Номер провадження: 22-ц/813/2799/22
Головуючий у першій інстанції Маломуж А. І.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.10.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Цюри Т.В.,

суддів Гірняк Л.А., Комлевої О.С.,

За участю секретаря судового засідання: Мілєвої М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 14 квітня 2021 року про відмову в перегляді рішення за нововиявленими обставинами по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «МТБ БАНК» , Управління державної виконавчої служби відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції в Одеській області про зняття арешту з майна,-

ВСТАНОВИВ:

24 червня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовом до Публічного акціонерного товариства «МТБ БАНК» , Управління державної виконавчої служби відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції в Одеській області про зняття арешту з майна (а.с.1-2).

18 жовтня 2019 року рішенням Київського районного суду м. Одеси узадоволені позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ПАТ «МТБ БАНК» (м. Одеса, Польський узвіз, 11), Управління державної виконавчої служби відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції в Одеській області (м. Одеса, вул. Разумовська, 37) про зняття арешту з майна відмовлено (а.с.78-79).

24 грудня 2020 року постановою Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Київського районного суду м. Одеси від 18 жовтня 2019 року залишено без змін (а.с.142-145).

17 березня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду із заявою про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами (а.с.150).

14 квітня 2021 року ухвалою Київського районного суду м. Одеси відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ПАТ «МТБ БАНК» (м. Одеса, Польський узвіз, 11), Управління державної виконавчої служби відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції в Одеській області (м. Одеса, вул. Разумовська, 37) про зняття арешту з майна (а.с.180-181).

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить суд ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 14.04.2021 року скасувати повністю ,задовольнити вимоги повністю та постановити нове рішення про задоволення вимог в повному обсязі, зняти арешт з усього майна, що належить ОСОБА_1 (а.с.183-184).

08 липня 2021 року Одеським апеляційним судом отримано пояснення від Публічного акціонерного товариства «МТБ БАНК». У поданих поясненнях відповідач наголошує на тому, що судом першої інстанції, на його думку, вірно вказано, що обставина, на яку посилається позивач як на нововиявлену, фактично є новим доказом по справі. Відповідач вказує, що такі обставини не можуть вплинути на результат вирішення справи по суті та прийняття нового рішення, оскільки вони не є істотними, не є нововиявленими та не мають доказового значення по справі, що переглядається. З огляду на вказане, відповідач вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а судове рішення є таким, що необхідно залишити без змін (а.с.198-200).

В судове засідання, призначене на 22 вересня 2022 року, сторони не з`явилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином, що підтверджується довідками, наявними в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду зазначеним вимогам відповідає, з огляду на таке.

Приймаючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що посилання заявника як на нововиявлену обставину на постанову Верховного Суду від 02.12.2020 року по цивільній справі № 2-685/10, яке не було встановлено та досліджено судом під час ухвалення рішення Київського районного суду м. Одеси від 18.10.2019 року, є саме новим доказом, а не доказом на підтвердження нововиявлених обставин, враховуючи викладене, ці обставини не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, Проте, рішенням суду у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено, позивачем вказане рішення було оскаржено до апеляційного суду, а тому заява ОСОБА_1 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами задоволенню не підлягає.

Апеляційний суд, дослідивши матеріали справи, погоджується із висновком суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Так, судом першої інстанції встановлено, що звертаючись із заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, ОСОБА_1 посилався на те, що після набрання судовим рішенням Київського районного суду м. Одеси по справі №520/14487/19 законної сили, він отримав 12.12.2020 року поштою копію постанови Верховного Суду від 02.12.2020 року по цивільній справі № 2-685/10, якою в частині задоволених позовних вимог відкритого акціонерного товариства «Морський транспортний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за тілом кредиту, процентів, пені, штрафів було скасовано та передано справу № 2-685/10 у цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Також заява мотивована тим, що у зв`язку з тим, що заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 22.06.2010 року та ухвала Одеського апеляційного суду від 23.07.2019 року частково скасовані та справу направлено на новий розгляд, однак рішення Київського районного суду м. Одеси базувалось на рішенні Суворовського райсуду м.Одеси від 26.02.2010 року, яке було скасовано, вважає, що у відповідності до п.3 ч.2ст.423 ЦПК України є підстави для перегляду рішення за нововиявленими обставинами.

Звертаючись із апеляційною скаргою, апелянт вказує, що судом не з`ясовано і не перевірено як Банком та відповідачами по справі було вжито заходів для погашення заборгованості за кредитним договором, яка фактична сума заборгованості існувала та чи існує. Також , апелянт наголошує на тому, що відповідачі не заперечували проти його позовних вимог стосовно обставин, сум позову, а тому апелянт вважає, що відповідачами визнано законність вимог позивача.

Колегія суддів, дослідивши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що вони не підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 423 ЦПК України, рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Отже, нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Вказані правові норми передбачають, що це мають бути обставини, які є істотними, тобто, такими, що якби вони були відомі раніше, то суд ухвалив би інше рішення; вони є нововиявленими, а не новими обставинами, тобто, існували на час розгляду судом спору; вони входять до предмету доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Підставою перегляду будь-якого судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами є те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники розгляду справи не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у пунктах 3, 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами», указується, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Необхідними умовами нововиявлених обставин, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

В свою чергу, істотними обставинами справи вважаються ті, які можуть вплинути на рішення суду, яке набрало законної сили, а це, передусім, ті, що взагалі не були предметом розгляду у даній цивільній справі, у зв`язку з тим, що вони не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою на час розгляду справи.

Не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювались судом у процесі розгляду справи.

Неналежне виконання сторонами своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і неподання суду усіх доказів, збирання нових доказів після розгляду справи судом не є нововиявленими обставинами, а тому й не можуть тягнути за собою перегляд судового рішення з зазначених підстав.

Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Аналогічна позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 29 серпня 2018 року (справа №552/137/15-ц).

Колегія суддів звертає увагу на те, що вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими учасникам справи, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду за нововиявленими обставинами судового рішення.

Тобто, нововиявленою може бути визнана лише та обставина, яка існувала в об`єктивній дійсності на момент ухвалення рішення, проте не була відома заявнику, а підставою перегляду є наявність обставини, що може істотно вплинути на вирішення справи. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судом у процесі розгляду справи.

В свою чергу, нe вважаються нововиявленими обставинами нові докази, які виявлені після постановлення рішення суду, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах.

Слід наголосити на правильності висновків суду першої інстанції про те, що рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 26.02.2010 року не було підставою для ухвалення рішення Київського районного суду м. Одеси від 18.10.2019 року, та при новому розгляді вищезазначені факти, встановлені апеляційним судом у постанові від 24.12.2020 року , якою залишено рішення Київського районного суду м. Одеси без змін, мають преюдиціальне, доказове значення, тому обставини та факти, на які посилається заявник, не призведуть до постановлення іншого рішення по справі, яка переглядається.

Тобто, скасування рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 26.02.2010 року не може вплинути чи змінити юридичну оцінку обставин, здійснену судом у рішенні Київського районного суду м. Одеси, та залишеним без змін апеляційною інстанцією, яке просить переглянути за нововиявленими обставинами ОСОБА_1 .

У зв`язку з наведеним, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, про відсутність підстав для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами, оскільки обставини, на які посилається ОСОБА_1 , не є нововиявленими у розумінні статті 423 ЦПК України.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, тому відповідно до ст. 141 ЦПК України новий розподіл понесених сторонами судових витрат не здійснюється.

Таких висновків Велика Палата Верховного Суду дійшла у постанові від 15 січня 2020 року у справі №145/1330/17.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд ,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 14 квітня 2021 року про відмову в перегляді рішення за нововиявленими обставинами по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «МТБ БАНК» , Управління державної виконавчої служби відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції в Одеській області про зняття арешту з майна залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 14.10. 2022 року.

Головуючий суддя Цюра Т.В.

Судді: Гірняк Л.А.

Комлева О.С.