Справа № 175/4490/21
Провадження № 2-ві/175/6/22
Ухвала

Іменем України

12 вересня 2022 року смт. Слобожанське

Суддя Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області Бровченко В.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Заборського Вячеслава Олександровича по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру, Головне управління Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру в Дніпропетровській області про примусове виконання обов`язку в натурі, визнання правочину недійсним, -

встановив:

З 01.11.2021 року у Дніпропетровському районному суді на розгляді перебуває цивільна справа № 175/4490/21 (провадження № 2/175/1303/21), яка на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.07.2022 року розподілена на суддю Заборського В.О. 02.09.2022 року до канцелярії суду надійшла заява позивача ОСОБА_1 від 01.09.2022 року про відвід судді Заборського В.О. на підставі п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України у зв`язку із наявністю обставин, що викликають сумніви в його неупередженості та об`єктивності. Зокрема, у позивача виникли такі сумніви через необ`єктивність судді Заборського В.О. при керуванні судовим процесом по справа № 175/4490/21; через внесення суддею Заборським В.О. неправдивих відомостей в судовий документ; ігнорування суддею Заборським В.О. того, що повторний розподіл справи № 175/4490/21 в його провадження відбувся на підставі неправосудного судового рішення судді Васюченка О.Г. про свій самовідвід.

Згідно з ч.3 ст.40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Ухвалою суду під головуванням судді Заборського В.О. від 05.09.2022 року цивільна справа № 175/4490/21 відповідно до абзацу 1 частини 3 статті 40 ЦПК України передана до канцелярії Дніпропетровського районного суду для визначення судді в порядку ч.1 ст.33 ЦПК України, який буде розглядати вищезгадану заяву про відвід.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.09.2022 року, головуючим суддею для розгляду питання про відвід судді Заборського В.О. визначено суддю Бровченка В.В.

Нормами ч.8 ст.40 ЦПК України передбачено, що суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Враховуючи вищевикладене, вважаю за можливе розглянути заяву про відвід судді у відповідності до вимог ч.8 ст.40 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Дослідивши заяву про відвід (з додатками) та ознайомившись із матеріалами справи, приходжу до висновку, що заява про відвід не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), прийнятої 04.11.1950 року, встановлено, що кожен має право на справедливий та публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав і обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст.36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований в результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, установлених ст.37 ЦПК України.

Пункт 1.1 Бангалорських принципів поведінки судді передбачає, що суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від будь-якого стороннього впливу, спонукань, тисків, погроз або втручання, прямого чи опосередкованого, здійснюваного з будь-якої сторони та маючого на меті будь-які цілі.

Згідно зі ст.15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Декларацією щодо принципів незалежності судової влади, прийнятою Конференцією голів Верховних судів країн Центральної та Східної Європи (о. Бріюні, Хорватія, 17.10.2015 року), закріплено принципи, які встановлюють стандарти незалежності судової влади як однієї з трьох гілок державної влади у прийнятті рішень.

Заявлений відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо відвід не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.

Для відведення судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

З прес-релізу, виданого Секретарем Суду ЄСПЛ 270 (2019) від 18.07.2019 року у справі «Rustavi 2 Broadcasting Company Ltd та інші проти Грузії» (заява № 16812/17), зазначено, що безпідставні звинувачення суддів

в упередженості та скарги на них до дисциплінарних органів можуть бути оцінені як спроби паралізувати здійснення правосуддя…

За приписом п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України суддя не може брати участі в розгляді справи та підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів в його об`єктивності та неупередженості.

Згідно з ч.4 ст.39 ЦПК України встановлення обставин, вказаних у пунктах 1-4 частини першої статті 36 і статті 37 цього Кодексу, звільняє заявника від обов`язку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу.

Зі змісту ч.4 ст.39 ЦПК України слідує, що заявники, заявляючи відвід на підставі п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України, зобов`язані надати докази щодо наявності обставин, які викликають у них сумніви в неупередженості та об`єктивності судді.

У даному випадку, посилання заявника на п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України нічим не підтверджені та не обґрунтовані.

Посилання ж у заяві на обставини для відводу фактично зводяться до незгоди з прийнятими суддею Заборським В.О. відповідними процесуальними діями та рішеннями під час розгляду цивільної справи, тоді як така його незгода не може бути підставою для відводу, оскільки може бути вирішена у визначеному процесуальним законодавством порядку шляхом оскарження винесених судом процесуальних документів.

З огляду на викладені положення процесуального закону, приходжу до висновку, що заява ОСОБА_1 про відвід є не вмотивованою, й інших обставин для відводу, визначених п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України, при розгляді заяви не встановлено та доказами не підтверджено, а тому заява про відвід судді Заборського В.О. не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.36-40 ЦПК України, -

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Заборського Вячеслава Олександровича на підставі п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України в цивільній справі № 175/4490/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру, Головне управління Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру в Дніпропетровській області про примусове виконання обов`язку в натурі, визнання правочину недійсним - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Бровченко