Номер провадження: 22-ц/813/6574/22
Справа № 2-62/2009
Головуючий у першій інстанції Гранін В.Л.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів: Сегеди С.М., Цюри Т.В.,

з участю секретаря Шлапак А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 27 травня 2009 року, постановленого під головуванням судді Граніна В.Л., у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про виділення в натурі частки майна, що є у спільній частковій власності, -

в с т а н о в и в:

У жовтні 2008 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про виділення в натурі частки майна, що є у спільній частковій власності, в якому просила:

- виділити в натурі 4/9 частин в окремий об`єкт нерухомості із житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 , що належать ОСОБА_3 у спільній частковій власності;

- припинити спільну часткову власність ОСОБА_3 на 4/9 частин домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1 ;

- визнати 4/9 частин домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1 окремим об`єктом нерухомого майна, з присвоєнням окремого номеру - № НОМЕР_1 ;

- визнати право власності за ОСОБА_3 на окремий об`єкт нерухомості - житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з наступних приміщень: в літ. «А»: 2-1 - житлова кімната площею 10,5 кв.м., 2-2 - коридор площею 7,9 кв.м.; 2-3 - кухня площею 7,0 кв.м.; літ. «В» - літня кухня; літ «Г» - вбиральня; літ. «Ж» - сарай, розташований на земельній ділянці площею 0,0481 га.

В обґрунтування свого позову позивачка зазначила, що предметом спору є домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 04 квітня 2007 року, зареєстрованого в належному порядку в КП «Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості», позивачка є власником спірного домоволодіння, який є ізольованим житловим приміщенням із самостійним входом, придатним для проживання, розташований на ізольованій земельній ділянці за вказаною адресою.

Решта 5/9 частин вказаного домоволодіння належить ОСОБА_4 .

Позивачка мала намір виділити в натурі належну їй частку у домоволодінні, оскільки її частка є ізольованою, у зв`язку з чим звернулася до суду з зазначеним позовом.

В ході судового розгляду справи позивач надав суду нотаріальну заяву відповідача, згідно якої відповідач позовні вимоги позивача визнав у повному обсязі.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 27 травня 2009 року в позов ОСОБА_3 задоволений.

Виділено в натурі 4/9 частин в окремий об`єкт нерухомості із житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 , що належать ОСОБА_3 у спільній частковій власності.

Припинена спільна часткова власність ОСОБА_3 на 4/9 частин домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Визнано 4/9 частин домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1 окремим об`єктом нерухомого майна, з присвоєнням окремого номеру - АДРЕСА_2 .

Визнано право власності за ОСОБА_3 на окремий об`єкт нерухомості - житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , що складається з наступних приміщень: в літ. «А»: 2-1 - житлова кімната площею 10,5 кв.м.; 2-2 - коридор площею 7,9 кв.м.; 2-3 - кухня площею 7,0 кв.м.; літ. «В» - літня кухня; літ «Г» - вбиральня; літ. «Ж» - сарай, розташований на земельній ділянці площею 0,0481 га.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2 , яка є правонаступником відповідача ОСОБА_4 , звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким у задоволені позову відмовити, посилаючись на недоведеність та неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги, апелянт зазначає, що позивач обрала неналежний спосіб захисту. Відповідач не була належним чином повідомлена про розгляд справи. Також зазначив, що ОСОБА_2 є рідною сестрою відповідача, яка після її смерті на підставі заповіту звернулася до нотаріуса з заявою для прийняття спадщини, якій було відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини з зазначенням про розбіжність у документах прізвища померлої, відсутністю підтверджень того, що померла та ОСОБА_2 є рідними сестрами, невідповідність заповіту вимогам законодавства, неможливістю встановлення часток житлового будинку, також нотаріус зазначив про те, що суд помилково визнав дійсним договір купівлі-продажу.

Відзиву до суду надано не було.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду надано не було.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення.

Учасники справи про призначене судове засідання на 12 жовтня 2022 року були сповіщені належним чином у відповідності до п. 2 ч. 8 ст. 128 ЦПК України.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, явка яких не визнавалась апеляційним судом обов`язковою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення адвоката Зозулянського Д.О., представника ОСОБА_2 , перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційне провадження підлягає закриттю, з наступних підстав.

У частині 4 статті 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у постанові від 05 лютого 2020 року у справі №521/12093/19 (провадження №61-20975св19) дійшов наступного правового висновку: «відмовляючи у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою приватного виконавця, апеляційний суд не врахував, що він звернувся до суду як особа, яка не брала участі у справі, вважаючи, що суд вирішив питання про його права, свободи, інтереси та (або) обов`язки (частина перша статті 352 ЦПК України).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Тлумачення наведених вище норм процесуального права свідчить про те, що суд апеляційної інстанції лише в межах відкритого апеляційного провадження має процесуальну можливість дійти висновку щодо вирішення, чи невирішення судом першої інстанції питань про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки особи, яка не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції та подала апеляційну скаргу. При цьому, якщо обставини про вирішення судом першої інстанції питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, не підтвердились, апеляційне провадження підлягає закриттю.

Тобто апеляційному суду необхідно відкрити апеляційне провадження, а у разі з`ясування, що судовим рішенням питання про його права, свободи, інтереси та (або) обов`язки не вирішувалося, закрити апеляційне провадження відповідно до пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України».

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 13 квітня 2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 , особи, яка не приймала участь у справі, на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 27 травня 2009 року.

У частинах 1 та 2 статті 367 ЦПК України зазначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 1 статті 352 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Аналогічна за змістом норма містилась і у статті 292 ЦПК України у редакції, чинній на момент ухвалення оскаржуваного рішення.

Як роз`яснено Пленумом Верховного Суду України у пункті 8 постанови від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», при поданні апеляційної скарги особою, яка не має передбаченого статтею 292 ЦПК України 2004 року права на апеляційне оскарження, у тому числі особою, яка не брала участі у справі, про права та обов`язки якої суд першої інстанції питання не вирішував, подання скарги на ухвалу суду, що не підлягає апеляційному оскарженню, суддя-доповідач відповідно до цієї норми та частини третьої статті 297 ЦПК України 2004 року постановляє ухвалу про відмову в прийнятті апеляційної скарги. Якщо зазначені обставини будуть встановлені після прийняття апеляційної скарги до розгляду, апеляційний суд постановляє ухвалу про закриття апеляційного провадження у справі за такою скаргою.

Системний аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що особи, які не брали участі у справі, мають право на апеляційне оскарження лише за умови, що суд вирішив питання про їх права та обов`язки.

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу resjudicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 03 квітня 2008 року).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , зазначає, що рішенням суду порушені її права та законні інтереси, як спадкоємиці ОСОБА_4 .

Після прийняття апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі, суд апеляційної інстанції з`ясовує, чи прийнято оскаржуване судове рішення безпосередньо про права, інтереси та (або) обов`язки скаржника і які конкретно.

Якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, то апеляційний суд своєю ухвалою закриває апеляційне провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України, оскільки у такому випадку не існує правового зв`язку між скаржником і сторонами у справі, в зв`язку з чим відсутній суб`єкт апеляційного оскарження.

Судом встановлено, та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_3 належать 4/9 частин будинку під АДРЕСА_1 , та складається в цілому з одного кам`яного будинку під літ «А», житловою площею 39,6 кв.м, сараїв під літ. «Ж», «З», літньої кухні під літ «В», гаражу під літ «Е», вбиралень під літ. «Д», «Г» та огорожі - №1-7, мостіння ІІ, ІІІ, розташованих на земельній ділянці площею 963 кв.м, що підтверджується нотаріально посвідченим договором дарування від 04.04.2007 року (а.с. 7-8).

ОСОБА_4 належать 5/9 частин будинку з господарськими спорудами під АДРЕСА_1 , загальною житловою площею 39,6 кв.м., та складається з 2-х житлових кімнат, санвузлу, кухні та коридору, площею 29,1 кв.м що підтверджується біржовим договором купівлі-продажу від 05 серпня 1998 року (а.с. 20-21).

Відповідно до технічного паспорту ОСОБА_3 , належить кімната, площею 10,5 кв.м., коридор 7,9 кв.м., кухня 7,0 квм, загальною площею 25,4 кв.м., ОСОБА_4 належить кімната площею 12,9 кв.м., кімната 16,2 кв.м., санвузол площею 4,4 кв.м., кухня площею 10,3 кв.м., коридор площею 6,6 кв.м, коридор площею 5,3 кв.м., загальною площею 55,7 кв.м (а.с. 9-13).

ОСОБА_4 , дала згоду ОСОБА_3 на виділ її частки домоволодіння, розташованого в АДРЕСА_1 , в житловий будинок і присвоєння цьому будинку окремої адреси, а також погодилась зі схемою порядку користування земельною ділянкою площею 0,0481 га, що підтверджується нотаріально посвідченою заявою від 15.08.2008 року (а.с. 15).

Звертаючись до апеляційного суду ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2 , зазначає що ОСОБА_4 11.12.2019 року при житті склала заповіт, яким свою частку будинку та накопичену пенсію заповіла ОСОБА_2 , даний заповіт посвідчено представником медичного центру в м. Монпельє Французька республіка (а.с. 101-104).

З актового запису, посвідченого в м. Монпельє Французька республіка, вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вдова ОСОБА_6 (а.с. 105-107).

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2 зазначає, що після смерті ОСОБА_5 ОСОБА_2 , звернулась до нотаріусу про прийняття спадщини.

Постановою державного нотаріуса Малиновської державної нотаріальної контори від 24.05.2021 року було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з підстав: розбіжностей у документах прізвища померлої ( ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ), не надано підтвердження про родинні зв`язки (що вони сестри), невідповідністі заповіту діючому законодавству, неможливості встановлення частки житлового будинку.

Колегія суддів, з урахуванням встановлених обставин приходить висновку про те, що будь-яких належних та допустимих доказів того, що оскаржуваним рішенням суду порушені права ОСОБА_2 суду апеляційної інстанції не надано.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності.

Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

На підставі вищенаведених обставин, колегія суддів не вбачає підстав для розгляду по суті апеляційної скарги та приходить до висновку, що оскаржуваним рішенням суду не порушені права ОСОБА_2 .

Відповідно до положень ст. 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося. Про закриття апеляційного провадження суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в касаційному порядку.

На підставі наведеного вище, апеляційне провадження підлягає закриттю на підставі п.3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 352, 362, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 27 травня 2009 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про виділення в натурі частки майна, що є у спільній частковій власності закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 14 жовтня 2022 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ С.М. Сегеда

______________________________________ Т.В. Цюра