Справа № 296/1104/22
УХВАЛА

Іменем України

"22" лютого 2022 р. м.Житомир

Суддя Корольовського районного суду м. Житомира Адамович О.Й., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: ТОВ будівельно-комерційна фірма «БІКА», про встановлення факту перебування у трудових відносинах,-

ВСТАНОВИВ:

До Корольовського районного суду м. Житомира надійшла вказана заява, в якій заявник просить встановити факт її перебування у трудових відносинах із ТОВ будівельно-комерційною фірмою «БІКА» у період з 26.05.1998р. по 27.07.2001р. згідно запису у трудовій книжці під номером 9,10.

Обґрунтовуючи заяву заявник посилається на те, що перебувала у трудових відносинах з ТОВ будівельно-комерційною фірмою «БІКА» у період з 26.05.1998р. по 27.07.2001р. Проте, при вирішенні питання щодо встановлення трудового стажу, з`ясувалося, що записи в трудовій книжці не узгоджуються з викладеним терміном в наказі №16 від 26.05.1998 року, а саме неправильним відображенням року. Також зазначає, що на її звернення до товариства щодо надання наказу №16 від 26.05.1998 року та внесення відповідних змін до трудової книжки було проігноровано, у зв`язку з чим вона вимушена звернутися до суду.

Дослідивши подану заяву, слід дійти висновку про відмову у відкритті провадження у вказаній справі з наступних підстав.

Згідно із частиною першою ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до пункту 5 частини другої ст. 293 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд розглядає в порядку окремого провадження.

За умовами частини третьої ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Згідно із ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У відповідності до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», відповідно до статей 255, 271 Цивільного процесуального Кодексу України(ЦПК) в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Важливе значення має вимога про обов`язкове зазначення у заяві мети встановлення юридичного факту, оскільки мета дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки. У заяві необхідно також вказати причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, та навести докази його існування. Встановлення судом певного факту в порядку непозовного провадження можливо лише тоді, коли це не призведе до виникнення спору про право, тобто коли цей факт не торкнеться прав інших осіб.

Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також не доведенням суб`єктивного права за умов, що є конкретні особи, які перешкоджають в реалізації такого права.

Вбачається, що фактично підставою для звернення з заявою про встановлення факту перебування у трудових відносинах стало залишення без відповіді звернення заявника до свого колишнього роботодавця щодо надання завіреної копії наказу №16 від 26.05.2019 року та внесення зміни до трудової книжки.

Отже, обставини перебування в трудових відносинах можливо підтвердити в інший спосіб, тобто не потребує виключно судового порядку встановлення. Зокрема період перебування у трудових відносинах можливо підтвердити шляхом виправлення допущеної помилки внесенням змін до трудової книжки роботодавцем або підтвердити стаж роботи шляхом отримання копії наказу про прийняття на роботу саме 26.05.1998 року, оригінал якого має зберігатися в роботодавця або в архіві.

Фактично, з поданої заяви вбачається порушення роботодавцем законодавства про звернення громадян в частині ненадання відповіді на запит заявника.

Слід наголосити, що встановлення факту в судовому порядку можливо здійснити виключно у разі відсутності законодавчого механізму його встановлення, існування об`єктивних, непереборних обставин, які не дають можливості підтвердити правовий стан фізичної особи, від якого залежить виникнення, зміна або припинення її особистих чи майнових прав.

Викладені в заяві обставини не вказують на відсутність такого механізму або об`єктивної неможливості його реалізації (припинення юридичної особи, втрати документів, які підтверджують факт перебування у трудових відносинах у відповідний період).

Крім того, саме лише посилання на необхідність встановлення трудового стажу не можна вважати достатньою підставою для встановлення факту, який матиме юридичне значення, так як в заяві не зазначається, на які саме правовідносини впливає встановлення строку перебування у трудових відносинах.

Частиною четвертою статті 315 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Враховуючи викладене, приходжу до висновку про необхідність відмовити у відкритті провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 260, 261, 293, 294, 315, 351-355 Цивільного процесуального кодексу України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ТОВ будівельно-комерційна фірма «БІКА», про встановлення факту перебування у трудових відносинах.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя О. Й. Адамович