Ухвала

02 вересня 2022 року

місто Київ

справа № 357/14018/21

провадження № 61-8436ск22

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Усика Г. І., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Чорний Володимир Васильович, на постанову Київського апеляційного суду від 14 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального навчального закладу Київської обласної ради «Київський обласний інститут післядипломної освіти педагогічних кадрів» про скасування наказу про відсторонення від роботи, стягнення заробітної плати за час відсторонення від роботи, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заявлених позовних вимог та ухвалених судових рішень

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати незаконним та скасувати наказ Комунального навчального закладу Київської обласної ради «Київський обласний інститут післядипломної освіти педагогічних кадрів» (далі - КНЗ Київської обласної ради «Київський обласний інститут післядипломної освіти педагогічних кадрів») від 08 листопада 2021 року № 174/к про відсторонення від роботи, зобов`язати виплатити заробітну плату за час незаконного відсторонення від роботи, cтягнути 25 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди, а також витрати на правову допомогу в розмірі 15 000,00 грн.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 лютого 2022 року позов задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ КНЗ Київської обласної ради «Київський обласний інститут післядипломної освіти педагогічних кадрів» від 08 листопада 2021 року № 174/к про відсторонення від роботи ОСОБА_1 .

Стягнуто з КНЗ Київської обласної ради «Київський обласний інститут післядипломної освіти педагогічних кадрів» на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з часу відсторонення 08 листопада 2021 року до часу фактичного виконання цього судового рішення, обрахованої відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000,00 грн.

Здійснено розподіл судових витрат. В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 14 червня 2022 року скасовано рішення місцевого суду, ухвалено нове судове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

26 серпня 2022 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Чорний О. В., засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Київського апеляційного суду від 14 червня 2022 року та ухвалити у справі нове судове рішення про задоволення позову.

Підставами касаційного оскарження зазначеного судового рішення заявник визначив:

- порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права;

- відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обґрунтування

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення касаційної скарги, у зв`язку з недодержанням заявником вимог процесуального закону, оскільки касаційна скарга не містить визначених процесуальним законом підстав касаційного оскарження судового рішення.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

У касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав) (підпункт 1 пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України).

Щодо вимог процесуального закону до викладу підстав касаційного оскарження судових рішень

І. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був урахований в оскаржуваному судовому рішенні.

Положеннями зазначеної статті передбачено, що підставою для відкриття касаційного провадження є неврахування в оскаржуваному судовому рішенні висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах.

При визначенні справ із подібними правовідносинами враховується предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог, встановлені судами фактичні обставини справи, однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Особа, яка подала касаційну скаргу, повинна врахувати, що у разі посилання у касаційній скарзі на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, у касаційній скарзі потрібно зазначити, яку саме норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду, застосував суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

ІІ. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

ІІІ. Якщо касаційна скарга подана на підставі пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України, у такій скарзі зазначається, щодо якої саме норми права відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

ІV. У випадку оскарження судових рішень на підставі пункту 4 частини другої статті 389 ЦПК України з посиланням на частину першу статті 411 ЦПК України, у касаційній скарзі потрібно зазначити певний пункт частини першої статті 411 ЦПК України, який є обов`язковою підставою для скасування судового рішення з його обґрунтуванням та мотивуванням доводів.

У випадку оскарження судових рішень на підставі частини третьої статті 411 ЦПК України, у касаційній скарзі необхідно зазначити конкретний пункт цієї норми, з наведенням відповідних обґрунтувань.

Виконання зазначених процесуальних вимоги має на меті унеможливити використання формального та беззмістовного викладу заявниками підстав касаційного оскарження. Тобто, заявник має не лише навести зміст відповідного пункту згаданих статей процесуального закону, а й викласти належне обґрунтування підстав касаційного оскарження судового рішення відповідно до наведених вище правових норм.

Щодо оцінки наявності визначених заявником підстав касаційного оскарження судового рішення у цій справі

Визначаючи підстави касаційного оскарження судового рішення апеляційного суду у цій справі, заявник зазначив про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, проте, ураховуючи зміст позовних вимог, зокрема скасування наказу про відсторонення, стягнення середньої заробітної плати та відшкодування моральної шкоди, та застосованих судами при вирішенні спору конкретних норм права, заявник не зазначив щодо застосування якої норми права у спірних правовідносинах (вирішення конкретної вимоги), на переконання ОСОБА_1 , відсутній висновок Верховного Суду. Викладення заявником зазначеного аргументу суд визнає беззмістовним та формальним, оскільки за відсутності належного обґрунтування підстав касаційного оскарження судових рішень, Верховний Суд позбавлений можливості їх визначити на власний розсуд.

Узагальнюючи наведене, Верховний Суд дійшов висновку, що подана заявником касаційна скарга не містить належного викладу підстав, передбачених процесуальним законом щодо оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Посилання на неправильну оцінку досліджених судами доказів зводяться до їх переоцінки, що перебуває поза межами повноважень суду касаційної інстанції, визначених статтею 400 ЦПК України.

Верховний Суд зауважує, що суд касаційної інстанції здійснює перегляд постановлених судами першої та апеляційної інстанцій судових рішень у виключних випадках, кожен з яких окремо передбачений процесуальним законом. Стадія касаційного перегляду не є обов`язковою стадією для усіх видів судових проваджень, а перегляд рішень у касаційному порядку відбувається виключно з підстав, що визначені законом. При цьому, Верховний Суд є судом права, тобто такою судовою інстанцією, яка не здійснює перегляд постановлених та оскаржених рішень повністю, а лише у питанні правильності застосування судами норм права.

Відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року, Reports 1996-V, p. 1544, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).

Ураховуючи, що заявник не виконав вимог процесуального закону щодо наведення визначених процесуальним законом підстав касаційного оскарження судового рішення, касаційна скарга підлягає поверненню заявнику.

Повернення скарги не перешкоджає повторному зверненню, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 4, 389, 393, 411 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Чорний Олександр Васильович, на постанову Київського апеляційного суду від 14 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального навчального закладу Київської обласної ради «Київський обласний інститут післядипломної освіти педагогічних кадрів» про скасування наказу про відсторонення від роботи, стягнення заробітної плати за час відсторонення від роботи, відшкодування моральної шкоди, повернути заявнику.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. І. Усик