ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3849/22 Справа № 202/1802/21 Суддя у 1-й інстанції - Марченко Н. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Пищиди М.М.

суддів - Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 07 лютого 2022 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з метою отримання банківських послуг ОСОБА_1 підписав заяву від 09.07.2019 року.

При підписанні анкети-заяви відповідача підтвердив свою згоду, що підписана ним заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами, які викладені на банківському сайті, складає між ним і банком договір про надання банківських послуг. Відповідач ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви. Зазначене підтверджується його підписом в анкеті-заяві.

При укладенні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Формулярами та стандартними формами є Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи Банку, які викладені на банківському сайті.

Відповідачу був відкритий кредитний рахунок та встановлено кредитний ліміт.

У подальшому відповідач, ознайомившись із умовами обслуговування кредитних карток та підписавши паспорт споживчого кредиту від 11.07.2019 року, отримав картку типу «Преміальна картка VISA Signature (кредитний ліміт до 300 000 грн.).

АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитним коштами.

В свою чергу, відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом належним чином не виконує.

Станом на 15 лютого 2021 року відповідач має заборгованість 301928 грн. 78 коп., яка складається з наступного: 243189,92 грн. - заборгованість за кредитом, в тому числі 157006,28 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту та 86183,64 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 11186,74 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками, 47552,12 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.

За цих підстав банк просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором від 09.07.2019 року в розмірі 301928 грн. 78 коп., яка утворилася станом на 15 лютого 2021 року, а також судові витрати в розмірі 4528 грн. 93 коп.

Під час підготовчого провадження відповідачем був поданий відзив на позов, в якому він позовні вимоги банку не визнав, посилаючись на те, що у рахунок погашення кредиту 16 травня 2021 року ним було сплачено грошові кошти в розмірі 20000 грн., 07 червня 2021 року сплачено грошові кошти в розмірі 163000 грн.

В подальшому позивачем була подана заява про зменшення позовних вимог, в якій банк просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором станом на 14.09.2021 року в розмірі 119685 грн. 64 коп., яка складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту.

Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 07 лютого 2022 року позов Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором від 09.07.2019 року станом на 14.09.2021 року у вигляді простроченого тіла кредиту в розмірі 119685 (сто дев`ятнадцять тисяч шістсот вісімдесят п`ять) грн. 64 коп., а також витрати по сплаті судового збору 4528 (чотири тисячі п`ятсот двадцять вісім) грн. 93 коп.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що при винесенні рішення судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права.

Зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що в рамках погашення кредиту 16 травня 2021 року відповідачем було сплачено грошові кошти в розмірі 20000 грн., 07 червня 2021 року сплачено грошові кошти в розмірі 163000 грн, 14 жовтня 2021 року сплачено грошові кошти в розмірі 28 000 грн.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Рішення суду в частині вирішення питання щодо судового збору апелянтом в апеляційній скарзі не оскаржується, тому судом апеляційної інстанції не переглядається.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення

Судом першої інстанції встановлено, що 09.07.2019 року відповідачем ОСОБА_1 була підписана анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

Відповідач факт отримання кредитної картки та користування кредитним лімітом не заперечує.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 14 вересня 2021 року відповідач має заборгованість у розмірі 119685 грн. 64 коп., яка складається з заборгованості простроченим тілом кредиту.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Враховуючи, що з матеріалів справи вбачається, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, про що свідчить наявність заборгованості, доказів на спростування доводів позивача та суми заборгованості відповідач суду не надав, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» , стягнувши з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором від 09.07.2019 року, яка складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 119685 грн. 64 коп.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що судом першої інстанції не враховано, що в рамках погашення кредиту 16 травня 2021 року відповідачем було сплачено грошові кошти в розмірі 20000 грн., 07 червня 2021 року сплачено грошові кошти в розмірі 163000 грн, 14 жовтня 2021 року сплачено грошові кошти в розмірі 28 000 грн. з наступних підстав.

Так, з розрахунку заборгованості вбачається, що кошти, які сплачені відповідачем 16 травня 2021 року в розмірі 20000 грн., 07 червня 2021 року в розмірі 163000 грн були відображені в розрахунку заборгованості.

Позивачем, на підставі вказаних коштів, які були сплачені відповідачем 16 травня 2021 року та 07 червня 2021 року, була подана заява про зменшення позовних вимог.

Щодо доводів апелянта про внесення відповідачем 14 жовтня 2021 року грошових коштів в розмірі 28 000 грн, колегія суддів їх відхиляє, оскільки апелянтом не надано належних доказів.

Доводи, вказані в апеляційній скарзі про те, що суд неповно з`ясував обставини по справі, необґрунтовані та зводяться до переоцінки доказів по справі і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374, частини 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення, в оскаржуваній частині, має бути залишено без змін.

Що стосується судових витрат понесених апелянтом, то колегія суддів їх не переглядає, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 07 лютого 2022 року, в оскаржуваній частині - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

Судді: