РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.08.2022 м. Турка

Турківський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Кшик О.І.

секретар судового засідання Сисан С.І.

Справа № 458/446/22

Провадження №2/458/186/2022

Сторони в справі:

позивач ОСОБА_1

відповідач Боринська селищна рада

Самбірського району Львівської області

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Турка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,

встановив:

25.07.2022 ОСОБА_1 подала до Турківського районного суду Львівської області позовну заяву до Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області, в якій просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її тітка ОСОБА_2 . За життя ОСОБА_2 склала заповіт, яким заповіла їй все своє майно. Окрім неї інших спадкоємців немає. Після смерті ОСОБА_2 , залишилося спадкове майно: житловий будинок із приналежними йому господарськими будівлями і спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 . У зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно вона не взмозі в нотаріальному порядку оформити спадкові права, а тому змушена звернутись до суду.

Ухвалою суду від 25.07.2022 відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

У підготовче засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, 04.08.2022 подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без її участі. Позовні вимоги підтримує і просить їх задоволити.

У підготовче засідання представник відповідача Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без їх участі, позов визнають.

Водночас у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

З урахуванням того, що відповідач визнає позов, суд вирішив розглядати справу на підставі наявних у ній матеріалів у підготовчому засіданні.

Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив такі обставини справи та відповідні до них правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , про що 04.03.2010 Верхньогусненською сільською радою Турківського району Львівської області видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 5).

10.08.2009 ОСОБА_2 склала заповіт, який був посвідчений секретарем Верхньогусиненської сільської ради, яким на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: житловий будинок, сарай, шопа і інші господарські будівлі в с. В.Гусине Турківського району і все її майно, де б воно не було із чого б воно не складалося і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла своїй племінниці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 6).

До складу спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_2 , як вказує позивач, входить право померлої на житловий будинок, господарські будівлі та споруди за адресою: АДРЕСА_1 .

Як видно з довіки виданої виконавчим комітетом Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області за №337 від 06.07.2022, на день смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3., яка проживала в АДРЕСА_1 , і яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , з нею ніхто зареєстрований не був (а.с. 7).

Відповідно до довідки виконавчого комітету Верхньогусненської сільської ради Турківського району Львівської області за №172 від 12.03.2010, житловий будинок та господарські будівлі в АДРЕСА_1 , належали ОСОБА_2 , яка померла (а.с.9).

Згідно з довідкою виданою виконавчим комітетом Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області за №406 від 18.08.2021, згідно записів погосподарської книги №1 від 2016-2023 років об`єкта погосподарського обліку №0100762, до 02.03.2010 будівлі і земельна ділянка 0,25 га для обслуговування житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 належали ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3. Згідно рішення №486 від 05.09.2010 Верхньогусненської сільської ради 21-ша сесія 5 скликання, надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки для ОЖБ в селі В.Гусне - ОСОБА_1 (а.с.12).

Будучи спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2 , позивачка звернулася із заявою до нотаріуса з метою оформлення своїх спадкових прав, проте 26.08.2021 нотаріусом їй було відмовлено у оформленні спадкових прав, оскільки не надано правовстановлюючих документів щодо належності житлового будинку ОСОБА_2 .

Відтак, суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини, які є спадковими, а позивачка через відсутність правовстановлюючих документів на спірний будинок, позбавлена права на нотаріальне оформлення своїх спадкових прав, а тому звернулася до суду.

Вирішуючи спір суд виходить з таких з таких мотивів та норм закону.

Відповідно до абз.3 п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 статті 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Суд встановив, що спірний будинок за адресою АДРЕСА_1 , належав покійній ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На час смерті ОСОБА_2 з нею ніхто зареєстрований не був.

10.08.2009 за життя ОСОБА_2 склала заповіт, яким заповіла все своє майно своїй племінниці ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Як видно із матеріалів спадкової справи №62/2010 до майна померлої ОСОБА_2 , окрім ОСОБА_1 , інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після її смерті немає. Нотаріусом видано ОСОБА_1 свідоцтво про право власності за заповітом від 16.11.2010, після смерті ОСОБА_2 на грошові вклади з відповідними відсотками у банках.

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після смерті ОСОБА_2 позивачка у встановлений законом строк звернулася до нотаріуса про прийняття спадщини за заповітом, який відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки не представлено правовстановлюючі документи про право власності на нерухоме майно.

Як зазначено у п. 3.1. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року (далі - Інструкція).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

У період чинності зазначеної Інструкції державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної ради.

Спірний житловий будинок є збудований в 1962 році, що доводиться технічним паспортом, та такий не містить відмітки про самочинне будівництво, а належність будинку покійній ОСОБА_2 доводиться довідкою виконавчого комітету сільської ради.

Також суд встановив, що право власності на такий житловий будинок не зареєстровано у встановленому законом порядку в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Проте, як зазначено у п. 3.3. згаданого вище Листа ВССУ, перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позивачка, як єдиний спадкоємець за заповітом майна покійної ОСОБА_2 підставно просить суд визнати за нею право власності на будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом, так як інший правовий механізм оформлення таких прав у неї відсутній.

При цьому, сам факт відсутності правовстановлюючих документів на ім`я спадкодавця не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог про оформлення права власності, за умов доведення таких обставин як належність спадкодавцю цього майна.

За таких обставин справи, враховуючи заяву відповідача про визнання позову, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що спрямовані на реальний захист прав та інтересів спадкоємця при оформленні своїх спадкових прав, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

На підставі ст. 1220, 1223, 1233 ЦК України, ст. 4, 10, 12, 13, 200, 263 - 265 Цивільного процесуального кодексу України,

вирішив:

Задовольнити позов ОСОБА_1 до Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок (літ.А-1), сарай (літ.Б), сарай (літ.В), дровітню (літ.Г), комору (літ.Д), стодолу (літ.Е), стайню (літ.Є), вбиральню (літ.Ж), погріб (літ.Пг) криницю (літ.Кр), які перераховані в технічному паспорті та знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІН НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1).

Відповідач: Боринська селищна рада Самбірського району Львівської області (адреса: 82547, Львівська область, Самбірський район, смт.Бориня, вул.І.Франка, 4, ).

Повний текст рішення суду складено та підписано 16.08.2022.

Суддя О.І. Кшик