Справа № 456/2380/19 Головуючий у 1 інстанції: Шрамко Р.Т.
Провадження № 22-ц/811/933/22 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів: Ванівського О.М., Крайник Н.П.

при секретарі Ждан К.О.,

з участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , представника відповідачки ОСОБА_3 - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 представника ОСОБА_1 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 28 січня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача державного нотаріуса Стрийської державної нотаріальної контори, ОСОБА_5 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,-

В С Т А Н О В И В :

В червні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_6 . Мати мала зареєстроване місце проживання, за адресою АДРЕСА_1 . За даною адресою розміщене належне їй на праві власності нерухоме майно, житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами. На випадок своєї смерті мати, ОСОБА_6 , розпорядилася належним їй на день смерті майном склавши, 10 листопада 2009 року, заповіт який посвідчений в Завадівській сільській раді Стрийського району Львівської області. Відповідно до заповіту належний їй житловий будинок розташований по АДРЕСА_1 , заповіла ОСОБА_3 , яка є онукою померлої, грошовий вклад ОСОБА_1 , її синові. Окрім майна охопленого заповітом до складу спадщини увійшло право на земельну частку (пай) розміром 1,61 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі(на місцевості), що знаходиться на території Завадівської сільської ради Стрийського району в колективній власності ССГ ім. І. Франка. ОСОБА_3 на день смерті, ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) була зареєстрована за однією адресою з мамою, спадкодавцем ОСОБА_6 , фактично проживала в с. Голобутів Стрийського району. З 2003 року, заявник проживав разом з мамою в с. Завадів без реєстрації місця проживання в будинку, який належав матері. В той же час, місце його проживання було зареєстроване по АДРЕСА_1 . Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Звернутись із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини, заявник не зміг у встановлений строк, оскільки не знав про існування заповіту. Йому не було відомо, що мати розпорядилася спадковим майном, заповівши частину йому. Позивач переконаний, що все спадкове майно вона заповіла відповідачці, тому шануючи волю матері він не звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, як спадкоємець першої черги (син спадкодавця). Позивачу не було відомо і про наявності у матері сертифікату про право на земельну частку (пай). У 2014 році ОСОБА_3 , звернулася до Стрийського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_5 , ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно та встановлення факту приналежності правовстановлюючих документів. Тільки при отриманні позовної заяви з додатками та ухвали про відкриття провадження у справі, позивачу стало відомо про існування заповіту складеного матір`ю, частково на його користь. Після чого він відразу звернувся до Стрийської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. 24.02.2015 року у відповідь на його заяву, Стрийською держнотконторою йому було надіслано лист відповідь за вих.№ 212/02-14, яким його проінформовано про те, що у встановлений, законом шестимісячний термін не подав заяву про прийняття спадщини, тому згідно ст.ст. 1272, 1274 ЦК України, йому необхідно звернутися в суд для визначення додаткового строку, достатнього для подачі заяви про прийняття спадщини. Окрім того нотаріусом роз`яснено, що у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів, оформлених належними чином, на житловий будинок, в АДРЕСА_1 , свідоцтво про право на спадщину на вищевказане майно видати буде неможливо і після встановлення додаткового терміну, достатнього для подачі заяви про прийняття спадщини. У зв`язку з цим позивач звернувся до Стрийського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , третіх осіб без самостійних вимог Завадівської сільської ради Стрийського району Львівської області, інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області про визнання права власності на спадкове майно та встановлення факту приналежності правовстановлюючих документів. В обгрунтуваня позовних вимог зазначав про те, що про існування заповіту йому не було відомо. Рішення у даній справі (№456/295/13-ц) ухвалено судом 10 червня 2014 року. 20 січня 2015 року Апеляційним судом Львівської області, Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області частково скасовано в цих частинах ухвалено нове рішення. 06.02.2017 року позивач звернувся до Стрийського міськрайонного суду Львівської області з позовом до ОСОБА_5 про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини (справа № 456/357/17). 08 лютого 2018 року Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області відмовлено у задоволені позовних вимог. 11 березня 2019 року Постановою Львівського апеляційного суду Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 08 лютого 2018 року залишено в силі. Однак будучи юридично не обізнаним заявник звернувся до неналежного відповідача у справі №456/357/17. Відповідно до рекомендацій наданих у Листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року за вих.№ 24- 753/0/4-13 « Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину, або територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. ОСОБА_5 , відповідач у справі № 456/357/17, не прийняла спадщину після смерті ОСОБА_6 , тому не може бути належним відповідачем у справі про визначення додаткового строку достатнього для прийняття спадщини. Вважає, що належним захистом його прав буде звернення до суду з позовом до належного відповідача про встановлення додаткового строку достатнього для прийняття спадщини.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 28 січня 2022 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача державного нотаріуса Стрийської державної нотаріальної контори, ОСОБА_5 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відмовлено.

Рішення суду 16 березня 2022 року оскаржила ОСОБА_2 представник ОСОБА_1 . Вважає рішення суду незаконним, необгрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права. Звертає увагу, що заяву про прийняття спадщини позивач не подавав через те, що знав про існування заповіту, який його мама склала в користь онуки ОСОБА_3 . Текс заповіту позивачу був невідомим в зв`язку з чим, він не знав що заповіт не охоплює все майно спадкодавця. Окрім цього, звертає увагу, що відповідачем було приховано від нього те, що він був включений у заповіт. До моменту смерті, він проживав разом із нею в зв`язку з чим, вважав, що прийняв спадщину.

В апеляційній скарзі скаржник просить скасувати рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 28 січня 2022 року та ухвалити нове про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача, його представника і представника відповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 представника ОСОБА_1 до задоволення не підлягає із наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд виходив з тих обставин, що позивачем не доведено наявності у нього поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини.

З такими висновками колегія суддів погоджується з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Завадів Стрийського району Львівської області померла мати позивача по справі ОСОБА_6 .

Згідно копії заповіту від 09.11.2009 ОСОБА_6 , належний їй житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1 заповіла внучці - ОСОБА_3 . Належний їй грошовий вклад у філії ощадного банку №6311/010-029 м. Стрия на рахунку НОМЕР_1 заповіла синові - ОСОБА_1 .

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

З копії спадкової справи №15-2013, заведеної після смерті ОСОБА_6 , вбачається, що спадкоємцями, які подали заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину є: ОСОБА_3 , (заява від 17.01.2013), ОСОБА_1 , (заява від 24.02.2015), та ОСОБА_5 (заява від 03.08.2017).

Стрийська державна нотаріальна контора 24.02.2015 відмовила ОСОБА_1 , у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_6 , у зв`язку з тим, що він пропустив шестимісячний термін для прийняття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

За змістом ч.ч. 1-2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270, ч. 1 ст. 1272 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Як встановлено судом, позивач по справі ОСОБА_1 , не був зареєстрований за однією адресою з ОСОБА_6 , на день його смерті та у шестимісячний строк не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Для оформлення спадкових прав після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 , подав до нотаріуса заяву лише в 24.02.2015 року.

У зв`язку з цим, Стрийська державна нотаріальна контора відмовила ОСОБА_6 , у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

ОСОБА_1 , позовну заяву обґрунтовує тим, що пропустив строк для прийняття спадщини з об`єктивних причин, оскільки не знав про існування заповіту на його ім`я. Не знання про заповіт також пов`язано із його незадовільним станом здоров`я (хворобами).

Також, рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 08.02.2018 року позивачу відмовлено в задоволенні вимог про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 ..

Верховний Суд у своїх постановах від 01.02.2018 року справа №389/1 193/17-ц; від 11.06.2018 року справа №479/713/17; від 15.08.2018 року справа №234/9890/16-ц; від 03.07.2019 року справа №495/6420/16-ц; від 28.08.2019 року справа № 585/290/17; від 22.05.2019 року справа № 351/2403/17 дійшов до висновків, що судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання, про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Колегія суддів звертає увагу, що після відмови ОСОБА_1 . Стрийською державною нотаріальною конторою 24.02.2015., у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_6 , з підстав пропуску шестимісячного терміну для прийняття спадщини, останній вперше звернувся до суду з позовом про визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини в лютому 2017 року.

Покликання скаржника на те, що він до моменту смерті своєї матері - спадкодавця проживав разом із нею не підтверджено належними та допустимими доказами і не є підставою в даному випадку для надання йому додаткового строку для прийняття спадщини.

З наявної фотокопії спадкової справи №15/2013, щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 , вбачається, що станом на 16 січня 2013 року ОСОБА_1 знав про відкриття спадщини після смерті його матері ІНФОРМАЦІЯ_1 , та про належну спадщину. Окрім цього, наявна в спадковій справі заява ОСОБА_1 від 07.02.2013, в якій він зазначає про свій намір на звернення до суду для вирішення питання про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину не дає підстав вважати, що ним пропущено строк для прийняття спадщини з поважних причин, після смерті своєї матері, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно норм ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 представника ОСОБА_1 жодним чином висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 28 січня 2022 рокузалишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 представника ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 28 січня 2022 року- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 25 серпня 2022 року.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: О.М. Ванівський

Н.П. Крайник