КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/694/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2022 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Петренка В.С.

за участю секретаря Ратовської А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Одесі цивільну справу за позовом

Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області

до ОСОБА_1

про стягнення суми надміру виплаченої пенсії,

ВСТАНОВИВ:

12.11.2021 року Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області звернулося до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просить суд стягнути з відповідача - ОСОБА_1 на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області суму надміру виплаченої пенсії у розмірі 2224 гривень 80 копійок та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 270,00 грн.

В обґрунтування заявленого позову представник позивача посилається на те, що відповідач - ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області і одержує пенсію в разі втрати годувальника у розмірі 1112,40 грн. на місяць.

Представник позивача зазначає, що ОСОБА_2 , яка є сестрою відповідача, також одержує пенсію по втраті годувальника у розмірі 1112,40 грн. на місяць.

Як вказує представник позивача, у зв`язку із завершенням ОСОБА_2 періоду навчання за освітнім степенем бакалавр, з 01.07.2021 року виплата пенсії по втраті годувальника ОСОБА_2 була припинена.

Представник позивача зазначає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області отримало довідку Одеського національного морського університету Навчально-наукового інституту морського бізнесу від 06.09.2021 року за №429 із повідомленням, що ОСОБА_2 є студенткою денної форми навчання за освітнім ступенем магістр лише 23.10.2021 року, і саме тому виплату пенсії по втраті годувальника було поновлено у розмірі 1112,40 грн. на місяць та виплачено кошти за період з 01.07.2021 по 30.09.2021 року.

Водночас, як стверджує представник позивача, відповідачу - ОСОБА_1 вже було помилково виплачено пенсію по втраті годувальника з урахуванням виплати пенсії по втраті годувальника ОСОБА_2 у розмірі 1854,00 грн. на місяць, сума переплати складає 2224,80 грн. підлягає поверненню відповідачем.

Представник позивача вказує, що рішенням № 1211 від 11.10.2021 року переплату взято на баланс, про необхідність відшкодування суми переплати відповідача повідомлено листом №1500-0404-8/131096 від 20.10.2021 року.

Таким чином, представник позивача зазначає, що виникла переплата у розмірі 2224,80 грн. за період з 01.07.2021 року по 30.09.2021 року.

При цьому, представник позивача вважає, що у даному випадку наявна рахункова помилка Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, а саме: у зв`язку із зміною стану ОСОБА_2 (завершенням ОСОБА_2 періоду навчання за освітнім степенем бакалавр та вчасне ненадання інформації про своє зарахування на денну форму навчання за освітнім ступенем магістр) з 01.07.2021 по 30.09.2021 року ОСОБА_1 була помилково виплачена пенсія у розмірі 1854,00 грн. на місяць, замість вірної 1112,40 грн. на місяць.

З урахуванням викладеного, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області звернулося до суду з відповідним позовом про стягнення суми надміру виплаченої пенсії.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Петренко В.С.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 16.11.2021 року позовну заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення суми надміру виплаченої пенсії було залишено без руху. Повідомлено Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області про необхідність виправити недоліки позову протягом 10 (десяти) днів з дня отримання цієї ухвали, а саме: сплатити судовий збір за вимогу майнового характеру, відповідно до пп.1 п.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір», у розмірі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп., та надати докази такої сплати; надати попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; надати підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав. Роз`яснено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Одеській області, що у разі невиконання ухвали суду в зазначений строк позовна заява буде вважатися неподаною та повернута зі всіма доданими до неї документами, на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 17.01.2022 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявоюГоловного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення суми надміру виплаченої пенсії. Призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні.

У судове засідання 12.05.2022 року представник позивача не з`явився, однак 21.04.2022 року надіслав на електронну адресу суду клопотання, в якому просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 про час та місце судових засідань повідомлявся належним чином шляхом надсилання судової ухвали та повісток на адресу, зазначену у довідці з відділу адресно-довідкової роботи Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області, у судові засідання не з`явився, про поважність причин відсутності не повідомив, відзив на позовну заяву не надав.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до п.2 ч.7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Відповідно до п.3 ч.8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Приймаючи до уваги, що судові відправлення були повернуті поштою із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», суд зазначає, що відповідач про час та місце судових засідань повідомлений належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з такого.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області і одержує пенсію в разі втрати годувальника у розмірі 1112,40 грн. на місяць.

ОСОБА_2 , яка є сестрою ОСОБА_1 , також одержує пенсію по втраті годувальника у розмірі 1112,40 грн. на місяць.

Однак, у зв`язку із завершенням ОСОБА_2 періоду навчання за освітнім степенем бакалавр, з 01.07.2021 року виплата пенсії по втраті годувальника ОСОБА_2 була припинена.

Згідно довідки Одеського національного морського університету Навчально-наукового інституту морського бізнесу від 06.09.2021 року за №429, ОСОБА_2 є студенткою денної форми навчання за освітнім ступенем магістр спеціальності транспортні технології ОНМУ ННІ морського бізнесу 1 курсу 3 групи. Займається за рахунок бюджетних коштів. Строк закінчення поточного семестру 31.01.2022 року. Строк закінчення навчання 31.12.2022 року.

Однак, оскільки ОСОБА_2 є студенткою денної форми навчання за освітнім ступенем магістр лише 23.10.2021 року, виплату пенсії по втраті годувальника було поновлено у розмірі 1112,40 грн. на місяць та виплачено кошти за період з 01.07.2021 по 30.09.2021 року, що підтверджується копією протоколу за період з 01.07.2021 по 30.10.2021 року.

Разом з тим, відповідачу - ОСОБА_1 вже було, як вважає позивач, помилково виплачено пенсію по втраті годувальника з урахуванням виплати пенсії по втраті годувальника ОСОБА_2 у розмірі 1854,00 грн. на місяць, сума переплати складає 2224,80 грн., що підтверджується копією протоколу за період з 01.07.2021 по 30.10.2021 року.

Рішенням Головного управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області за №1211 від 11.10.2021 року переплату взято на баланс, про необхідність відшкодування суми переплати ОСОБА_1 було повідомлено листом за №1500-0404-8/131096 від 20.10.2021 року.

Однак, до теперішнього часу, ОСОБА_1 у добровільному порядку не повернув суму надміру виплаченої пенсії у розмірі 2 224,80 грн. на розрахунковий рахунок Пенсійного фонду України.

Органи Пенсійного фонду України є органами державної виконавчої влади, які в своїй діяльності керуються Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, Положенням про Пенсійний фонд України, постановами правління, наказами Фонду, а також Положеннями про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, Положенням про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління.

Як на правову підставу позову позивач посилався на положення ст. 1212 та ст. 1215 ЦК України.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також в інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

Частиною 1 ст. 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ч. 1 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до п. 4 Постанови правління Пенсійного фонду України від 25.11.2014 № 25-3 «Про затвердження Порядку повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплати, що є безнадійними до стягнення», яким передбачено, що суми пенсії, виплачені надміру внаслідок рахункової помилки, або у випадку відмови пенсіонера від добровільного повернення виплачених сум стягуються в судовому порядку.

Пунктом 27 Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» передбачено, що, виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін, та, враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Частиною 1 статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення», встановлено, що суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, регулюється Порядком відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року № 6-4.

Згідно п. 3 цього Порядку, повернення коштів проводиться відповідно до ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміну у складі сім`ї тощо.

За змістом ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

До правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення статті 1215 ЦК України, відповідно до якої не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають.

При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмується.

Зазначене узгоджується з правовими позиціями, викладеними у постановах Верховного Суду: від 31.01.2019 (справа №554/6495/17-ц), від 31.10.2019 (справа №607/657/17), від 20.03.2019 (справа №345/1493/17-ц).

Такі ж висновки міститься у рішеннях ЄСПЛ у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», у справі «Ґаші проти Хорватії» та у справі «Трґо проти Хорватії».

Крім того, аналогічний висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах викладений у постановах Верховного Суду України від 22 січня 2014 року, провадження № 6-151цс13, та від 02 липня 2014 року, провадження № 6-91цс14, у постанові Верховного Суду від 03 липня 2019у справі № 536/487/17-ц, провадження № 61-28334св18.

Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.

Тобто, виходячи з викладених норм, безпідставно набуте майно не підлягає поверненню за відсутності рахункової помилки при виплаті коштів, а також добросовісності з боку набувача.

В українському законодавстві відсутнє визначення поняття «рахункова помилка». Однак в постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз`яснено, що лічильна (рахункова) помилка - це помилка, яка була допущена під час проведення арифметичних підрахунків. До лічильних помилок, наприклад, належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період.

Згідно з пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13, до лічильних (рахункових) помилок належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період тощо. Не можуть вважатися ними не пов`язані з обчисленнями помилки в застосуванні закону та інших нормативно-правових актів. Це може бути, наприклад, отримання неправильного підсумку при складанні, невірне написання суми, помилки при введенні початкових даних в комп`ютерну програму, які не вимагають правової оцінки. Таким чином, рахункова помилка - це результат неправильного застосування правил арифметики, - не більш того. Різновидом лічильної помилки може бути, наприклад, отримання неправильного результату при додаванні.

Таким чином, нарахування більшої сумипенсії по втраті годувальника не може бути віднесено до рахункової помилки (тобто пов`язаної із арифметичними обчисленнями та підрахунками), адже у позовній заяві позивач сам вказує, що у зв`язку із зміною стану ОСОБА_2 (завершенням ОСОБА_2 періоду навчання за освітнім степенем бакалавр та вчасне ненадання інформації про своє зарахування на денну форму навчання за освітнім ступенем магістр) з 01.07.2021 року по 30.09.2021 року ОСОБА_1 була помилково виплачена пенсія у розмірі 1854,00 грн. на місяць, замість вірної 1112,40 грн. на місяць.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області не надано доказів та не підтверджено матеріалами справи зловживання з боку відповідачаОСОБА_1 або надання ним недостовірних даних, що призвело до переплати суми пенсії, тому відповідача слід вважати добросовісним набувачем вказаних коштів.

На сьогодні у праві існують три основні стандарти доказування: «баланс імовірностей» (balance of probabilities) або «перевага доказів» (preponderance of the evidence); «наявність чітких та переконливих доказів» (clear and convincing evidence); «поза розумним сумнівом» (beyond reasonable doubt) та у справах, де суб`єкт владних повноважень доводить правомірність своїх рішень, що передбачають втручання у власність або діяльність суб`єкта приватного права, подані таким суб`єктом владних повноважень докази, за загальним правилом, повинні відповідати критерію «поза розумним сумнівом».

Як зазначається у рішенні Конституційного Суду України від 29 серпня 2012 року №16-рп/2012, Конституція України гарантує здійснення судочинства судами на засадах, визначених у частині третій статті 129 Конституції, які забезпечують неупередженість здійснення правосуддя судом, законність та об`єктивність винесеного рішення тощо. Ці засади, є конституційними гарантіями права кожного на судовий захист, зокрема, шляхом забезпечення перевірки судових рішень в апеляційному та касаційному порядках, крім випадків, встановлених законом (рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2011 року №13-рп/2011).

Також, приймаючи до уваги усталену практику Європейського суду з прав людини, принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (рішення у справі «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), п. 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити колишню «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (mutatis mutandis, рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява № 36548/97, n. 58, ECHR 2002-VIII). Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (рішення у справі «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), п. 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (mutatis mutandis, рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), n. 58, у справі «Ґаші проти Хорватії» (Gashi v. Croatia), заява №32457/05, п. 40, від 13.12.2007, та у справі «Трґо проти Хорватії» (Trgo v. Croatia), заява №35298/04, п. 67, від 11.06.2009).

Перераховані виплати не підлягають поверненню за умови, що особа, яка зробила такі виплати, здійснила їх, по-перше, добровільно, по-друге, за відсутності рахункової помилки з її боку і, по-третє, за відсутності недобросовісності з боку набувача. Тобто, якщо, наприклад, виплата стала наслідком якоїсь іншої помилки платника (помилки у документах тощо), вищеперераховані виплати поверненню не підлягають.

Письмовими матеріалами справи підтверджено, що переплата пенсії відповідачу виникла не з вини самого відповідача, а була добровільно виплачена позивачем на підставі поданих документів.

За таких обставин, оцінивши докази, подані сторонами, встановивши характер спірних правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позивачем не доведено факту зловживань з боку відповідача, його винуватості чи недобросовісності щодо надання недостовірних даних, належних доказів наявності рахункової помилки позивач також не надав.

Доказів того, що помилкове призначення відповідачу пенсії відбулося з вини відповідача суду не надано, сумлінність поведінки одержувача коштів, тобто ОСОБА_1 презюмуються.

Враховуючи, що виплата відповідачу пенсії була проведена органом Пенсійного фонду України добровільно, на підставі відповідного рішення, при цьому, фактів недобросовісності з боку відповідача або подання страхувальником недостовірних даних, судом не встановлено, а належних доказів наявності рахункової помилки позивач не надав, передбачені законом підстави для повернення безпідставно виплаченої пенсії відсутні.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою у позові, судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 141, 263-265, 268, 274-279 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення суми надміру виплаченої пенсії залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя Петренко В. С.