Провадження № 2/522/4596/22
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

31 серпня 2022 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Домусчі Л.В., розглянув матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця Одеського державного виконавчого округу Притуляка Валерія Миколайовича про визнання неправомірними дій приватного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

29.08.2022 року ОСОБА_1 звернулася із позовом до Приморського районного суду м. Одеси у якому просила:

-визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляка В.М.;

- зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляка В.М. припинити виконавче провадження №65520592 з примусового виконання постанов приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляка В.М. №63121912 від 23.09.2020 р. про стягнення основної винагороди приватного виконавця та мінімальних витрат виконавчого провадження.

Дослідивши матеріали позову, суд приходить до наступного.

Згідно положень частини 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

За нормою частини 2 ст. 19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Тобто примусовому виконанню підлягають не лише виконавчі документи, видані судами у передбачених законом випадках на виконання судових рішень, але й рішення інших органів.

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом (частина друга статті 74 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з частиною першою статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Отже, Закон України «Про виконавче провадження» встановив спеціальний порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби щодо виконання постанов про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження. Згідно з цим порядком відповідні спори належать до юрисдикції адміністративних судів, і їх слід розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Такі правові висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі № 921/16/14-г/15 (провадження № 12-93гс18), від 13 березня 2019 року у справі № 545/2246/15-ц (провадження № 14-639цс18), від 27 березня 2019 року у справі № 766/10137/17 (провадження № 14-658цс18), від 03 квітня 2019 року у справах № 370/1034/15-ц (провадження № 14-103цс19) і № 370/1288/15 (провадження № 14-612цс18), від 12 червня 2019 року у справі № 370/1547/17 (провадження № 14-223цс19), від 21 серпня 2019 року у справі № 381/2126/18 (провадження № 14-324цс19).

Справи про оскарження дій (бездіяльності) органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб з приводу розгляду звернень зацікавлених осіб, встановлених Законом України «Про звернення громадян та іншими законами України, є справами адміністративної юрисдикції.

Це випливає з положень пункту 1 частини першої статті 19 КАС України, відповідно до якої юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності.

До юрисдикції адміністративних судів належать справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

З наведених норм права слідує, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень у разі порушення законодавства про звернення громадян та на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про накладення штрафу, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

Вказаного висновку також дійшов Верховний Суд у постанові від 22.09.2020 року винесеній за результатами розгляду справи № 420/6173/19.

Таким чином, враховуючи, що в даному випадку позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про фактично скасування постанови про стягнення основної винагороди приватного виконавця та мінімальних витрат виконавчого провадження, винесена в рамках виконавчого провадження та враховуючи, що вказана постанова являється окремим виконавчим документом, а не виконавчим листом, виданим судом на підставі судового рішення, ухваленого в порядку цивільного судочинства, боржник як учасник цього виконавчого провадження має право звернутись до адміністративного суду за захистом своїх прав та інтересів, а тому дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно пункту 1 ч. 1ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З урахуванням вищевикладеного у відкритті провадження у справі згідно пункту 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України слід відмовити.

На виконання вимог ч. 5ст. 186 ЦПК України роз`яснити скаржнику про право звернення із відповідним позовом до адміністративного суду.

Керуючись ст.ст.3, 4, 5, 186 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця Одеського державного виконавчого округу Притуляка Валерія Миколайовича про визнання неправомірними дій приватного виконавця.

Роз`яснити право звернення до адміністративного суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя: Л.В. Домусчі