РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 609/528/22

2/609/325/2022

16 серпня 2022 року Шумський районний суд Тернопільської області

в складі головуючої судді Катерняк О.М.

при секретарі судового засідання Мацишиній Г.О.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Шумськ цивільну справу за позовом: ОСОБА_1 до

відповідача: ОСОБА_2

вимоги позивача: про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом,

учасники справи - не з`явилися,-

В С Т А Н О В И В :

І. Стислий виклад позиції позивача.

1. 12 липня 2022 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач) з вимогою про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, що залишилося після смерті баби ОСОБА_3 .

2. Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається із права власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, який розташований по АДРЕСА_1 , який належить колгоспному двору. Як стверджує позивач в позовній заяві, ОСОБА_3 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на день смерті постійно проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 . Разом з нею були зареєстровані та постійно проживали: син - ОСОБА_2 , невістка - ОСОБА_4 , внучка - ОСОБА_5 , внук - ОСОБА_6 , внук - ОСОБА_1 , внук - ОСОБА_1 , правнук - ОСОБА_8 , правнучка - ОСОБА_9 . Позивач вважає, що він прийняв спадщину після смерті баби як такий, що на день смерті спадкодавця постійно проживав та був зареєстрований з нею в одному господарстві. Та коли він звернувся до приватного нотаріуса по питанню успадкування майна, то йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії та рекомендовано звернутися до суду.

На підставі викладеного просить позов його задовольнити, визнати за ним право власності на спадкове майно після смерті баби ОСОБА_3 , а саме на житловий будинок.

ІІ. Процесуальні дії у справі.

3. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 26 липня 2022 року було відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами загального позовного провадження і призначено до підготовчого розгляду на 16 серпня 2022 року.

4. Сторони в підготовче судове засідання не з`явилися, через канцелярію суду подали заяви про розгляд справи у їх відсутності з повним підтриманням та визнанням позовних вимог.

5. Відповідно до ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

6. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

7. Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року Про утворення та ліквідацію районів, що набрала чинності 19.07.2020 року, змінений адміністративно-територіальний устрій нашої Держави.

Зокрема, відповідно до підпункту 19 пункту 3 та абзацу 1 підпункту 19 пункту 1 цієї Постанови ліквідований Шумський район Тернопільської області та утворений Кременецький район Тернопільської області (з адміністративним центром у місті Кременець) у складі територій Борсуківської сільської, Великодедеркальської сільської, Вишнівецької селищної, Кременецької міської, Лановецької міської, Лопушненської сільської, Почаївської міської, Шумської міської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України.

8. Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Підгаєцькою сільською радою Шумського району Тернопільської області вбачається, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Кудлаївка Шумського району Тернопільської області.

9. Відповідно до дублікату Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 20.05.1989р., виданого Шумською районною радою 22.12.2003р. вбачається, що на підставі рішення виконкому Шумської районної ради народних депутатів № 100 від 24.04.1989р. «Про право особистої власності на житловий будинок домоволодіння» жилий будинок в цілому з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 дійсно належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_3 .

10. Реєстровий напис на документи про право власності засвідчує, що жилий будинок в цілому по АДРЕСА_1 зареєстровано в Кременецькому БТІ по праву особистої власності за колгоспним двором, головою якого є ОСОБА_3 .

11. Відповідно до повідомлення № 229/21 від 26.11.2021р. про результати огляду об`єкта нерухомого майна, виданого ФОП ОСОБА_10 вбачається, що після огляду об`єкта нерухомого майна, а саме житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 26 листопада 2021 року встановлено, що змін в плануванні та складі об`єкта нерухомого майна не виявлено.

12. Відповідно до Архівного витягу із по господарської книги № 4 Підгаєцької сільської ради Кременецького (Шумського) району Тернопільської області за 1986-1990 роки станом на 01 липня 1990 року село Кудлаївка, наданого Архівним відділом № 2 Кременецької районної військової адміністрації Тернопільської області за № 03-01/2/1306 від 19.07.2022р. вбачається, що за особовим рахунком № НОМЕР_2 суспільної групи - колгоспна, головою сім`ї була ОСОБА_3 , яка проживала одиноко.

Таким чином, наявними у справі матеріалами підтверджено, що спірне будинковолодіння належало до суспільної групи колгоспний двір.

13. Із Довідки № 201/10-11/4 від 29.12.2021р. про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, які постійно були зареєстровані зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, виданої ОСОБА_1 Виконавчим комітетом Кременецької міської ради вбачається, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на день смерті постійно була зареєстрована в АДРЕСА_1 . На день смерті ОСОБА_3 разом з нею були зареєстровані: ОСОБА_2 - син, ОСОБА_4 - невістка, ОСОБА_5 - внучка, ОСОБА_6 - внук, ОСОБА_1 - внук, ОСОБА_1 - внук, ОСОБА_8 - правнук, ОСОБА_9 - правнучка.

14. Той факт, що померла ОСОБА_3 була бабою позивача ОСОБА_1 , матір`ю відповідача ОСОБА_2 підтверджується наступними документами:

- свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 виданим Підгаєцькою сільською радою народних депутатів, відповідно до якого слідує, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Кудлаївка Шумського району Тернопільської області, в графі батько вказано - ОСОБА_2 ;

- свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , виданим Великодедеркальським бюро ЗАГС Тернопільської області, викладеним російською мовою, відповідно до якого слідує, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Кудлаївка Великодедеркальського району Тернопільської області, в графі «батьки» вказано: батько - ОСОБА_11 , мати - ОСОБА_3 .

15. Відповідно до Акту опиту свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 на факт встановлення особи ОСОБА_3 , складеного старостою Кременецької міської ради Дрель В.К. 20.07.2022 року, слідує, що ОСОБА_3 , яка проживала в АДРЕСА_1 до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 - одна і та ж особа.

16. Своїм листом № 13/01-16 від 12.01.2022р. «Про роз`яснення щодо порядку спадкування» приватний нотаріус Кременецького районного нотаріального округу Тернопільської області Хаблюк Т.В. рекомендувала позивачу ОСОБА_1 звернутися до суду для вирішення питання успадкування майна померлої ОСОБА_3 , оскільки після смерті останньої є спадкоємець першої черги, який спадщину прийняв, а також ОСОБА_1 не подано право власності на колгоспний двір, головою якого була ОСОБА_3 , якій не виділена частка члена колгоспного двору.

ІV. Оцінка Суду.

17. За змістом частини четвертої статті 200 ЦПК ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Так, частиною четвертою статті 206 ЦПК передбачено, що у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Таким чином, ЦПК допускає ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні і в правовідносинах, що виникли між сторонами відповідачі позов визнали, таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тобто в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому судовому засіданні.

18. Відтак, проаналізувавши вищенаведене, суд приходить до висновку, що до виниклих правовідносин слід застосувати наступні норми матеріального права.

19. Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

20. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

21. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

22. Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

23. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

24. Як передбачено ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

25. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України , або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

26. Відповідно до п.1 та п. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

27. Правовий статус майна колгоспного двору був врегульований ст.ст. 120-126 Цивільного кодексу УРСР 1963 року. У відповідності до ст. 112 ЦК Української РСР, майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам. Розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність).

28. Згідно зі ст. 120 Цивільного кодексу УРСР 1963 року, майно колгоспного двору належить всім членам двору на праві спільної сумісної власності. Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Крім того, колгоспному дворові належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше передане ними у власність двору майно, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти.

29. Відповідно до ст. 563 ЦК УРСР 1963 року, у випадку смерті члена колгоспного двору спадкування в майні двора не відкривається, а спадкується лише особисте майно членів колгоспного двору. Якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів двору не залишилося, майно двору спадкується на загальних підставах.

30. За змістом ст.123 Цивільного кодексу УРСР 1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Частку працездатного члена двору в майні двору може бути зменшено або у її виділенні зовсім відмовлено у зв`язку з недовгочасним його перебуванням у складі двору або незначною участю своєю працею чи коштами в господарстві двору.

Жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 станом на 01 липня 1990 року мав статус колгоспного двору, головою якого була ОСОБА_3 та була єдиним членом колгоспного двору, а отже набула у власність в цілому вказаний вище жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами.

31. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті г) пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила ст. 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

32. Відповідно до п.п. 4.15, 4.18 п. 4 гл. 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затверджено Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 р. № 296/5, видача свідоцтва про спадщину на майно, яке підлягає реєстрації проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони та арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі, свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

33. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

34. До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

35. Права та обов`язки, які не входять до складу спадщини, передбачені положеннями статті 1219 ЦК України.

Отже, об`єктами спадщини за ЦК України є права та обов`язки, які належали особі на час смерті, крім тих, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця.

36. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

37. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

38. Згідно із ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

39. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

40. Згідно ст.1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа.

Так, позивач ОСОБА_1 відноситься до спадкоємців п`ятої черги, оскільки є внуком спадкодавця ОСОБА_3 і є таким, що прийняв спадщину відповідно до ст. 1268 ЦПК України, оскільки на день смерті спадкодавця постійно проживав та був зареєстрований з померлим.

41. У відповідності до статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 , який є спадкоємцем першої черги після смерті матері ОСОБА_3 , не заперечує проти того, щоб за позивачем ОСОБА_1 було визнано право на спадкове майно після смерті ОСОБА_3 .

42. За вимогами ст. 328 ЦК України, право власності на майно вважається набутим правомірно, якщо інше не буде встановлено в судовому порядку або незаконність права власності не випливатиме із закону.

43. Власник майна, як це передбачає ст. 392 ЦК України, може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності.

44. Відповідно до абз. 3 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні прав на спадщину особа може звертатися до суду за правилами позовного провадження.

В даний час у позивача виникла необхідність оформити право власності на спадкове майно, а саме, на жилий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, як спадкове майно, після смерті його баби ОСОБА_3 .

Суд знаходить, що в даних правовідносинах виникнення права власності у позивачів пов`язується з правом спадкування.

45. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

46. Згідно із ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

47. Згідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

48. Згідно з ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

49. Даний спір підлягає розгляду в судовому порядку, оскільки іншим шляхом його вирішити не можливо, а набуття позивачем права на жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

V. Розподіл судових витрат між сторонами.

50. Позивачем при подачі позову було сплачено 992 грн. 40 коп. судового збору. Позивач просить не застосовувати до відповідача вимоги статті 141 ЦПК України.

З цих підстав,

Керуючись статтями 15, 16, 328, 392Цивільного кодексу України, статтями 2, 4, 5, 10-13, 18, 76, 77, 81, 200, 206 Цивільного процесуального кодексу, ст.ст. 112, 120-126, 524, 525, 529, 548, 549, 563 ЦК Української РСР (1963 року) суд, -

У Х В А Л И В :

1.Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом - задовольнити повністю.

2.Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_5 , РНОКПП НОМЕР_6 ) в порядку спадкування за законом внаслідок смерті баби ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на спадкове майно, яке складається із права власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, який розташований по АДРЕСА_1 .

3.Не застосовувати до відповідача вимоги статті 141 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повне рішення складено 16 серпня 2022 року.

Суддя: О. М. Катерняк