Справа № 127/3197/22
Провадження № 22-ц/801/1378/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Антонюк В. В.
Доповідач:Медвецький С. К.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2022 рокуСправа № 127/3197/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Медвецького С. К.,

суддів: Денишенко Т. О., Оніщука В. В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу № 127/3197/22 за апеляційною скаргою адвоката Куцого Р.А. в інтересах ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 20 квітня 2022 року, ухвалене у складі судді Антонюка В. В., в залі суду, повний текст якого складено 20 квітня 2022 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

04 лютого 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Позовна заява мотивована тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 03 серпня 2020 року шлюб між сторонами розірвано.

За час спільного проживання у них народилась донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка постійно проживає разом з нею.

Зазначає, що з 2020 року відповідач не бере участі у вихованні та утриманні дитини, хоча дитині повинно бути забезпечено належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

За вказаних обстави ОСОБА_1 просила суд стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня подання цього позову і до повноліття дитини, а також судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 20 квітня 2022 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 01 квітня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1500 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач є працездатною особою, а відтак спроможний сплачувати аліменти у визначеному позивачкою розмірі.

Стягуючи з відповідача судові витрати, суд першої інстанції керувався положеннями ст. ст. 133, 137 ЦПК України.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг

У липні 2022 року адвокат Куций Р.А. в інтересах ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині задоволення вимог про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, а в іншій частині залишити рішення суд першої інстанції без змін.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 07 липня 2022 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий - суддя Медвецький С. К., судді: Денишенко Т. О., Оніщук В. В.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 11 липня 2022 року відкрито провадження у цій справі.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 18 липня 2022 року справу призначено до розгляду на 28 липня 2022 року в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що у позовній заяві ОСОБА_1 не зазначала вимогу про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Указує, що справа розглядалась судом у порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін. Жодних клопотань про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та підтверджуючих документів про фактичне понесення позивачкою витрат на таку допомогу ОСОБА_2 не отримував.

На думку заявника, суд першої інстанції ухвалив рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу без належного обґрунтування невідворотності та співмірності таких витрат складності справи.

Відзив на апеляційну скаргу впродовж встановленого судом строку не надходив.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 03 серпня 2020 року шлюб між сторонами розірвано.

За час спільного проживання у них народилась донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка постійно проживає разом з позивачкою.

Відповідач не бере участі у вихованні та утриманні дитини.

16 лютого 2022 року, до ухвалення рішення у справі, позивачка надала суду копію договору про надання професійної правничої допомоги, акт виконаних робіт та квитанцію про оплату послуг на суму 1500 грн.

Позиція суду апеляційної інстанції

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких міркувань.

Аналіз змісту апеляційної скарги свідчить про оскарження судового рішення лише в частині вирішення питання про стягнення судових витрат, а тому в іншій частині оскаржуване рішення не є предметом перегляду апеляційним судом.

Отже, колегія суддів здійснює апеляційний перегляд рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 20 квітня 2022 року лише в частині та межах доводів апеляційної скарги.

Відповідно до частин першої, третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частинами першою-третьою статті 134 ЦПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до частин першої, другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У справі, що переглядається, позивачці професійну правничу допомогу надавала адвокат Лещенко С. В. на підставі договору від 03 лютого 2022 року.

За змістом ч. 8 ст. 141 ЦПК України, кінцевий строк подання доказів на підтвердження витрат на правничу допомогу п`ять днів після ухвалення рішення суду.

ОСОБА_3 до ухвалення рішення у справі подала суду договір про надання правової допомоги від 03 лютого 2022 року, акт наданих послуг, в якому міститься перелік виконаних робіт адвоката, та квитанцію про оплату послуг у розмірі 1500 грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Апеляційна скарга не містить жодних доводів щодо зменшення розміру правничої допомоги, а також щодо не співмірності розміру витрат складності справи.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що позивачкою не дотримані вимоги частини першої статті 134 ЦПК України є безпідставними.

Згідно з частиною першою статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Водночас диспозиція частини другої статті 134 ЦПК України не є імперативною, тобто передбачає право суду відмовити у відшкодуванні судових витрат у разі не подання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат.

Наведена норма процесуального закону надає суду право у разі невиконання стороною обов`язку подати попередній розрахунок судових витрат відмовити у їх відшкодуванні, за винятком суми сплаченого стороною судового збору.

Частина друга статті 134 ЦПК України вказує лише на право, а не на обов`язок суду відмовити у відшкодуванні судових витрат у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат.

Указана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08 грудня 2021 року по справі №201/3040/20.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не отримував докази витрат позивача на правничу допомогу та не мав можливості заперечити ці витрати не заслуговують на увагу, оскільки відповідач не був позбавлений навести такі аргументи та доводи в апеляційній скарзі, однак таким правом скористався на власний розсуд.

Доводи апеляційної скарги про те, що позовна заява не містила вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу також є безпідставними.

Так, зі змісту позовної заяви слідує, що ОСОБА_1 просила суд стягнути з відповідача судові витрати, а за змістом ст. 133 ЦПК України витрати на правничу допомогу є різновидом судових витрат.

Крім цього, апеляційна скарга містить ряд посилань правові позиції Верховного Суду щодо розподілу судових витрат, які не можуть бути застосовані у цій справі, оскільки встановлені Верховним Судом у справах іншої складності та за інших фактичних обставин.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, суд вважає, що доводи апеляційної скарги не є суттєвими, а відтак не дають підстав для висновку про порушення процесуального права або неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідачем оскаржено рішення суду лише в частині розподілу судових витрат, що не пов`язано з позовними вимогами і не стосується суті спору, а тому він не сплачував за таку скаргу судовий збір.

Ураховуючи, що в задоволенні апеляційної скарги відмовлено, то судові витрати слід компенсувати за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381 384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Куцого Р.А. в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 15 лютого 2022 року залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач С. К. Медвецький

судді: Т. О. Денишенко

В. В. Оніщук