РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2022 року

м. Рівне

Справа № 569/8765/21

Провадження № 22-ц/4815/701/22

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючий суддя: Боймиструк С.В.,

судді: Вейтас І.В., Шимків С.С.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 25 січня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною шестирічного віку, -

В С Т А Н О В И В :

В Рівненський міський суд 29 квітня 2021 року з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку звернулась ОСОБА_2

17 червня 2021 року до Рівненського міського суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виключення запису, як батька з актового запису про народження дитини.

Ухвалою Рівненського міського суду від 22 листопада 2021 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виключення запису, як батька з актового запису про народження дитини залишено без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 25 січня 2022 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду - 29 квітня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання, як жінки, з якою проживає дитина у розмірі прожиткового мінімуму на одну особу щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду - 29 квітня 2021 року і до досягнення дитиною шести років.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погодившись із вказаним рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій доводить про його незаконність через порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Вказує, що присуджений розмір аліментів на дитину більш ніж в два з половиною рази перевищує прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років та визначений місцевим судом без достатніх мотивів.

Зазначає, що підстави задоволення позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання позивачки є недоведеними, оскільки долучена медична документація не свідчить про вади фізичного або психічного розвитку, оскільки не містить категоричного заключення лікаря про конкретно визначені вади здоров`я дитини. Вказаними доказами стверджується, що дитина має незадовільний стан здоров`я, та нею (позивачкою) вживаються заходи щодо її лікування. Крім того, вважає, що позивачка не позбавлена можливості звернутись до суду з позовними вимогами про стягнення з відповідача додаткових витрат на лікування дитини, які були чи будуть понесені й стверджує, що готовий в цьому сприяти та допомагати по мірі обґрунтованої потреби.

Доводить, що відповідно до оскаржуваного рішення зобов`язаний сплачувати на користь позивачки 1/2 частину свого заробітку, що становить майже 4 прожиткових мінімумів для дитини віком до 6 років.

На підставі викладеного просить рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 25 січня 2022 року змінити зменшивши розмір аліментів на дитину до 1/6 частки всіх видів його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття, а в решті вимог відмовити. Відповідно вирішити питання про розподіл судових витрат пропорційно до задоволення позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачка ОСОБА_2 спростовує викладені доводи та просить залишити оскаржуване рішення без змін.

Зазначає, що 1/3 частка доходу відповідача не перевищує верхню можливу межу розміру аліментів визначену ч. 5 ст. 183 СК України. Місцевим судом враховано стан здоров`я дитини, матеріальне становище відповідача та прийняте рішення з урахуванням принципу якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Вказує, що долучена медична документація відображає всі наявні у дитини розлади здоров`я, які відобразились на фізичному розвитку дитини і які станом на сьогодні продовжують існувати. Відомості, що відображені у ній вносились фаховими лікарями, які мають право встановлювати діагнози та інші відомості, які стосуються хворого.

Відповідач в суді першої інстанції вказані документи під сумнів не ставив.

Стверджує, що ч.2 ст.84 СК України дозволяє стягнути аліменти на утримання матері до досягнення дитиною 3 років лише за ознакою того, що дитина проживає з матір`ю, а ч.3 ст.84 СК України, дає правову підставу для заявлення позовної вимоги про призначення аліментів до досягнення дитиною 6 років.

Також вважає, що не стосуються предмету спору твердження апелянта, що замість стягнення аліментів в порядку ч.3 ст.84 СК України, позивач повинна звертатись з позовом про стягнення додаткових витрат на дитину, з тих міркувань, що предметом позовної вимоги щодо її утримання в порядку ст. 84 СК України - є факт утримання матері дитини, а не дитини. В той час як питання стягнення додаткових витрат на дитину стягується з батька дитини в порядку ст. 185 СК України, навіть коли має місце призначення аліментів.

Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданим 13 квітня 2021 року Рівненським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів) вбачається, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що складено відповідний актовий запис №801. Батьками записані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

За результатами біологічної експертизи, ОСОБА_1 , може бути батьком ОСОБА_3 з ймовірністю 99, відсотків. (а.с. 138)

Згідно довідки про заробітну плату від 16.11.2021 року, ОСОБА_1 з січня 2021 року по жовтень 2021 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 з щомісячною оплатою в розмірі 16 961 грн. 40 коп. (а.с. 131)

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 28.08.2021 року №165 ОСОБА_2 прибула з відпустки і приступила до виконання службових обов`язків офіцера організаційно-мобілізаційного відділення штабу відповідної військової частини. (а.с. 105)

01.09.2021 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 уклали договір про здійснення догляду за дитиною до трьох років.(а.с. 102)

Як вбачається з договору та не оспорюється сторонами спільна дитина сторін проживає разом з матір`ю.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Частиною 2 статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно із ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Норми статті 182 СК України вказують, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Таким чином законодавець встановив, що визначальним критерієм для визначення суми аліментів у рекомендованому розмірі та більше є достатність доходів платника.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», у 2022 році прожитковий мінімум на одну особу з розрахунку на місяць для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема, дітей віком до 6 років з 1 січня складає 2100 гривень.

Як вбачається з матеріалів справи щомісячний дохід відповідача складав 16961 гривню 40 копійок.

В обґрунтування заявлених позовних вимог, ОСОБА_2 покликалась, зокрема, на наявність у відповідача автомобіля, помешкання та, водночас, перебування на її утриманні п`ятьох дітей, однак доказів, які б підтверджували вказані обставини суду не надала.

Відповідач є фізично здоровою особою, проходить військову службу та отримує відповідне грошове забезпечення. Відомості щодо наявності у нього на утриманні інших осіб відсутні. З долученої позивачкою медичної документації, а саме обмінної карти вбачається, що на момент виписки з медичного закладу у дитини діагностовано ряд захворювань, які потребують подальшого спостереження та лікування.

Враховуючи розмір грошового забезпечення, яке отримує відповідач, визначений місцевим судом розмір аліментів у формі 1/3 частки від доходу становитиме 5653 гривні та значно перевищує рекомендований розмір. Виходячи з того, що обов`язок піклування покладено на обох батьків є доцільним зменшити розмір аліментів на утримання дитини до 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Колегія суддів вважає, що такий розмір аліментів на утримання однієї дитини з урахуванням встановлених обставин, які обов`язкові до врахування відповідно до ст. 152 СК України, не порушить принципу врахування найкращих інтересів дитини, забезпечить справедливий баланс між батьківським обов`язками сторін та не становитиме надмірний тягар для відповідача, що в свою чергу є однією з гарантій реальності виконання судового рішення.

Згідно з ч. 3 ст. 84 СК України, якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років.

За положеннями ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

З долученої позивачкою обмінної карти вбачається, що після народження дитини діагностовано ряд захворювань.

Копією виписки з медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_3 від 22.04.2021 року підтверджується його перебування з 19.04.2021 року по 22.04.2021 рік у медичному закладі КП «РОДЛ» м. Рівне. Згідно виписки встановлений заключний діагноз гіпоксично-ішемічне ураження ЦНС середньо важкого ступеня, гострий період, синдром церебрального пригнічення та супутні діагнози. Лікувальною установою проведено ряд обстежень та відповідне лікування. При виписці встановлено, що стан дитини задовільний та надано лікувальні і трудові рекомендації, зокрема консультація невролога і окуліста через 2 місяці, торакального хірурга через 3 місяці.

За результатами огляду офтальмологом 17.06.2021 року встановлено діагноз ангіопатія сітківки обох очей та рекомендовано пройти повторний контроль через 1-1,5 місяця.

10.06.2021 року, 31.07.2021 року, 25.09.2021 року проведено огляди неврологом, встановлено діагноз тонусних порушень внаслідок гіпоксично-ішемічного ураження ЦНС, відновлювальний період. Призначено лікування та повторний огляд.

Також позивачкою серед інших долучено направлення на консультацію торакального хірурга, терміном дії з 09.06.2021 року по 09.06.2022 рік. Однак будь яких висновків згаданого фахівця не долучено.

Надана медична документація не містить висновків компетентної лікарської комісії, які б давали змогу, не вдаючись до припущень, зробити категоричний висновок про наявність вад, що потребують лікування та особливого догляду за дитиною до досягнення нею 6 років.

Тому слід погодитись з доводами апеляційної скарги про недоведеність вимог щодо стягнення аліментів на утримання жінки, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною шести років.

Водночас слід враховувати, що відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Саме з цих підстав і було заявлено первісні вимоги позивачкою.

Частиною 2 статті 91 СК України закріплено, що жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.

За встановлених обставин, зокрема, проживання дитини разом з матір`ю, можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для застосування ч. 2 ст. 84 СК України.

Позивач заявила про стягнення з відповідача на її утримання аліментів у розмірі прожиткового мінімуму на одну особу щомісячно.

Частиною 1 статті 80 СК закріплено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною 2 статті 5 ЦПК України встановлено, що у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Сімейний кодекс України не містить імперативної заборони для визначення судом способу стягнення аліментів на утримання дружини з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилається позивач. Колегія суддів вважає, що в частині стягнення аліментів на утримання дружини буде доцільним змінити визначений місцевим судом розмір в виді прожиткового мінімуму на одну особу щомісячно, як такий що не передбачений ст.80 СК України, на 1/8 частки всіх доходів щомісячно, що фактично рівняється прожитковому мінімуму на час звернення позивачки до суду та на думку суду не призведе до значного погіршення майнового стану платника аліментів, з урахуванням отримуваного ним доходу, та прогнозованих витрат на утримання спільної дитини.

При цьому слід враховувати, що за ч. 2 ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження" із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості 50 % заробітної плати боржника, проте за положеннями ч. 3 цієї статті це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати в разі стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Отже в своїй сукупності задоволення позовних вимог не суперечитиме вимогам Закону України "Про виконавче провадження".

За таких обставин, місцевий суд порушив норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясував обставини, які мають значення для справи, не всі його висновки не відповідають обставинам справи, а тому апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, відповідно рішення суду першої інстанції в частині стягнення аліментів на дитину слід змінити, а в частині стягнення аліментів на матір дитини скасувати, та ухвалити нове, яким частково задовольнити позовні вимоги.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

30 вересня 2021 року ОСОБА_2 подала заяву про збільшення позовних вимог у якій просила стягнути з відповідача понесені судові витрати по сплаті правничої допомоги в розмірі 4450 гривень.

Разом з заявою долучено оригінал квитанції, що підтверджує сплату витрат на правову допомогу та копію довідки-розрахунку вартості витрат на правову (правничу) допомогу.

Як вбачається довідки-розрахунку вартості витрат на правову (правничу) допомогу, адвокат Зражевська Я.О. надала Русіній Т.В. наступні правничі послуги: відзив на зустрічну позовну заяву (2000 грн.), клопотання щодо витребування доказів (400 грн.), заява щодо зміни та предмету позову за позовною вимогою №2 (400 грн.), заява щодо збільшення позовних вимог в частині стягнення понесених судових витрат (400 грн.), клопотання щодо долучення доказів (250 грн.)

Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Із зазначених вище критеріїв випливає, що основоположним принципом, який застосовується судом при вирішенні питання про відшкодування витрат на правничу допомогу є принцип співмірності.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24 жовтня 2019 року справа №905/1795/18.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення аліментів - сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців.

Враховуючи вимоги заявлені ОСОБА_2 та встановлені судом обставини справи сума позову становила 48196,8 грн., а до сплати підлягав судовий збір у розмірі 1816 гривень.

Апелянтом сплачено судовий збір у розмірі 2724 гривні, що підтверджується документально.

ОСОБА_2 звільнена від сплати судового збору як позивач у даній категорії справ в силу вимог ч. 3 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», а тому витрати відповідача по сплаті судового збору компенсуються за рахунок держави та стягуються на користь держави, що відповідає вимогам ч. 6 та ч. 7 ст. 141 ЦПК України.

Враховуючи висновки колегії суддів апеляційного суду по суті справи судовий збір підлягає стягненню:

- з ОСОБА_1 на користь держави - в розмірі 1441,26 грн. із розрахунку: 48196,80 грн. (заявлені вимоги) : 38166,66 грн. (задоволені позовні вимоги) = 1,26; 1816, 00 грн. : 1,26;

- з держави на користь ОСОБА_1 - в розмірі 567,5 грн. із розрахунку: 48196,80 грн. (заявлені вимоги) : 10030,14 грн. (вимоги, у задоволенні яких позивачеві відмолено) = 4,80; 2724 : 4,80.

За правилами частини десятої статті 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

З урахуванням викладеного, з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 873,76 грн. із розрахунку: 1441,26 грн. - 567,5 грн.

З огляду на вказані обставини та керуючись принципами співмірності, справедливості, пропорційності та верховенством права, колегія суддів приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути в користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 1975 гривень, що відповідає обсягу задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 25 січня 2022 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду - 29 квітня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття змінити зменшивши розмір частки до 1/4 всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду - 29 квітня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 25 січня 2022 року в іншій частині скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 , аліменти на її утримання, як жінки, з якою проживає дитина у розмірі 1/8 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду - 29 квітня 2021 року і до досягнення дитиною трьох років.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати по справі, а саме витрати за надану правову допомогу в розмірі 1975 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 873,76 грн. та зарахувати до спеціального фонду Державного бюджету України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складено 25.08.2022 року.

Головуючий С.В. Боймиструк

Судді: І.В. Вейтас

С.С. Шимків