Справа №295/260/22
УХВАЛА

(про повернення заяви про скасуванян судового наказу)

17.10.2022 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Єригіна І.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу у справі за заявою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» щодо видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду із заявою, в якій просить скасувати судовий наказ від 19.01.2022 року у справі №295/260/22 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу в розмірі 776,21 грн та судового збору в розмірі 248,10 грн. та повернути сплачений ним судовий збір за подання заяви про скасування судового наказу.

В обґрунтування заяви вказав, що 05.10.2022 року ОСОБА_1 було позбавлено права користування пенсійним рахунком, який є його єдиним засобом існування в зв`язку з існуванням судового наказу від 19.01.2022 року. Вказав, що належним чином не отримував копію судового наказу та заяви з додатками, договору про надання послуг не укладав, звідки виникла заборгованість не розуміє, оскільки будівля за адресою: АДРЕСА_1 не експлуатується з 2011 року та постачання газу припинено 25.12.2014 року згідно заяви №733/м.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно п. 1 ч. 5 ст. 170 ЦПК України до заяви про скасування судового наказу додаються: документ, що підтверджує сплату судового збору

Згідно п. 3 ч. 5 ст. 170 ЦПК України до заяви про скасування судового наказу додаються: клопотання про поновлення пропущеного строку, якщо заява подається після спливу строку, передбаченого частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно ч. 8 ст. 127 ЦПК України ухвалу про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З матеріалів справи суддею встановлено, що копію судового наказу було направлено боржнику, згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення копію судового наказу з додатками отримано ним 25.04.2022 року за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 36, 37), а не 05.10.2022 року як вказав заявник у поданій заяві.

Тому суддя не бере до уваги заяву ОСОБА_1 від 13.10.2022 року, в якій він викладає обставини отримання та передання судового наказу, оскільки такі обставини, відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, можуть бути підтверджені показами свідка, а не його письмовою заявою. З огляду на що, даний доказ є недопустимим. ОСОБА_1 у поданій заяві про скасування судового наказу посилається на те, що у зв`язку з введенням воєнного стану не знав про існування судового наказу. Дане посилання є недоведеним, оскільки доказів, які б свідчили про неналежне повідомлення щодо існування судового наказу заявник до заяви не долучив, та також спостовується матеріалами справи.

З огляду на вищевикладене та враховуючи, що з дати отримання судового наказу 25.04.2022 року (минуло понад п`ятнадцяти днів) ОСОБА_1 не звернувся до суду із заявою про його скасування, належних, допустимих та достовірних доказів про поважність причин пропуску вказаного строку до поданої заяви не долучив, питання про поновлення строку заявником не заявлено, а тому суд не вбачає підстав для поновлення строку звернення з даною заявою до суду.

Разом з тим, всупереч вимоги п. 1 ч. 5 ст. 170 ЦПК України до заяви ОСОБА_1 не долучив доказів про сплату судового збору за подання заяви про скасування судового наказу, а тому заява повертається особі, яка її подала.

Керуючись ст. ст. 161, 170, 171 Цивільного процесуального кодексу України, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу по справі за заявою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» щодо видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги повернути.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.М.Єригіна