н/п 2-о/174/17/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

01 вересня 2022 року м. Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Борцової А.А.,

за участю: секретаря - Килинчук Л.Л.

заявниці - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту смерті ОСОБА_2 на тимчасово окупованій території України, заінтересована особа Вільногірський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро),-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті, вказуючи, що вона має статус внутрішньо переміщеної особи та є дружиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 83 роки, причина смерті ІХС (ішемічна хвороба серця), атеросклеротична хвороба серця.

Для проведення державної реєстрації смерті, відповідно до законодавства України, вона звернулася до Вільногірського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (далі - відділ ДРАЦС), однак відділ ДРАЦС відмовив їй в такій реєстрації, посилаючись на те, що надана нею довідка про причину смерті (корінець) № ВВ854296 ОСОБА_2 , видана лікарем ОСОБА_3 (згідно наявної печатки) від 18.05.2022 р. не являється підставою для проведення державної реєстрації смерті.

Отримати свідоцтво про смерть у відділі ДРАЦС неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, де неможливо отримати медичний документ встановленого зразка, який може бути прийнято відділом ДРАЦС для здійснення реєстрації смерті відповідно до ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Зазначене місце смерті відноситься до територіальних громад, що розташовані в районах проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), відповідно до переліку встановленого наказом Мінреінтеграції від 25.04.2022 р. № 75 та який оновлено Наказом № 193 від 26.08.2022 р., до якого входять 66 територіальних громад Донецької області.

Просить встановити факт смерті її чоловіка на тимчасово окупованій території України.

Заявниця ОСОБА_1 в судовому засіданні заяву підтримала та пояснила, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , разом проживали у м.Донецьк. Останні роки свого життя чоловік хворів та помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Коли стан здоров`я чоловіка став погіршуватися, до них приходила медична сестра на ім`я ОСОБА_4 , яка робила чоловіку необхідні ін`єкції, а коли він помер, вона принесла та віддала їй довідку про причину смерті чоловіка, інших документів не давала, і за отриманням цих документів вона до медичних установ у м.Донецьку не зверталася, оскільки на той час у місті склалася дуже напружена обстановка у зв`язку з воєнними діями, лікаря ОСОБА_3 не знає та ніколи не бачила. Чоловіка поховали на кладовищі у м.Донецьк, а вона у червні цього року переїхала до дочки у с.Софіївська Борщагівка Київської області, де отримала статус ВПО, а на даний час проживає у м.Вільногірськ у сина. Зверталася до органів ДРАЦС за отриманням свідоцтва про смерть чоловіка, але у цьому їй було відмовлено. Будь-яких інших доказів на підтвердження факту смерті чоловіка у м.Донецьк не має. Встановлення даного факту їй необхідно для вирішення питання про отримання спадщини. Просить заяву задовольнити.

Представник заінтересованої особи - Вільногірського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) в судове засідання не з`явився, надали заяву про розгляд справи без їх участі. (а.с.18)

Вислухавши заявницю, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що в задоволенні заяви слід відмовити по наступним підставам.

Так, відповідно до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Згідно з абз.2 ч.1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Згідно з п.1 гл.5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000р. № 52/5, підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Постановою Верховної Ради України від 17.03.2015 р. № 254-VIII визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України.

Відповідно до ч.ч.2, 3, 4 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України.

Згідно практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), останній у своїх рішеннях наголошує, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі "Cyprus v. Turkey", ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Таким чином, документи, що видані органами та установами (зокрема, закладами охорони здоров`я), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом із іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку, зокрема, під час розгляду справ у порядку статті 317 ЦПК України.

Факт перебування в шлюбі заявниці та померлого ОСОБА_2 підтверджується копією відповіді на запит від 25.08.2022 р. № 939/20.12-91 наданого начальником Вільногірського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), відповідно до якої актовий запис про шлюбу № 76 від 14.01.1959 р. складений відділом ДРАЦС Кіровського районного управління юстиції у місці Донецьку Донецької області, складений на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , відомості про розірвання даного шлюбу відсутні. (а.с.7)

Особа заявниці підтверджується копією паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , який видано 09 червня 1999 року Кіровським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області, відповідно до якого ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 в м.Донецьк Донецької області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.11)

Відповідно до копії довідки від 26.07.2022 р. №3244-, виданої відділом соціального захисту населення Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області, ОСОБА_1 взята на облік як внутрішньо переміщена особа. (а.с.12)

Начальником Вільногірського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Кортіковою Н. відмовлено в проведенні державної реєстрації смерті ОСОБА_2 з тих підстав, що надана довідка про причину смерті (корінець) № ВВ854296, видана лікарем ОСОБА_3 (згідно наявної печатки) від 18.05.2022 р. не є підставою для проведення державної реєстрації смерті. (а.с.5)

Як роз`яснив у п.13 своєї постанови №5 від 31.03.1995 Пленум Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану у реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.

Разом з тим, на підтвердження факту смерті ОСОБА_2 заявницею надана копія довідки про смерть ВВ854296 (до форми № 106/о № 229, видається для поховання) від 18.05.2022 р., виданої лікарем ОСОБА_3 , згідно з якою ОСОБА_2 помер у віці 83 роки 17.05.2022 р. внаслідок ішемічної хвороби серця та атеросклеротичної хвороби серця (а.с.3,19), оригінал якої оглянуто в судовому засіданні.

Однак, дану довідку суд не приймає у якості допустимого доказу по справі по наступним підставам.

Так, згідно п.п.1.1, 1.2, 1.3, 2.1, 2.2, 2.3, 3.18, 3.19 глави 1 Інструкції щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть (форма № 106/о), затвердженої Наказом МОЗ України від 08.08.2006 № 545 зі змінами, для забезпечення реєстрації смерті в органах реєстрації актів цивільного стану закладом охорони здоров`я або ФОП видається лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о). Лікарське свідоцтво про смерть видається ФОП та такими закладами охорони здоров`я: лікарнями, амбулаторно-поліклінічними закладами, диспансерами, пологовими будинками, санаторіями, патолого-анатомічними бюро, бюро судово-медичної експертизи. У містах, селищах міського типу, населених пунктах сільської місцевості в закладах охорони здоров`я, у яких працюють не менше двох лікарів, видаються тільки лікарські свідоцтва про смерть. У сільських населених пунктах у закладах охорони здоров`я, де працює тільки один лікар, у разі його відсутності (хвороба, відпустка і таке інше), фельдшером видається фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о). Перший примірник лікарського свідоцтва про смерть видається родичам померлого чи іншим особам, які зобов`язалися поховати померлого, другий примірник лікарського свідоцтва про смерть залишається в закладі охорони здоров`я або місці провадження медичної практики ФОП. Видача трупа без лікарського свідоцтва про смерть забороняється. Лікарське свідоцтво про смерть видається лікарем, що лікував померлого, на підставі спостережень за хворим і записів у медичній документації, які відображали стан хворого до його смерті, або патологоанатомом на підставі вивчення медичної документації і результату розтину. При раптовій смерті осіб, які не перебували під медичним наглядом, лікарське свідоцтво про смерть видається судово-медичним експертом після розтину. Свідоцтво засвідчується круглою печаткою закладу або ФОП (за наявності) тільки після того, як воно було перевірено відповідальним лікарем, про що він робить запис у вищезазначених медичних документах. Одночасно при видачі лікарського свідоцтва про перинатальну смерть лікар заповнює довідку про причину смерті в одному примірнику і видає родичам померлого чи іншим особам для поховання. Номери довідки про причину смерті і лікарського свідоцтва про смерть мають бути ідентичними. Довідка завіряється круглою печаткою закладу.

Форма цих документів міститься у додатку до вказаної Інструкції.

Таким чином, документом, який підтверджує факт смерті особи і є підставою для реєстрації цього факту у органах ДРАЦСу є лікарське свідоцтво про смерть, разом з яким родичам померлого видається довідка про причини смерті, яка є підставою для поховання померлого та повинна відповідати встановленій формі, зокрема, бути завіреною круглою печаткою ФОП або закладу, яким видається, а лікар, який є працівником такого закладу, лише заповнює бланки відповідних документів.

Разом з тим, заявниця стверджує, що смерть її чоловіка ОСОБА_2 сталася на тимчасово окупованій території України у м.Донецьк, де їй медичним працівником і було видано довідку про причину смерті чоловіка, однак надана заявницею довідка викладена на бланку, який відповідає додатку до вищевказаної Інструкції та друкований текст якого викладено українською мовою, посвідчена печаткою лікаря ОСОБА_3 , текст на якій також викладено українською мовою, і хоча довідка заповнена рукописним текстом російською мовою, наявність та можливість використання бланку довідки такого зразку на тимчасово окупованій території України у м.Донецьку, тобто виконання працівниками медичних установ, які розташовані на цій території вимог нормативно-правових актів України, у суду викликає сумнів.

До того ж, дана довідка місить лише відтиск особистої печатки лікаря ОСОБА_3 , дані у якому саме медичному закладі цей лікар працює або те, що він є ФОП у довідці не зазначено, відтиск круглої печатки відповідного закладу охорони здоров`я, який розташований на тимчасово окупованій території України, зокрема у м.Донецьк, у даному документі відсутній.

При таких обставинах, даний документ не може бути прийнятий судом у якості допустимого доказу по справі на підтвердження факту смерті ОСОБА_2 у м.Донецьк 17.05.2022 р. при обставинах, зазначених заявницею, будь-яких інших достатніх, допустимих та безсумнівних доказів на підтвердження вказаного факту останньою не надано, що унеможливлює встановлення судом факту смерті ОСОБА_2 у зазначений заявницею час і місці та при вказаних нею обставинах та дає суду підстави для відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту смерті її чоловіка на тимчасово окупованій території України.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судові витрати у виді судового збору, слід віднести на рахунок держави.

На підставі ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та керуючись ст.ст.263-265, 268, 293-294, 315-319, 354, 355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту смерті ОСОБА_2 на тимчасово окупованій території України, заінтересована особа Вільногірський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро)- відмовити.

Судовий збір віднести на рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Дніпропетровської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий - суддя: підпис А.А.Борцова