Справа № 201/7143/21
Провадження № 2/201/372/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2022 року м Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Демидової С.О.

з секретарем судового засідання Галко С.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами загального провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 19 липня 2021 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 з 1977 року по 2000 рік. Шлюб між ними було розірвано та в судовому порядку вирішено питання щодо поділу спільного сумісного майна подружжя. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, після її смерті спадщину прийняли діти ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , які є спадкоємцями першої черги та фактично прийняли спадщину, оскільки на час смерті матері були зареєстровані та постійно проживали разом зі спадкодавцем.

05 лютого 2013 року ОСОБА_4 звернулася з заявою до Першої дніпровської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ частку домоволодіння АДРЕСА_1 , але право власності на частку в домоволодінні так і не оформила через відсутність оригіналу правовстановлюючого документа.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його донька ОСОБА_4 , позивач є спадкоємцем першої черги після її смерті, тому звернувся з відповідною заявою про прийняття спадщини до Першої дніпровської державної нотаріальної контори. 22 травня 2019 року державним нотаріусом Першої дніпровської державної нотаріальної контори Білецькою В.І. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій в зв`язку з відсутністю реєстрації права власності на спадкове майно за спадкодавцем. Тому позивач просив суд визнати за ним право власності на Ѕ частину домоволодіння АДРЕСА_1 (а.с. 2-5).

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 19 липня 2021 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с.22).

Ухвалою суду від 22 липня 2021 року позовна заява ОСОБА_1 залишена без руху (а.с. 23-24).

Згідно із вимогами ч. 6 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Дніпропетровській області щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача (а.с.28).

Ухвалою судді від 26 серпня 2021 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом (а.с. 29-30).

До суду 10 вересня 2021 року надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача (а.с.34).

25 січня 2022 року ухвалою суду задоволено клопотання позивача про витребування доказів (а.с. 51-52).

Ухвалою суду від 11 травня 2022 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 92-93).

15 вересня2022 року на адресу суд надійшла заява представника позивача про розгляд справи за їх відсутності на задоволенні позовних вимог наполягали.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини встановленні судом

Позивач є батьком ОСОБА_5 що підтверджується свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_1 (а.с. 71), яка змінювала прізвище на ОСОБА_6 (а.с. 72) та ОСОБА_7 (а.с. 73-74).

Як зазначає позивач в позовній заяві з 1977 року по 2000 рік він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 .

Шлюб між ними було розірвано та в судовому порядку вирішено питання щодо поділу спільного сумісного майна подружжя.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 (а.с. 8).

Після смерті ОСОБА_3 з заявою про прийняття спадщини звернулася її донька ОСОБА_4 (а.с .9), однак 07 вересня 2013 року державним нотаріусом Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори Заносієнко Н.М. було роз`яснено ОСОБА_4 , про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, на домоволодіння АДРЕСА_1 , оскільки відсутні правовстановлюючі документи (а.с. 11).

05 лютого 2013 року ОСОБА_4 звернулася з заявою до Першої дніпровської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ частку домоволодіння АДРЕСА_1 , але право власності на частку в домоволодінні так і не оформила через відсутність оригіналу правовстановлюючого документа.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_3 (а.с. 12).

22 листопад 2016 року з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 звернувся її батько ОСОБА_1 (а.с. 63).

Відповідно до довідки № 136 від 02 грудня 2016 року виданої Квартальним комітетом Жовтневої районної ради у місті Дніпропетровську разом з померлою ОСОБА_4 в буд. АДРЕСА_1 зареєстрований її брат ОСОБА_2 (а.с. 65).

На запит державного нотаріуса стосовно реєстрації права власності на буд. АДРЕСА_1 КП «ДМБТІ» повідомляє, що станом на 31 грудня 2012 рік в інвентаризаційній справі за адресою АДРЕСА_1 містяться відомості про право власності що належить ОСОБА_3 (а.с. 75)

18 червня 2018 року департаментом житлового господарства Дніпровської міської ради на запит державного нотаріуса, повідомлено, що за даними електронної бази департаменту, відсутня інформація щодо передачі у власність громадянам, шляхом приватизації, об`єкта нерухового майна за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 80 назвороті).

Згідно свідоцтва про право власності на домоволодіння від 20 березня 1998 року, право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 зареєстроване за ОСОБА_3 (а.с. 82).

22 травня 2019 року постановою державного нотаріуса Першої дніпровської державної нотаріальної контори відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті його доньки ОСОБА_4 померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , на житловий будинок АДРЕСА_1 , оскільки реєстрація на спадкове майно проведена не була (а.с. 88).

Оскільки у позивача існують перешкоди в оформлені своїх спадкових прав у нотаріуса саме з цих підстав він звернулася до суду.

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного позивачем, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов`язок держави забезпечувати захист прав і свобод людини і громадянина судом (стаття 55).

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: визнання права (частина 2статті 16 ЦК України).

За частиною першою ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із частиною першоюст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Отже, законодавство визначає три окремі підстави для захисту цивільного права особи: порушення, невизнання, оспорювання права.

З урахуванням цих норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно положеньст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до частини першоїстатті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідност. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою ч. 1 ст. 1220 ЦПК України.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Стаття 1267 ЦК України передбачає, що розмір частки у спадщині спадкоємців за законом із спадкоємців за законом є рівними.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки ст. 1261 ЦК України.

Дня прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини ст. 1270 УЦК України.

Частиною першою ст. 1269 ЦК України, встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Частиною 3 ст. 1296 ЦК України визначено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно ч. 1 ст. 1297 ЦПК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відповідно дост. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні визначено Законом України "Про нотаріат", глава 7 розділу ІІІ якого, передбачає видачу свідоцтва про право на спадщину.

Так, згідно ч. 1ст. 67 Закону України "Про нотаріат", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо.

Нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна (ч. 1ст. 68 Закону України "Про нотаріат").

Позивач є спадкоємцем за законом. Відповідно до матеріалів спадкової справи, відкритої після смерті доньки ОСОБА_4 , вбачається, що із заявою про прийняття спадщини звернувся лише позивач.

Відповідно до ч. 2, 3 Постанови Пленуму Верховного суду України 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» - Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Так як нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадковий будинок у позивача виникло право на захист своїх порушених прав шляхом подання позову про визнання права власності в судовому порядку.

Згідно зіст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивач у встановленому законом порядку звернувся до державного нотаріуса для оформлення спадщини на нерухоме майно та йому необхідно було надати в нотаріальну контору правовстановлюючі документи на право власності на нерухоме майно, але через їх відсутність нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальних дій.

Відмова у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом не може бути перешкодою у набутті позивачем права на вищезазначену квартиру.

Позивач позбавлений можливості оформити своє право на спадщину у нотаріуса у зв`язку з відсутністю державної реєстрації права власності на спадкове нерухоме майно та у зв`язку із відсутністю у позивача документів, які підтверджують право власності на вищевказане нерухоме майно за спадкодавцем.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що є усі достатні підстави для визнання за ОСОБА_1 права власності на Ѕ частину домоволодіння АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 13, 76-78, 81, 141, 263 - 265 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) право власності на 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 29 вересня 2022 року.

Суддя С.О. Демидова