Провадження № 2-о/127/293/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2022 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Ан О.В.,

за участю секретаря Поляруш І.О.

представника заявниці ОСОБА_1 ,

заінтересованої особи ОСОБА_2 ,

представника заінтересованої особи ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці цивільну справу за заявою ОСОБА_4 , заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2022 до суду із заявою про видачу обмежувального припису звернулася ОСОБА_4 відповідно до якої просила видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , на строк шість місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме: усунути ОСОБА_4 перешкоди у користуванні майном, що перебуває у спільній частковій власності ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (по частці), а саме квартири АДРЕСА_2 ; заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань 2 кілометрів до місця проживання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_3 ; заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань 2 кілометрів до місця роботи ОСОБА_4 , а саме до Комунального закладу «Центр культури і дозвілля Лука-Мелешківської сільської ради» за адресою: АДРЕСА_4 та інших місць частого відвідування ОСОБА_4 ; заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_4 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; заборонити ОСОБА_2 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_4 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею. Мотивувала заявлені вимоги тим, що з 2013 по 2021 ОСОБА_4 перебувала у шлюбі із ОСОБА_2 за період шлюбу та після розірвання шлюбу вона піддавалася фізичному насиллю зі сторони чоловіка, у зв`язку з цим вона була змушена звертатися до органів поліції. Дані звернення не дали результату це і стало причиною звернення з заявою про видачу обмежувального припису.

Ухвалою суду від 25.07.2022 провадження у справі відкрито.

У судовому засіданні представник заявниці просив задовольнити заявлені вимоги із підстав наведених у заяві, на запитання судді у чому проявляється вплив психологічного характеру на заявницю відповіді надати не зміг.

Заявниця до суду не з`явилась, поважні причини неявки не вказала.

У судовому засіданні ОСОБА_2 проти задоволення заяви заперечив, зазначив, що він є співвласником квартири у якій проживає заявниця із дітьми. Шлюб розірвано у 2021 році. Мають двох дітей. Тимчасовий заборонний припис застосували до нього в серпні минулого року через сварку, яка виникла в їх з ОСОБА_4 квартирі через те, що батько ОСОБА_4 намагався поставити новий замок до вхідних дверей квартири. Як на нього та і на ОСОБА_4 було складено протоколи про адміністративне правопорушення, про те відносно нього адмінматеріал закритий за відсутністю складу правопорушння. Він не вчиняє жодних дій, які б свідчили про домашнє насильство. Він не знає де працює заявниця, ніколи не відвідував місце її роботи. В березні рішенням Вінницького міського суду розділено майно подруджжя і за ним визнано право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_2 . Про те він проживає за іншою адресою у своїх батьків. Він телефонує заявнику щоб побачитися з дітьми, прицьому поводить себе коректно. Він приїздить до місця проживання заявниці з метою побачитися з дітьми, друзями, які проживають поруч. За весь цей період між ним та заявницею не було сварок чи інших непорозумінь, тому він був шокований отримавши повідомлення суду. Вважає, що застосування обмежувального припису безпідставне і буде порушувати його права бачитися із дітьми, друзями, тощо .

Представник ОСОБА_2 у судовому засіданні зазначив, що у матеріалах справи відсутні докази, які підтверджували б вину його клієнта у вчиненні домашнього насильства, рішень суду із визнанням його вини, а особливо систематичного. Саме тому просив відмовити у задоволенні заяви.

Суд оцінивши усі докази у справі та вислухавши представника заявника та заінтересовану особу його представника встановив, з 14.03.2013 року по 29.06.2021 ОСОБА_2 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбу та мають спільних двох дітей (рішення суду а.с. 16-17).

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 10.03.2022 поділено спільне нажите майно подружжя та визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_2 .

Суд оцінює терміновий припис від 11.08.2021 року та рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 01.02.2022 року як ненналежні докази ( не стосується спору) в та не приймає їх. Так, згідно ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Листом Вінницького районного управління поліції НП України ГУНП у Вінницькій області повідомлено, що міститься інформація про звернення ОСОБА_4 02.10.2020, 19.05.2022 та 02.06.2022 про конфлікт із чоловіком. Про те підстави звернення ( які дії з чим пов`язані) суду не відомі. Тому суд вважає, що лист не може бути підситавою застосування припису.

Організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства, врегульовано Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Згідно з пунктами 3, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи (пункт 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Відповідно до положень статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають: 1) постраждала особа або її представник; 2) у разі вчинення домашнього насильства стосовно дитини - батьки або інші законні представники дитини, родичі дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачуха або вітчим дитини, а також орган опіки та піклування; 3) у разі вчинення домашнього насильства стосовно недієздатної особи - опікун, орган опіки та піклування.

Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

У пункті 9 частини першої статті 1 цього Закону визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.Згідно ст. 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Стаття 33 Конституції України передбачає, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.

Батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.

Підстави обмеження ОСОБА_2 в його конституційних і інших правах заявник та її предстаник не зазначили і не довели.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина перша статті 81 ЦПК України).

З огляду на показання представника заявниці та заінтересованої особи та його представника, доданих доказів суд вирішив відмовити у задоволенні заяви з наступних підстав: сторона заявниці не надала суду достатніх доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства відносно неї, підтверджень про визнання його провини не довели підстави обмеження порав ОСОБА_2 ю передбачених Коенституцією України та іншими нормативними актами.

В силу ч.3 ст.350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.1, ч.3 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ст.ст. 263-265, 273, 350-6 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_4 , заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису - відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заявник: ОСОБА_4 , АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Заінтересована особа ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Суддя: