ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.07.2022 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер справи №521/3242/22

Апеляційне провадження № 22-ц/813/6754/22

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Колеснікова Г.Я.(суддя-доповідач),

суддів - Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря Кузьмук А.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвокатського об`єднання «Пантеон» адвоката Демчука Ярослава Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Малиновського районного суду м.Одеси від 16 лютого 2022 року, постановлену під головуванням судді Мурзенка М.В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовної заяви та заяви про забезпечення позову

У лютому 2022 року представник ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» (далі- ТОВ «Консалт Солюшенс»), ОСОБА_1 , приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Фролова Р.В., третя особа на боці позивача: ОСОБА_4 , про визнання договору купівлі-продажу недійсним та скасування рішення приватного нотаріуса (а.с.1-9 виділених матеріалів).

Позовну заяву подано разом із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на будівлю торгівельного павільйону, загальною площею 66,6 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, який належить ОСОБА_1 .

Заява обґрунтована тим, що у 2001 році ОСОБА_3 набула право власності на вказаний вище об`єкт нерухомості, який зареєстрований в КП «ОМБТІ та РОН».

У 2007 році між ВАТ «КБ «НАДРА» та ОСОБА_4 був укладений договір кредитної лінії №37/14/MK/2007-840 від 12 липня 2007 року.

Для забезпечення зобов`язань за вищезазначеним договором кредитної лінії ОСОБА_3 виступила майновим поручителем ОСОБА_4 та передала ВАТ «КБ «НАДРА» в іпотеку свою будівлю торгівельного павільйону.

В подальшому ОСОБА_4 в повному обсязі не виконав умови кредитного договору, але ВАТ «КБ «НАДРА» будь-яких вимог до ОСОБА_3 , як іпотекодавця, ніколи не висувало та не повідомляло її про ці обставини.

Влітку 2021 році ОСОБА_3 стало відомо, що на підставі договору купівлі-продажу від 15 січня 2021року, ТОВ «Консалт Солюшенс», як правонаступник ВАТ «КБ «НАДРА», без її згоди відчужило відповідачу ОСОБА_1 вищезазначену будівлю торгівельного павільйону, чим порушило право власності.

Заявник вважав, що існує можливість повторного відчуження спірного майна, що може призвести до утруднення виконання рішення суду в разі задоволення позову, а тому просив задовольнит и заяву про забезпечення позову (а.с.34-37 виділених матеріалів).

Зміст судового рішення суду першої інстанції

Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 16 лютого 2022 року заяву про забезпечення позову задоволено частково.

Заборонено будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо будівлі торговельного павільйону, реєстраційний номер майна 101, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Судове рішення мотивовано тим, що існує реальна загроза невиконання судового рішення у разі задоволення позову (а.с.42-44 виділених матеріалів).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву на скаргу

В апеляційній скарзі адвокат Демчук Я.В. в інтересах ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати, в заяві про забезпечення позовувідмовити.

Доводи апеляційної скарги зводяться, зокрема, до того, що представник ОСОБА_3 в заяві про забезпечення позовупросив забезпечити позов шляхом накладення арешту, який передбачений п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України, проте, суд першої інстанції, на власний розсуд, обрав захід забезпечення позову, передбачений п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України, що є порушенням принципу диспозитивності та є недопустимим. Крім того, заявник не надав належних доказів на підтвердження заяви про забезпечення позову, а саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення такої заяви (а.с.46-49, виділених матеріалів).

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Прощенко Д.В. в інтересах ОСОБА_3 , посилаючись на необґрунтованість та безпідставність її доводів, просить скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Доводи заявника, зокрема, зводяться до того, що:

- позивачкою заявлені вимоги щодо оскарження правочину щодо будівлі торгівельного павільйону та відповідного рішення про реєстрацію права власності на будівлю торгівельного павільйону за покупцем, то заборона на здійснення реєстраційних дій щодо спірної будівлі торгівельного павільйону, яке було відчужене за оскарженим правочином, що є співмірним із заявленими позовними вимогами;

- для підтвердження вимог надані суду докази, що саме вона була власником спірної будівлі торгівельного павільйону до моменту укладання оскарженого договору, надані докази укладання оскарженого договору, докази реєстрації право власності на спірну будівлю торгівельного павільйону за ОСОБА_1 ;

- застосоване забезпечення позову не порушило принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін;

- невжиття заходів забезпечення позову могло призвести до того, що у випадку задоволення позову про визнання недійсним договору та відповідного рішення про державну реєстрацію права власності, та відчуження спірного майна третім особам до завершення розгляду цієї справи, реалізувати рішення суду, тобто поновити її право власності на спірне майно, буде неможливо, та їй необхідно буде докласти значних зусиль для захисту свого права власності на спірне майно, в тому числі ініціювати нові судові процеси;

- за відповідачем ОСОБА_1 зареєстроване право власності на спірне майно на підставі оскарженого правочину та заборона вчинення реєстраційні дії щодо цього майна не позбавить його права володіння та користування спірною будівлею торгівельного павільйону, а обраний захід забезпечення відповідає предмету позову та, водночас, вжиття такого заходу не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямовано лише на збереження існуючого становища до завершення розгляду справи. Права та інтересів третіх осіб не порушені (а.с.71-74 виділених матеріалів).

Учасники судового процесу про дату судового засідання, призначеного на 19 липня 2022 року, повідомлені належним чином, що відповідно до правил ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи у їх відсутність.

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.3ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Апеляційний суд виходить з того, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Суд першої інстанції правильно встановив, що між сторонами існує спір щодо будівлі торгівельного павільйону, загальною площею 66,6 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 .

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті, або до набрання законної сили рішенням про відмову в позові.

Оцінивши доводи апеляційної скарги колегія суддів зазначає таке.

Арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19 лютого 2021 року у справі №643/12369/19.

Заборона щодо вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо об`єкта нерухомого майна це перешкода у вільному розпорядженню майном.

Апеляційний суд зауважує, що враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, їх вжиття щодо нерухомого майна не вимагає обмеження в користуванні ним, оскільки для найменшого порушення інтересів відповідача та збереження нерухомого майна обґрунтованою може бути визнана лише заборона реєстраційних дій щодо такого нерухомого майна без позбавлення відповідача та інших осіб права користування ним.

Апеляційний суд звертає увагу, що арешт майна і заборона реєстраційних дій щодо такого нерухомого майна є самостійними видами (способами) забезпечення позову, обидва способи за правовою сутністю обмежують право відповідача розпоряджатися спірним майном, але вони є різними для виконання ухвали про забезпечення позову, тому суттєвого значення у виборі їх застосування немає для вирішення справи та способу забезпечення позову.

З урахуванням підстав та змісту позову, надавши оцінку відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, балансу інтересам сторін, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про вжиття заходів забезпечення позову саме шляхом заборони вчинення реєстраційних дій щодо спірного нерухомого майна. За таких обставин суд першої інстанції не порушив принцип диспозитивності та не вийшов за межі заяви представника позивачки про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно.

Апеляційний суд зазначає, що заборона вчинення реєстраційних дій щодо будівлі торговельного павільйону, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та відносно якої між сторонами виник спір, не є позбавленням права власності ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги про відсутність доказів на підтвердження дійсного наміру відповідача відчужити торгівельний павільйон не заслуговують на увагу, оскільки забезпечення позову у цьому спорі спрямоване на виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Крім того, заходи забезпечення позову є тимчасовими і в разі вирішення між сторонами спору можуть бути скасовані судом.

Керуючись ст.ст.368,374,375,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвокатського об`єднання «Пантеон» адвоката Демчука Ярослава Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Малиновського районного суду м.Одеси від 16 лютого 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 20 липня 2022 року.

Головуючий

Судді: