АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2022 року

м. Чернівці

справа № 718/1387/22

провадження 822/732/22

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кулянди М.І.,

суддів: Владичана А.І., Половінкіної Н.Ю.,

за участю секретаря Конецької Д.Г.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (далі - ТзОВ «ГК «Нафтогаз України»),

треті особи: Акціонерне товариство «Чернівцігаз», Товариство з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України»,

апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 28 липня 2022 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Масюк Л.О.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ТзОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», треті особи: АТ «Чернівцігаз», ТзОВ «Оператор ГТС «України» про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди.

Позов мотивовано тим, що по особовому рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 обліковується заборгованість за спожитий природний газ, за період з квітня по травень 2021 року, в розмірі 566 гривень 55 коп.

Вказує на те, що ТзОВ «ГК «Нафтогаз України» надало йому скрін-шоти з інформаційної платформи Оператора ГТС-ТОВ ГТС України», за квітень та травень 2021 року, що не відповідає об`єму спожитого газу.

На звернення позивача, для врегулювання заборгованості в розмірі 566 гривень 55 коп., відповідач надіслав листи-відповіді ( жовтень 2021 року, травень 2022 року) із яких вбачається, що позивачу рекомендовано здійснити звірку взаєморозрахунків ТзОВ «ГК «Нафтогаз України» із АТ «Чернівцігаз», але відповідачем цього не зроблено, чим порушено вимоги гл. IV розділу IX Кодексу ГРМ.

Зазначає, що ним, ОСОБА_1 , 23 травня 2021 року сплачено за споживання природного газу в об`ємі 515 м3 на суму 3532 гривні 90 коп.

В зв`язку з тим, що на протязі року відповідачем не здійснено коригування заборгованості за спожитий природний газ позивач оцінює моральну шкоду в розмірі 13000 гривень.

Просив суд: визнати неправомірними дії ТзОВ «ГК «Нафтогаз України» щодо нездійснення коригування заборгованості по особовому рахунку № НОМЕР_1 , за період з квітня по травень 2021 року, в розмірі 566 гривень 55 коп.; зобов`язати ТзОВ «ГК «Нафтогаз України» здійснити по особовому рахунку № НОМЕР_1 коригування (шляхом списання) заборгованості, за період з квітня по травень 2021 року на суму 566 гривень 55 коп.; стягнути з ТзОВ «ГК «Нафтогаз України» на користь позивача моральну шкоду в розмірі 13000 гривень.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 28 липня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ТзОВ «ГК «Нафтогаз України», треті особи: АТ «Чернівцігаз», ТзОВ «Оператор газотранспортної системи України» про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог, оскільки позивачем не було надано доказів на підтвердження протиправності діянь відповідача, які б заподіяли йому шкоду та причинного зв`язку між шкодою і такими діяннями.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт у своїй апеляційній скарзі посилається на те, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, а також неповним з`ясуванням всіх обставин справи.

Зокрема зазначає, що ним, апелянтом, надано всі докази того, що відповідач, на протязі року, не здійснив коригування заборгованості. Внаслідок вказаних дій апелянту також заподіяно моральну шкоду.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ТзОВ «ГК «Нафтогаз України» подало до суду відзив на апеляційну скаргу. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Посилаються на те, що аргументи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

Згідно з інформації ТзОВ «ГК «Нафтогаз України», станом на 30 вересня 2021 року, по особовому рахунку № НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 , обліковувалася заборгованість в розмірі 858 гривень 54 коп. (з урахуванням оплат) (а.с.7).

22 травня 2022 року ОСОБА_1 подав заяву щодо коригування заборгованості за спожитий природній газ, за період з квітня по травень 2021 року (а.с.8).

На звернення ОСОБА_1 від 29 травня 2022 року, ТзОВ «ГК «Нафтогаз України» зазначено, що законодавством та порядком роботи інформаційної платформи Оператора ГТС не передбачено можливості коригування об`ємів спожитого газу за минулий період. Таке коригування може бути проведено тільки шляхом зазначення мінусових обсягів споживання у поточному місяці (а.с. 10-11).

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Щодо вимог позивача про визнання неправомірними дій ТзОВ «ГК «Нафтогаз України» щодо нездійснення коригування заборгованості по особовому рахунку № НОМЕР_1 , за період з квітня по травень 2021 року та зобов`язання здійснити таке коригування, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до вимог пп. 28, 35 п. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» (далі - Закон) постачання природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню та полягає в реалізації природного газу безпосередньо споживачам на підставі укладених з ними договорів; розподіл природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки споживачам, але що не включає постачання природного газу.

За нормами пп. 17 та пп. 27 п. 1 ст. 1 Закону, оператор газорозподільної системи - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників); постачальник природного газу - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із постачання природного газу.

Згідно з постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2500 «Про затвердження типового договору постачання природного газу побутовим споживачам» (далі - Типовий Договір) договір між Постачальником природного газу та споживачем є публічним договором приєднання відповідно до ст.ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України.

Акцептуванням Типового договору є повернення споживачем постачальнику підписаної заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам. Сплата/часткова сплата споживачем вартості спожитого природного газу та об`єм фактичного споживання природного газу визначається за даними Оператора ГРМ та вноситься до особового рахунку споживача.

Відповідно до п. 4.4. Типового договору об`єм (обсяг) постачання та споживання природного газу споживачем за розрахунковий період визначається одним із нижченаведених способів:

1) за даними Оператора ГРМ за підсумками розрахункового періоду, що містяться в базі даних Оператора газотранспортної системи та доведені споживачу Оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу;

2) за плановими величинами середньомісячного споживання газу в опалювальний або міжопалювальний період.

На підставі постанови НКРЕКП від 29 червня 2017 року № 856 «Про видачу ліцензії на розподіл природного газу ПАТ «Чернівцігаз» оператором газорозподільної системи (Оператором ГРМ) на території Чернівецької області визначено ПАТ «Чернівцігаз» ().

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру юридичних осіб повна назва ПАТ «Чернівцігаз» - Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Чернівцігаз" (скорочена назва АТ «Чернівцігаз»)

Як було встановлено, постачальником природного газу для забезпечення потреб побутових споживачів (населення) на території Чернівецької області наразі є ТзОВ «ГК «Нафтогаз України».

У відповідності до покладених на зазначених суб`єктів господарювання функцій та завдань, АТ «Чернівцігаз», як Оператор ГРМ визначає об`єми (обсяги) спожитого природного газу, відповідно до вимог Кодексу ГРМ, тоді як ТзОВ «ГК «Нафтогаз України», як постачальники проводять нарахування вартості спожитого газу, на підставі даних про об`єм (обсяг) спожитого газу споживачем, визначених Оператором ГРМ за підсумками кожного місяця.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 одержує послуги з постачання природного газу, на підставі типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 05 липня 2006 року № 938, на його ім`я відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 , за яким позивач сплачує послуги, відповідно до даних показників лічильника.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що за період з квітня по травень 2021 року відповідач надав розрахунок заборгованості за спожитий природний газ, що не відповідає дійсним об`ємам спожитого газу за його особовим рахунком. Позивач неодноразово звертався до ТзОВ «ГК «Нафтогаз України» з вимогами врегулювати спір.

ТзОВ «ГК «Нафтогаз України» листами ( жовтень 2021 рік, травень 2022 рік) повідомило ОСОБА_1 , що об`єм спожитого природного газу, за розрахунковий період, визначається Оператором ГРМ (АТ «Чернівцігаз»).

Відповідно до пункту 2 глави 5 розділу IV Кодексу газотранспортної системи, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2493 (далі - Кодекс ГТС), з моменту реєстрації споживача за постачальником в інформаційній платформі постачальник набуває статусу діючого постачальника для такого споживача (крім майбутніх періодів постачання, які заброньовані за іншими постачальниками в інформаційній платформі, постачання природного газу постачальником «останньої надії» та випадків, передбачених пунктом 6 цієї глави) та вважається, що з цього моменту зазначений постачальник забронював за собою цього споживача на наступні розрахункові періоди та є відповідальним за обсяги споживання природного газу цим споживачем.

АТ «Чернівцігаз» веде облік та визначає об`єм спожитого природного газу і доводить зазначені показники до відома постачальника - ТзОВ "ГК "Нафтогаз України", який, у свою чергу, обраховує вартість зазначених Оператором ГРМ спожитих об`ємів газу, згідно зі встановленими для населення тарифами.

Отже, відповідно до вимог чинного законодавства, постачальник проводить нарахування вартості спожитого газу, на підставі даних про об`єм (обсяг) спожитого газу споживачем, визначених Оператором ГРМ (АТ «Чернівцігаз»), за підсумками кожного місяця.

Виходячи з викладеного, право формувати об`єм розподілу і споживання природного газу по об`єкту споживача, у відповідності до вимог Кодексу ГРМ має виключно Оператор ГРМ -АТ «Чернівцігаз», тоді як, постачальник - ТзОВ «ГК «Нафтогаз України» відповідними повноваженнями законодавством не наділений.

Позивачем вимоги до Оператора ГРМ не заявлялись, клопотання у порядку ст. 51 ЦПК України до суду першої інстанції також подано не було.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 48 ЦПК України визначено, що сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач. При цьому, відповідач - це особа, яка, на думку позивача, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього, тому найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

У п. 39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі № 304/284/18 зазначено, що належним відповідачем має бути така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги. Суд захищає порушене право чи охоронюваний законом інтерес позивача саме від відповідача (близькі за змістом висновки сформульовані у п. 7.17 постанови Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі №910/17792/17).

Звертаючись до суду з позовними вимогами, щодо нездійснення коригування заборгованості по особовому рахунку № НОМЕР_1 , за період з квітня по травень 2021 року, в розмірі 566 гривень 55 коп. та зобов`язання ТзОВ «ГК «Нафтогаз України» здійснити коригування за вказаний період, ОСОБА_1 зазначив відповідачем лише ТзОВ «ГК «Нафтогаз України».

Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди.

Апеляційним судом враховано, що завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (п. 3 ч.2 ст. 11 ЦК України).

За п.п. 8, 9 ч. 2 ст.16 ЦК України відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової) шкоди є способами захисту цивільних прав та інтересів.

Статтею 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже, зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини (ч. 1 ст. 1167 ЦК України).

На переконання апелянта, що розмір пред`явленої до стягнення з відповідача моральної шкоди є підтвердженим.

Однак, колегія суддів з такими доводами не погоджується. Так, всупереч вимогам ч. 1 ст. 81 ЦПК України, позивачем не було надано до суду ані обґрунтованого розрахунку пред`явленої до стягнення суми, ані жодного доказу на підтвердження вартості матеріальних втрат.

З аналізу положень ст.ст. 11, 1166, 1167 ЦК України вбачається, що підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової та/або моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала шкоди та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди.

З огляду на викладені законодавчі вимоги, суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування шкоди (майнової та/або моральної) підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди.

В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність цих позовних вимог.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційних скарг

Відповідно до п. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене вище, рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 до ТзОВ «ГК «Нафтогаз України» про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії змінити у мотивувальній частині, виклавши його в редакції цієї постанови.

У решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 28 липня 2022 року, в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії змінити у мотивувальній частині, виклавши його в редакції цієї постанови.

У решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Дата складання повного тексту постанови - 06 жовтня 2022 року.

Головуючий М.І. Кулянда

Судді: А.І. Владичан

Н.Ю. Половінкіна