов`язків по вихованню неповнолітньої дочки: не виявляє батьківської турботи та піклування, матеріальної допомоги на її утримання не надає, не цікавиться її життям, здоров`ям, свої обов`язки щодо виховання і піклування про фізичний, духовний і моральний розвиток дитини не виконує.

Ураховуючи зазначені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітньої дочки необхідно задовольнити.

Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини (ч. 2 ст. 166 СК України), який є одним з головних конституційних обов`язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві (ст. 180 СК України).

Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.

Згідно зі ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Способи виконання обов`язку утримувати своїх неповнолітніх дітей визначені ст.181 СК України, за змістом якої, аліменти за рішенням суду присуджуються у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України.

Виходячи з позиції якнайкращого забезпечення інтересів дитини суд приходить до переконання про обґрунтованість позовних вимог та стягує з відповідача аліменти в розмірі - 2 000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 12, 13, 76-83, 141, 258, 259, 264-265, 268 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (зареєстрована: АДРЕСА_2 ) батьківських прав відносно малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (зареєстрована: АДРЕСА_2 ) аліменти на користь дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 гривень щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову - 26 травня 2022 року і до досягнення дочкою повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 передати виконавчому комітету, як орган опіки і піклування Ярунської сільської ради Новоград-Волинського району для подальшого влаштування.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (зареєстрована: АДРЕСА_2 ) в дохід держави судовий збір в розмірі 1 984 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят чотири) гривні 80 копійок.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено в повному обсязі та підписано 22 липня 2022 року.

Головуючий: