Справа № 622/106/22
Провадження № 2/529/442/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2022 року Диканський районний суд Полтавської області в складі: головуючого - судді Пашнєва В.Г.,

за участю секретаря Маліноги В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

Розпорядженням Верховного суду від 14.03.2022 р. N 7/0/9-22 Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану змінено територіальну підсудність судових справ Золочівського районного суду Харківської області на Диканський районний суд Полтавської області.

В Диканському районному суді перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, яка була передана за підсудністю.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що вони з відповідачем 04.07.2015 року зареєстрували шлюб від якого мають спільну малолітню дитину сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , але сімейне життя сторін не склалось через різні погляди на нього, а також відсутність взаємоповаги у зв`язку з чим виникали постійні сварки. Відновлювати їх наміру не мають, спільне господарство не ведеться. З огляду на вказане позивач просить суд розірвати шлюб між ними та стягнути з відповідача на її користь судові витрати в сумі 3010 грн.

23.09.2022 ухвалою суддею прийнято справу до свого провадження та визначено порядок розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В судове засідання позивач не з`явилася, але в позові позивач просить розглянути вказаний позов у її відсутність.

Відповідач в судове засідання також не з`явився, але на адресу суду надіслав заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, вказав, що вимоги позивача про розірвання шлюбу визнає повністю та проти їх задоволення не заперечує.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до вказаних правовідносин, дійшов до наступних висновків.

Сторони 04.07.2015 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Золочівського районного управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 53, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .

Від спільного проживання у цьому шлюбі сторони мають малолітню дитину сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судом встановлено, що подружнє життя сторін не склалося через різні погляди на нього, шлюбні стосунки вони довгий час не підтримують, відновлювати їх позивач наміру і бажання не має. Спільне господарство не ведуть.

Відповідно до положень ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. При цьому, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, що прямо вказано в ст. 24 цього Кодексу.

Положеннями ст.110 Сімейного кодексу України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є не припустимим.

Згідно із ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як зазначає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Встановлені судом обставини свідчать, що подальше спільне життя подружжя і збереження їхнього шлюбу суперечить інтересам кожного з них, а також інтересам їхнього малолітнього сина, який повинен виховуватись в атмосфері доброзичливості, комфорту та любові, а тому, відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб між сторонами слід розірвати.

Частиною 1 ст.133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Крім того, статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що судом позовні вимоги про розірвання шлюбу задоволено, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору в розмірі 992,40 грн.

Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Пунктами 4, 6 ч.1 ст.1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору; інші види правової допомоги - це види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Статтею 19 вказаного Закону передбачено, зокрема, такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Статтею 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Для вирішення питання про відшкодування витрат на правничу допомогу від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.Оскільки позивачем не подано письмових підтверджуючих доказів понесених витрат за надану правничу допомогу, тому як відсутні відповідні платіжні документи сплати цієї винагороди (гонорару), тому, в цій частині вимог слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 24, 105, 110, 112, 114, 158-161 Сімейного кодексу України, ст. ст. 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, задовольнити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , зареєстрований 04 липня 2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Золочівського районного управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 53.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений при поданні позову до суду судовий збір в сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили через 30 днів з дня його ухвалення, якщо на нього не буде подана апеляційна скарга учасниками справи.

Рішення може бути оскаржене протягом 30 днів з дня його ухвалення шляхом подачі апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер ___________.

Головуючий: В.Г. Пашнєв