Дата документу 26.07.2022 Справа № 2-1285/2010
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №2-1285/2010 Головуючий у 1 інстанції: Мєркулова Л.О.
Провадження № 22-ц/807/216/22 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«26» липня 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Кочеткової І.В.,

секретар: Рикун А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 28 травня 2010 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2010 року АТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що 12 червня 2008 року між ОСОБА_3 та АТ «Банк «Фінанси та Кредит» був укладений кредитний договір №5-1520-068И, згідно з умовами якого відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 49 000 доларів США в строк до 12 червня 2028 року під 16,5 відсотків річних.

Заборгованість ОСОБА_2 станом на 01 квітня 2010 року складає: по сумі непогашених процентів 13 881,25 долар США, по ссудній заборгованості 49 000 доларів США, по сумі непогашеної пені по процентам та кредиту 213 875,90 грн. Загальна сума боргу за кредитом в еквіваленті за офіційним курсом НБУ на день подання позовної заяви становить 712 209,80 грн.

В забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором між банком та ОСОБА_1 було укладено договір поруки №5-1520-068П від 12 червня 2008 року, між банком та ОСОБА_2 було укладено іпотечний договір №5-1520-068І від 12 червня 2008 року, яким передано в іпотеку нерухоме майно: двокімнатна квартира АДРЕСА_1 , узгоджена сторонами вартість предмету іпотеки становить 291 122 грн.

На підставі зазначеного просило стягнути в солідарному порядку з відповідачів на користь АТ «Банк «Фінанси та Кредит» суму ссудної заборгованості в розмірі 49 000 доларів США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ на дату позовної заяви становить 388 325 грн., суму непогашених процентів в розмірі 13 881,25 долар США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ на дату позовної заяви становить 110 008,90 грн., суму непогашеної пені по процентам та кредиту в розмірі 213 875,90 грн., витрати по сплаті державного мита у розмірі 1700 грн., витрати за ІТЗ в розмірі 120 грн.; звернути стягнення на нерухоме майно: двокімнатну квартиру під номером АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Петрушенко Т.І. 12 червня 2008 року, шляхом продажу на публічних торгах за ціною, що буде встановлена в рамках виконавчого провадження.

Заочним рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 28 травня 2010 року позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь АТ «Банк «Фінанси та Кредит»: суму судної заборгованості 388 325 грн.; суму непогашених процентів в розмірі 110 008,90 грн.; суму непогашеної пені по процентам та кредиту 213 875,90 грн., а також стягнуто з кожного по 850 грн. за сплату судового збору та по 60 грн. за сплату витрат на інформаційне-технічне забезпечення.

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 09 серпня 2021 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним заочним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на пропуск банком строку пред`явлення до неї вимог як до поручителя, зміну строку виконання основного зобов`язання, просила скасувати заочне рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову до неї.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі щодо стягнення заборгованості за кредитним договором солідарно з боржника та поручителя, суд виходив з доведеності позовних вимог.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду.

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до змісту статті 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України. За правилом статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з пунктами 3 та 4 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків. Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Задля належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У статті 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Судом першої інстанції встановлено, що 12 червня 2008 року між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №5-1520-068И (далі Кредитний договір), за умовами якого позичальник отримав кредитні кошти в сумі 49 000 доларів США строком до 12.06.2028 року зі сплатою 16,5 процентів річних.

Згідно з п. 3.2 Кредитного договору Позичальник зобов`язується в термін з 1 по 10 число кожного місяця здійснювати погашення позичкової заборгованості за виданими кредитними ресурсами згідно Графіка (Додаток №1 до цього Договору) (т.1, а.с.6-9).

Відповідно до п.3.4 Кредитного договору у випадку несвоєчасного повернення кредиту або несвоєчасної сплати процентів за користування кредитними ресурсами відповідно до п.3.2, 4.3,4.4 банк має право вимагати дострокового повернення кредитних ресурсів, сплати нарахованих процентів на них , неустойки відповідно до умов договору.

За прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати процентів, позичальник сплачує банку пеню з розрахунку 1% від простроченої суми за кожний день прострочення (пункт 6.1 Кредитного договору).

В забезпечення виконання кредитного договору №5 -1520-068И 12 червня 2008 року між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 був укладений договір поруки № 5- 1520-068П (далі - Договір поруки), за умовами якого поручитель зобов`язалась перед кредитором відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником кредитних зобов`язань, відповідно до яких Боржникові виданий кредит у розмірі 49 000 доларів США зі сплатою 16,5 процентів річних строком до 12 червня 2028 року (т.1, а.с.12).

Пунктом 5.1 Договору поруки передбачено, що порука припиняється із припиненням основного зобов`язання, що забезпечено нею. Порука також припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобов`язання не кредитом не заявив вимоги до поручителя.

01 червня 2009 року Банк направив боржнику ОСОБА_2 та поручителю ОСОБА_1 вимоги про дострокове повернення у повному обсязі кредитних коштів, сплати процентів та оплати пені протягом трьох банківських днів з моменту отримання вимоги, розмір яких станом на 01 липня 2009 року складається з: заборгованості за кредитом 49 000 доларів США, прострочених відсотків 6357,71 долар США, нарахованих відсотків 1369,96 доларів США, пені - 88 747,74 грн. (т.1, а.с.19 зворот.).

Зазначену вимогу поручитель ОСОБА_1 отримала 03 червня 2009 року (т.1, а.с.19 зворот.).

Визначаючи розмір заборгованості, що підлягає стягненню з позичальника ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив із того, що за розрахунком банку станом на 01 квітня 2010 року (настання виконання зобов`язання за кредитним договором у зв`язку з достроковою вимогою) сума судної заборгованості становить 388 325 грн.; сума непогашених процентів - 110 008,90 грн.; сума непогашеної пені по процентам та кредиту 213 875,90 грн., загальна сума боргу за кредитом в еквіваленті за офіційним курсом НБУ становить 712 209,80 грн. (т.1, а.с. 10-11).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Належних і допустимих доказів на спростування визначеного кредитором розміру заборгованості за кредитом відповідачі суду не надали.

Направивши досудову вимогу позичальнику про дострокове повернення всієї суми кредиту від 01 червня 2009 року(т.1, а, а.с.20), Банк реалізував своє право в порядку частини другої статті 1050 ЦК України на дострокове повернення йому частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Таке право Банку передбачено і умовами кредитного договору, зокрема пунктом 3.4.

Зазначену вимогу поручитель ОСОБА_1 отримала 03 червня 2009 року (т.1, а.с.19 зворот.).

Вирішуючи доводи апеляційної скарги щодо припинення поруки, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

За змістом частини першої, другої статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України ( в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

За умовами кредитного договору позичальник зобов`язувався повернути суму кредиту з відповідними процентами за користування кредитними коштами до 12 червня 2028 року, сплачуючи її щомісячними платежами, відповідно до Додатку №1, який є невід`ємною частиною кредитного договору.

Сторони встановили не лише строк дії договору, а й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення періодичних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору.

Таким чином, у разі неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Отже, саме з часу прострочення несплаченої заборгованості починається обчислення встановленого частиною четвертою статті 559 цього Кодексу шестимісячного строку для пред`явлення вимог до поручителя щодо окремих зобов`язань за кредитом.

У разі пред`явлення банком вимог до поручителя більш ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Аналогічна правова позиція, висловлена Верховним Судом України у постановах від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс14, від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15, від 29 березня 2017 року у справі № 6-3087цс16.

Правильне застосування частини четвертої статті 559 ЦК України було предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду у справі № 408/8040/12 (провадження № 14-145цс18) та у справі № 202/4494/16-ц, за наслідками розгляду яких Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 червня 2018 року та у постанові від 31 жовтня 2018 року виклала правовий висновок про відсутність підстав для відступлення від сталої практики Верховного Суду України й Верховного Суду та вказала, що з огляду на положення другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України можна зробити висновок про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором, повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами). У разі пред`явлення банком вимог до поручителя більш ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

З відповідним позовом про стягнення кредитної заборгованості з поручителів кредитор може звернутися протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або з дня, встановленого кредитором для дострокового повернення кредиту в порядку реалізації ним права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов`язання (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту одноразовим платежем) ( постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 2-1169/11 (пункт 64) та від 27 березня 2019 року у справі № 200/15135/14-ц).

Із розрахунку заборгованості, доданого банком до позовної заяви, відомо, що позичальник несвоєчасно та не в повному обсязі виконував умови кредитного договору, з червня 2009 року припинив вносити щомісячні платежі на погашення кредиту (т.1, а.с.10), досудову вимогу про дострокове повернення всієї суми боргу протягом трьох банківських днів з моменту отримання листа банк направив 01 червня 2009 року (вимога отримана поручителем 03 червня 2009 року), а з відповідним позовом до суду банк звернувся 22 квітня 2010 року, отже з урахуванням того, що банк пред`явив вимоги до поручителя більш ніж через шість місяців після настання строку для виконання основного зобов`язання в силу положень частини 4 статті 559 ЦК України, порука припинилася.

Отже, за вказаних обставин висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителя ОСОБА_1 не відповідає вимогам закону.

Враховуючи викладене, рішення суду в частині задоволення позову та стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителя ОСОБА_1 згідно з п.2,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволені позову Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В іншій частині рішення суду не оскаржувалось та не переглядалось в апеляційному порядку.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 28 травня 2010 року у цій справі скасувати в частині задоволення позову Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та прийняти в цій частині нову постанову.

В задоволені позову Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

В іншій частині рішення суду не переглядалось в апеляційному порядку.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 28 липня 2022 року.

Головуючий А.В. Дашковська

Судді: О.М. Кримська

І.В.Кочеткова