6/465/115/22
Ухвала

про самовідвід

"10" серпня 2022 р. м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Кузь В.Я., вивчивши матеріали цивільної справи за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал", стягувач - Публічне акціонерне Товариство «Всеукраїнський акціонерний банк», боржники: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про заміну сторони у справі, шляхом заміни стягувача його правонаступником, -

встановив:

Заявник - товариство з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" звернулось до суду із заявою про заміну сторони у виконавчому листі, шляхом заміни стягувача його правонаступником.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 18.11.2021р., справу передано судді Кузю В.Я.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 29.11.2021р. визнано зловживанням своїми процесуальними правами директором товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" Іжаковським Олегом Валерійовичем, що полягає у повторній подачі заяви про заміну сторони у справі, шляхом заміни стягувача його правонаступником у цивільній справі №2-1326/733/2012, застосовано до нього заходи процесуального примусу у вигляді штрафу в розмірі 2 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 4 540 (чотири тисячі п"ятсот сорок) гривень на користь Державної судової адміністрації України, заяву про заміну сторони у справі, шляхом заміни стягувача його правонаступником у цивільній справі №2-1326/733/2012 залишено без розгляду, на підставі ч.3 ст.44 ЦПК України.

Підстави такого рішення викладені в ухвалі.

Зокрема, суд виходив з того, що ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова Кузя В.Я. від 16.09.2021р. аналогічну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про заміну сторони у справі, шляхом заміни стягувача його правонаступником залишено без задоволення та роз"яснено порядок та строки подачі апеляційного скарги на ухвалу суду.

Разом з тим, заявник повторно звернувся до суду із заявою аналогічного змісту у цивільній справі №2-1326/733/2012, при цьому не оскаржуючи судове рішення, прийняте за наслідками розгляду аналогічної заяви, поданої 07 вересня 2021 року.

Відтак, такі дії заявника суд визнав зловживанням своїми процесуальними правами.

Не погоджуючись з ухвалою суду від 29.11.2021р., заявником подано апеляційну скаргу.

Постановою Львівського апеляційного суду від 26 липня 2022 року апеляційн скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" задоволено, ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 29.11.2022р. скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Підстави такого рішення викладені в постанові.

Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 10.08.2022 року, дану справу передано судді Кузю В.Я.

Дослідивши матеріали цивільної справи, вважаю, що як суддя підлягаю самовідводу з наступних підстав.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 29.11.2021р. визнано зловживанням своїми процесуальними правами директором товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" Іжаковським Олегом Валерійовичем, що полягає у повторній подачі заяви про заміну сторони у справі, шляхом заміни стягувача його правонаступником у цивільній справі №2-1326/733/2012, застосовано до нього заходи процесуального примусу у вигляді штрафу в розмірі 2 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 4 540 (чотири тисячі п"ятсот сорок) гривень на користь Державної судової адміністрації України, заяву про заміну сторони у справі, шляхом заміни стягувача його правонаступником у цивільній справі №2-1326/733/2012 залишено без розгляду, на підставі ч.3 ст.44 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст.214 ЦПК України, при одноособовому розгляді справи суддя, який розглядає справу, є головуючим у судовому засіданні.

Ч.2 ст.214 ЦПК України вказує на те, що головуючий відповідно до завдання цивільного судочинства керує ходом судового засідання, забезпечує додержання послідовності і порядку вчинення процесуальних дій, здійснення учасниками судового процесу їх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, спрямовує судовий розгляд на забезпечення повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, усуваючи із судового розгляду все, що не має істотного значення для вирішення справи.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов"язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов"язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, №11681/85, параграф 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Постановляючи ухвалу про залишення заяви про заміну сторони у справі без розгляду, суд визнав дії товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" в особі директора Іжаковського Олега Валерійовича у зв"язку з повторною подачею заяви про заміну сторони у справі шляхом заміни стягувача його правонаступником зловживанням своїми процесуальними правами.

Скасовуючи ухвалу суду від 29.11.2021р., суд апеляційної інстанції виходив з того, що в повторно поданій заяві про заміну строни у справі шляхом заміни стягувача його правонаступником заявник покликається на те, що виконавчі провадження завершені, однак рішення суду не виконано, що є новою обставиною, відтак, висновки суду першої інстанції про те, що дана заява є аналогічною за змістом та подана з тих самих підстав, що і заява, подана у вересні 2021 року, яка залишена без задоволення ухвалою суду від 16.09.2021р., не відповідають обставинам справи.

Однак, при подачі заяви про заміну сторони 07.09.2021р., до матеріалів справи долучені витяги з Автоматизованої системи виконавчих проваджень і судом в ухвалі від 16.09.2021р. зазначено, що згідно інформації про виконавче провадженняя станом на 11.03.2021р. виконавче провадження, боржником у якому є ОСОБА_2 завершене, згідно результатів пошуку виконавчих проваджень в АСВП станом на 31.08.2021р., виконавчі провадження, у яких боржниками є ОСОБА_1 , ОСОБА_3 завершені.

Так само, і до заяви про заміну сторони 18.11.2021р. долучені аналогічні витяги, які вже були предметом дослідження у суді першої інстанції, що не може вважатися новою обставиною, як це зазначено в постанові суду апеляційної інстанції.

Моє ставлення як судді до даної заяви уже висловлене у скасованій ухвалі, а відтак, даний факт є тією обставиною, що викликатиме сумнів у моїй неупередженості при повторному її вирішенні, та відповідно до п. 5 ч.1 ст.36 ЦПК України, є підставою для самовідводу.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно з ч. 3 ст. 39 ЦПК України, відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно з ч.1 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Згідно з правовими позиціями, висловленими у рішеннях Європейського суду з прав людини (надалі ЄСПЛ), який констатує порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР (далі - Конвенція), зазначено, що кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків або при висуненні проти неї будь-якого кримінального обвинувачення має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Вважаю, що як процесуальні так і розумні строки з розгляду даної справи з вини позивача давно порушені.

Крім того, в рішенні ЄСПЛ «Мироненко і Мартиненко проти України», зокрема у п. 66, зазначено, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах «Фей проти Австрії» та «Ветштайн проти Швейцарії»). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»).

Приймаючи дане рішення щодо задоволення заяви про самовідвід, зважаю також на положення п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, де зазначається, що суддя підлягає відводу від участі в розгляді справи у тому випадку коли, у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Аналогічні висновки містяться в Рішеннях Європейського Суду з прав людини від 09 листопада 2006 року у справі «Білуга проти України» та Рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Ветштайн проти Швейцарії» де зазначається, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

Зважаючи на те, що мною як суддею висловлена думка з приводу заяви про заміну сторони у справі, шляхом заміни стягувача його правонаступником у цивільній справі №2-1326/733/2012 в ухвалі від 29.11.2021р., яка скасована, приходжу до беззаперечного висновку про обов"язок заявити самовідвід.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Отже, з метою виключення підстав та мотивів учасників судового провадження для сумніву у безсторонності, неупередженості чи об`єктивності під час розгляду справи, заявляю самовідвід та вважаю, що заява про самовідвід судді Кузя В.Я. підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 36, 39, 40 ЦПК України, суд

постановив:

Самовідвід судді Кузя В.Я. при розгляді заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал", стягувач - Публічне акціонерне Товариство «Всеукраїнський акціонерний банк», боржники: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про заміну сторони у справі, шляхом заміни стягувача його правонаступником - задоволити.

Матеріали судової справи № 2-1326/733/2012 (судове провадження № 6/465/115/22) передати до загальної канцелярії суду на повторну реєстрацію та визначення судді в порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК України.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя В. Кузь