РІШЕННЯ

іменем України

Справа № 285/4888/22

провадження у справі № 2/0285/957/22

11 жовтня 2022 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді……..………..……...Літвин О. О.,

секретаря………...................................Клечковської М. М.,

з участю сторін:

позивачки.............................................. ОСОБА_1 ,

відповідача............................................ ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу

за правилами спрощеного позовного провадження

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2022 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила стягнути з нього на її користь аліменти на утримання їх двох неповнолітніх синів у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В обґрунтування позову зазначила, що відповідач є батьком дітей, однак не виконує свої зобов`язання по їх утриманню, хоча є працездатною особою та може надавати матеріальну допомогу. Сини проживають разом з нею і вона сама піклується про них і забезпечує.

В судовому засіданні позивачка підтримала позов, зазначила, що наразі триває процес розлучення між нею та відповідачем, у зв`язку з чим сини тимчасово проживають разом із батьками чоловіка, так як не має власного житла і займається його пошуками. Водночас вона піклується про дітей, матеріально їх забезпечує, відвозить до школи.

Відповідач в судовому засіданні спершу позов не визнав, мотивуючи тим, що діти живуть у його батьків, однак, не заперечив, щоб вони проживали з матір`ю, з якою він вже спільно не проживає. В подальшому не заперечив, щоб з нього стягувались аліменти на користь позивачки на утримання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у розмірі, зазначеному в позову. При цьому вказав, що не працює, є військовим пенсіонером.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до наступного висновку.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.

Конвенція ООН про права дитини встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, яка має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ст.141 СК України).

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від неї, та захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для життєдіяльності.

Кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ст.181 СК України).

Судом встановлено, що з 06.09.2014 сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Держава Україна, проголошуючи такий принцип сімейного права, як державна охорона кожної дитини, реалізує його в одному із положень ст.182 СК України, якавстановлює мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про державний бюджет України на 2022 рік» встановлений розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від шести до вісімнадцяти років: з 01.07.2022 2 744 грн., з 01.12.2022 2 833 грн.

Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини. Обов`язки по вихованню, догляду, розвитку дитини значно більшою мірою виконуються тим з подружжя (з колишнього подружжя), з яким дитина проживає. Незважаючи на юридично закріплений принцип гендерної рівності (ч.6 ст.7 СК України), у переважній більшості випадків догляд за дитиною здійснює її мати. Разом з тим, суд наголошує, що обов`язок по утриманню дитини, піклування про її фізичний і духовний розвиток, створення умов для отримання належної освіти, не може бути покладений виключно на одну матір.

Відповідач є молодою особою 29 років; працездатний; інших дітей чи непрацездатних батьків на утриманні не має; не достатньо приймає участь у вихованні неповнолітніх синів та не створює всі необхідні умови для їх розвитку і життя; будь-яких поважних причин, що унеможливлюють надання ним матеріальної допомоги, на момент розгляду справи не існує, відтак він спроможний сплачувати аліменти.

Незважаючи на те, що місце проживання дітей на момент винесення рішення у даній справі судом ще не визначено, відповідачем не заперечувалась та обставина, що сини із ним не проживають. Той факт, що діти тимчасово живуть у дідуся і бабусі, не може бути підставою для відмови у стягненні аліментів на їх утримання. Оскільки в даному випадку ініціатором позову виступила матір, то утримання слід проводити саме на її користь.

Виходячи з позиції якнайкращого забезпечення інтересів спільних дітей сторін, враховуючи, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення їх гармонійного розвитку, суд приходить до переконання про обґрунтованість позовних вимог.

Враховуючи визначений розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку; розмір середньої заробітної плати по Україні; потребу позивачки у фінансовій допомозі з боку відповідача, який є людиною працездатного віку та зобов`язаний брати участь у забезпеченні благополуччя своїх дітей, суд приходить до висновку, що він в змозі сплачувати аліменти в розмірі, зазначеному у позовних вимогах: 1/3 частки від усіх видів його доходу. Такий розмір є реальним, не поставить відповідача у матеріальне становище значно гірше від положення синів і позивачки, відповідатиме, як інтересам дітей, так і матеріальному становищу тастану здоров`я платника аліментів, а також засадам розумності, виваженості і справедливості.

Відповідач не надав жодних заперечень проти позову та доказів на підтвердження того, що доходи і матеріальне становище позивачки надають їй можливість самотужки забезпечити дітям шкільного віку належний життєвий рівень.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до положень ст.191 СК України стягнення аліментів потрібно проводити з дня пред`явлення позову.

Рішення в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», то відповідно до вимог ст.141 ЦПК України він стягується з відповідача в дохід держави.

Керуючись статтями 4, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, - суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,

аліменти на утримання неповнолітніх дітей:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,

починаючи стягнення з 26.09.2022 до повноліття синів: ОСОБА_3 до ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_4 до ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Рішення суду в частині стягнення аліментів у розмірі суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 992,40 грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну його частини, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Дата виготовлення повного тексту рішення 13 жовтня 2022 року.

Головуюча суддя? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? О. О. Літвин