Справа № 369/270/21
Провадження №2-ві/369/17/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.08.2022 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

слідчого судді Пінкевич Н.С.,

при секретарі Смушко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Соболь Юлії Павлівни про відвід судді Янченка А.В. від у часті у розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: ОСОБА_5 , про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування, про визнання договору недійсним, про витребування майна з чужого незаконного володіння, про скасування запису про державну реєстрацію права власності, про скасування реєстрації декларації про готовність до експлуатації об`єкта,-

ВСТАНОВИВ:

22.08.2022 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшла заява від представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Соболь Юлії Павлівни, про відвід головуючому судді Янченку А.В. в порядку ст. 36 ЦПК України.

Дана заява мотивована тим, що у відповідача існують сумніви щодо неупередженості судді та наявні побоювання щодо відсутності безсторонності, у зв`язку з тим, що відповідач під час перевірки інформації з мережі інтернет встановив, що позивач одночасно двічі зверталась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з одним і тим же позовом (з аналогічними вимогами як у даній справі) - 19.11.2020 року - справа 369/1463/20 (суддя Волчко А.Я.) і справа 369/14212/20 (суддя Ковальчук Л.М.).

Зазначені судді за результатами розгляду винесли наступні ухвали: ухвала від 19.11.2020 року у справі 369/1463/20 - суддя Волчко А.Я. зазначив «Разом з тим, до Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшла раніше аналогічна позовна заява за №369/14212/20 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування, визнання договору недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування запису про державну реєстрацію права власності, скасування реєстрації декларації про готовність до експлуатації об`єкта з тим самим предметом позову та з тих самих підстав, про що свідчить довідка із сайту «Судова влада». Станом на 19.11.2020 року щодо позовної заяви за №369/14212/20 не вирішено питання про відкриття провадження у справі або відмову у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду. Відтак, відповідно до п. 6 ч. 4 ст. 185 ЦПК України приходжу до висновку про повернення позивачу позовної заяви.» та постановив повернути заяву позивачу.

Інша ухвала у справі № 369/14212/20 - суддя Ковальчук Л.М. зазначає, що позивач звернулась до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування, визнання договору недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування запису про державну реєстрацію права власності, скасування реєстрації декларації про готовність до експлуатації об`єкта. До суду надійшла заява позивача про повернення їй позовної заяви до відкриття провадження у справі. За таких обставин суддя дійшла висновку, що на підставі вимог п. 3 ч. 4 ст. 185 ЦПК України позовна заява підлягає поверненню позивачу.

12.01.2021 року втретє позивач подає цей же самий позов і після відкриття провадження у справі не вчиняє дій щодо відкликання позову. Зазначені дії позивача свідчать про його намір забезпечити розгляд справи конкретним суддею Києво-Святошинського районного суду Київської області. Тобто, про зловживання позивачем (заявником) своїми правами.

Представник відповідача, вказує, що вважає за необхідне також наголосити, що зважаючи на процесуальні дії суду (вирішення питання про накладення арешту фактично під час новорічних свят (подано заяву в середу 29.12.2021 року і в перший робочий день після свята - 04.01.22 року винесено рішення), задоволення сумнівних клопотань без врахування думки інших учасників справи, розгляд справи при відсутності інших учасників справи, однак перенесення у зв`язку з відсутністю позивача при відсутності жодних обґрунтувань в ухвалі про забезпечення позову шляхом накладення арешту), інших обставин, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Одночасно зазначає, що достатні підстави вважати суддю не безстороннім та упередженим під час розгляду справи. 10.01.2021 року представником позивача подано заяву про уточнення щодо викладу обставин у справі та зміну предмета позову.

Ухвалою від 10.01.2021 року, занесеною до протоколу судового засідання (далі - протокольна ухвала), що суд порадившись на місці вирішив прийняти заяву про зміну предмета позову та уточнення позовної заяви до розгляду. Однак судом першої інстанції під час постановлення ухвали порушено приписи процесуального права, у зв`язку з неприйняттям ухвали про прийняття заяви про зміну предмета позову у вигляді окремого документа. Відповідно до ч. 3 ст. 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. Зі змісту протоколу від 10.01.2021 року убачається, що судом вирішено процесуальне питання щодо поданої заяви без виходу до нарадчої кімнати шляхом постановлення протокольної ухвали, якою прийнято заяву про зміну предмета позову, при цьому, без зазначення відповідних мотивів.

Разом з цим, постановлення такої протокольної ухвали без наведення відповідних мотивів та виготовлення окремого процесуального документа є істотним порушення процесуального закону, а саме вимог ст. ст. 258 - 260 ЦПК України, з огляду на наступне.

Тобто, якщо приписами ЦПК України передбачено вимоги та висновки, які повинні міститись в ухвалі суду, за наслідками розгляду певного процедурного питання, клопотання, заяви, то у такому випадку слід постановляти ухвалу у вигляді окремого документа.

Крім того, при вирішенні питання форми постановлення ухвали слід враховувати, чи може бути оскаржена окремо від рішення суду в апеляційному порядку ухвала суду у розумінні приписів ЦПК України за наслідками розгляду певного процедурного питання, клопотання, заяви. У разі ж можливості оскарження ухвали суду в апеляційному порядку окремо від рішення суду, така ухвала суду повинна постановлятись у вигляді окремого документа.

З урахуванням викладеного, належним процесуальним рішенням, у такому випадку має бути скасування оскаржуваної ували з направленням справи до суду першої інстанції на стадію вирішення питання щодо прийняття до розгляду чи повернення заяви позивача про зміну предмета позову.

Оскаржувана ухвала занесена до протоколу судового засідання, є необґрунтованою та такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права.

До суду представником позивача 10.01.2021 року подано заяву про уточнення щодо викладу обставин у справі та зміну предмета позову. Суд прийняв позовну заяву. Проте представником позивача заявлено на одну вимогу більше ніж за первісним позовом. При цьому не сплачено судовий збір.

Враховуючи викладене вище, приписи ЦПК України, представник відповідача просив розглянути та задовольнити заяву ОСОБА_1 про відвід судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Янченка А.В. у справі № 369/270/21 та передати справу № 369/270/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування, про визнання договору недійсним, про витребування майна з чужого незаконного володіння, про скасування запису про державну реєстрацію права власності, про скасування реєстрації декларації про готовність до експлуатації об`єкта, для повторного розподілу автоматизованою системою документообігу Києво-Святошинського районного суду Київської області.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 серпня 2022 року заявлений відвід визнано необґрунтованим та передано заяву про відвід судді для розгляду іншому судді, визначеному в порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.08.2022 року, заява про відвід передана до провадження судді Пінкевич Н.С.

В судове засідання сторони не з`явилися, про місце і час судового засідання не повідомлялися у відповідності до ч. 8 ст. 40 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши заяву про відвід судді, суд дійшов висновку, що заява про відвід судді не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 40 ЦПК України, визначено порядок вирішення заявленого відводу та самовідводу.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Згідно із ч. 7 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді має бути розглянуто не пізніше двох днів із дня надходження заяви про відвід судді, а у випадку розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід судді

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Важливу роль у розробці критеріїв неупередженості (тобто безсторонності), як складової права на справедливий судовий розгляд відіграє практика Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ), у контексті якої повинна формуватися національна судова практика.

Стаття 6 ЄКПЛ відноситься до сфери цивільного судочинства. При цьому ключовими її положеннями є право кожного при визначенні його цивільних прав та обов`язків на справедливий публічний розгляд справи протягом розумного строку незалежним та безстороннім судом, створеним на підставі закону. Виходячи з наявної практики ЄСПЛ, можна констатувати, що він в цілому визначив концептуальні підходи до тлумачення ст. 6 ЄКПЛ, представивши не лише змістовні характеристики неупередженості, але й її суб`єктивні та об`єктивні компоненти.

Так, у справі «П`єрсак проти Бельгії» ЄСПЛ висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, її відсутність або, навпаки, наявність може бути перевірено різноманітними способами. У даному контексті, на думку ЄСПЛ, можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання даного судді у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Стосовно об`єктивної неупередженості у справі "Фей проти Австрії" ЄСПЛ вказав, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди у демократичному суспільстві» повинні апріорно викликати в учасників цивільного процесу.

Крім наведених об`єктивними обставинами, що можуть свідчити про упередженість суду, у практиці ЄСПЛ визнавались такі: члени суду, що мали розглядати справу, вже брали участь у ній у іншій процесуальній ролі, наприклад, прокурор, адвокат, суддя у суді нижчої інстанції тощо ("П`єрсак проти Бельгії"); суддя, що бере участь у справі про оспорювання законодавчих нормативних актів раніше висловлювався з цього приводу як консультант ("Прокол проти Люксембургу "); наявність дискреційних повноважень у одного з суддів, що розглядають справу у колегіальному складі ("Дактарас проти Литви"); участь судді у прийнятті законодавчих або підзаконних нормативних актів, на основі яких потім виноситься судове рішення ("Макгоннелл проти Сполученого Королівства") тощо. Так, у справі "Деміколі проти Мальти" було визнано порушення об`єктивного критерію неупередженості суду, адже до складу Палати представників Мальти, яка розглядала справу заявника, входили два члени, що раніше піддавалися критиці у статті заявника, яка мала відношення до справи, а тому фактично мали особисту заінтересованість у справі.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заявлений відвід представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Соболь Юлії Павлівни про відвід судді Янченка А.В. від у часті у розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: ОСОБА_5 , про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування, про визнання договору недійсним, про витребування майна з чужого незаконного володіння, про скасування запису про державну реєстрацію права власності, про скасування реєстрації декларації про готовність до експлуатації об`єкта, не підлягає до задоволення, оскільки не ґрунтується на вимогах ст. 36 ЦПК України, в яких визначено підстави для відводу судді.

За таких обставин із заяви про відвід не вбачається мотивованих підстав для відводу судді та наявності сумнівів у його неупередженості або необ`єктивності, а тому суд доходить до висновку про необґрунтованість заявленого відводу та відсутність підстав для задоволення заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.33,36,39,40,182,260,261 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Соболь Юлії Павлівни про відвід судді Янченка А.В. від у часті у розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: ОСОБА_5 , про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування, про визнання договору недійсним, про витребування майна з чужого незаконного володіння, про скасування запису про державну реєстрацію права власності, про скасування реєстрації декларації про готовність до експлуатації об`єкта, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н. С. Пінкевич