ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2022 року м. Чернівці

справа № 727/11327/21

провадження 22-ц/822/497/22

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Перепелюк І. Б.

суддів : Владичана А.І., Литвинюк І.М.

секретар Петранюк Ю.Т.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 12 травня 2022 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позов обґрунтовано наступним. 15 липня 2017 року сторони зареєстрували шлюб у Чернівецькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, актовий запис №1198. Від шлюбу дітей немає.

Позивач посилався на те, що сімейне життя з відповідачкою не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки. Між ними траплялись непорозуміння та суперечки, що поступово призводило до відсутності нормальних сімейних відносин. Зазначав, що на даний час він втратив довіру до відповідачки та почуття кохання, що є основою сім`ї.

Вказував, що сторони не проживають як подружжя та не ведуть спільного господарства з березня 2021 року, а з 15 червня 2021 року відповідачка забрала всі свої речі та майно і переїхала проживати до батьків. Шлюб носить формальний характер.

Стверджував, що він неодноразово намагався створити умови для зміни поведінки та відношення один до одного, зокрема відповідачки до нього, однак до позитивного результату це не призвело. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін.

Просив розірвати шлюб між ним та ОСОБА_2 , який зареєстровано 15 липня 2017 року Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, актовий запис №1198.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівців від 12 травня 2022 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволено.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрований 15 липня 2017 року Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, актовий запис №1198 розірвано.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить частково скасувати рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 12 травня 2022 року та з мотивувальної частини рішення виключивши наступне речення: «Сторони припинили подружні відносини з другої половини липня 2021 року, не ведуть спільне господарство, не мають спільного бюджету».

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що сторони не проживають разом з другої половини липня 2021 року, оскільки спільне проживання припинилося саме з 15 червня 2021 року, про що ним вказувалося як в позовній заяві так і у відповіді на відзив, де зазначено саме за яких обставин вони із відповідачкою припинили шлюбні стосунки та спільне проживання.

Однак суд взяв до уваги лише обставини, викладені відповідачкою у відзиві та які не підтвердженні ніякими доказами, а його заявам по суті не надав жодної оцінки.

Зазначає, що відповідачка навмисно вводить суд в обману вказуючи, що вони не проживають разом з другої половини липня 2021 року початку серпня 2021 року, оскільки вона готує до суду позов про розподіл майна подружжя та їй достовірно відомо, що саме в другій половині липня ним були набуті певні майнові права в тому числі на рухоме майно, які не є, та не можуть бути спільним майном подружжя.

Вказує на те, що 15 липня вони святкували річницю щороку, однак минулого року вони із відповідачкою на дату річниці їхнього весілля вже не проживали разом місяць.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що 15 липня 2017 року сторони зареєстрували шлюб у Чернівецькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, актовий запис №1198, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .

Від шлюбу дітей немає.

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

Відповідно до положень ст. ст. 367, 368 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Судом встановлено, що через різні погляди на життя та погані взаємовідносини сторони втратили один до одного почуття взаємної любові, довіри, взаєморозуміння та поваги. Шлюб між сторонами існує формально.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя, а тому шлюб між сторонами слід розірвати.

Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно ч. 5 ст. 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Частинами третьою та четвертою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України).

Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Вирішуючи питання про розірвання шлюбу, суд першої інстанції правильно врахував, що сторони подружні стосунки не підтримують, та не мають наміру на збереження шлюбу, а тому дійшов висновку про те, що сім`ю зберегти немає можливості.

Зміст та доводи апеляційної скарги не спростовують судове рішення в частині необхідності розірвання шлюбу. Жодна із сторін не наполягає на збереженні сім`ї, а тому розірвання шлюбу не суперечить закону, узгоджується з положеннями ст. 112 СК.

Разом з тим, апелянт посилається на те, що судом у мотивувальній частині судового рішення було встановлено, що сторони припинили подружні відносини з другої половини липня 2021 року, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету.

Така обставина як час припинення шлюбних відносин сторін не була предметом окремого дослідження в суді, натомість суд першої інстанції, лише враховуючи пояснення відповідачки, послався на час припинення шлюбних відносин, хоча це посилання не доведено жодними доказами. З огляду на преюдиційність змісту судового рішення, апелянт правомірно посилається на те, що зазначення в мотивувальній частині рішення про розірвання шлюбу того факту, що сторони припинили подружні відносини з другої половини липня 2021 року, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, впливатиме на виниклий між подружжям спір з приводу майна.

За ст. 265 ЦПК у мотивувальній частині рішення зазначаються: фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частин першої, другої статті 76 ЦПК України доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин [фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Як встановлено апеляційним судом, матеріали справи не містять доказів, які б вказували на час припинення шлюбних відносин між сторонами. Ці обставини взагалі судом не перевірялись і не встановлювались, і в даній справі не були предметом дослідження. Ці обставини можуть доводитись сторонами в іншій справі в тому числі і при поділі майна подружжя.

Відтак посилання у судовому рішенні на те, що «сторони припинили подружні відносини з другої половини липня 2021 року, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету» підлягає виключенню з судового рішення.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до п.4 ч.1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 12 травня 2022 року змінити, виключивши в мотивувальній частині рішення суду речення наступного змісту : «сторони припинили подружні відносини з другої половини липня 2021 року, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету».

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повної постанови 12 серпня 2022 року.

Головуючий І.Б. Перепелюк

Судді : А.І. Владичан

І.М. Литвинюк