Справа №333/434/22
Провадження №2/333/2025/22
РІШЕННЯ

Іменем України

18 серпня 2022 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючої - судді Варнавської Л.О.,

за участю секретаря судового засідання - Іщенко А.О.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Кукурудза Р.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із позовом до ОСОБА_2 , відповідно до якого позивач просить суд визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на 31/100 частку у праві власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , що належали померлій ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , спадкоємцем якої був померлий ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових справ.

В обґрунтування позову зазначає наступне. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер чоловік позивача - ОСОБА_5 . На день відкриття спадщини він постійно мешкав та був зареєстрований, як і вона, за адресою: АДРЕСА_1 . Заповіту по собі він не залишив. Окрім позивача, інших спадкоємців у чоловіка не було.

Їх сімейний стан зі спадкодавцем підтверджується свідоцтвом про шлюб НОМЕР_1 , виданим Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції 18.06.2011 р.

28.01.2021 р. ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Кукурудз Т.Ю. із заявою про прийняття спадини після чоловіка. Того ж дня на підставі її заяви про прийняття спадщини нотаріусом була заведена спадкова справа №07/2021.

Спадкове майно складається з 31/100 частки у праві власності на жилий будинок АДРЕСА_1 , які належали померлій ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , спадкоємцем якої був ОСОБА_5 , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав.

ОСОБА_3 доводилась чоловікові бабусею - матір`ю його батька, відповідача ОСОБА_2 . Померла вона ще ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На день смерті ОСОБА_3 31/100 частка у праві власності на жилий будинок АДРЕСА_1 належала їй на підставі свідоцтва № НОМЕР_2 про право особистої власності на жилий будинок, виданого Міським відділом комунального господарства Виконавчого комітету Запорізької міської Ради народних депутатів 10.09.1979 р.

За життя ОСОБА_3 склала заповіт, що був посвідчений старшим державним нотаріусом Шостої Запорізької державної нотаріальної контори 22.05.1992 р. за р. №1-1959. У ньому ОСОБА_3 заповіла належну їй частку у праві власності на жилий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , своєму сину ОСОБА_2 та внукові ОСОБА_5 порівну. Водночас вона поклала на спадкоємців зобов`язання сплатити гр. ОСОБА_6 5000,00 крб.

ОСОБА_6 доводилась дочкою відповідачеві ОСОБА_2 і, відповідно, рідною сестрою її чоловікові та внучкою ОСОБА_3 , проте ІНФОРМАЦІЯ_4 вона померла. Оскільки ОСОБА_6 померла ще за життя спадкодавиці ОСОБА_3 , заповіт в частині покладення зобов`язання на спадкоємців з виплати коштів втратив чинність.

28.12.2021 р. ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Кукурудз Т.Ю. із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину після чоловіка, проте натомість того ж дня нотаріус видала їй постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії №748/02-31, в якій зазначила, що у зв`язку з тим, що нею не надані всі потрібні документи (документ про встановлення факту родинних відносин) та не встановлене коло спадкоємців після смерті ОСОБА_3 , видати свідоцтво про право на спадщину за законом не вбачається можливим.

Жодних документів, які б підтверджували факт родинних відносин між ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 позивачем нотаріусу не подано. Відомостей щодо факту народження ОСОБА_5 в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян не знайдено, оскільки відповідно до свідоцтва про смерть він народився на території сучасної РФ. Відомостей ні щодо факту народження, ні щодо факту смерті відповідача ОСОБА_2 в ДРАЦСГ також не виявлено.

Крім цього, відповідно до довідки, виданої Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради 24.03.2021 р. №04-07/3/5274, на момент смерті ОСОБА_3 разом з нею, за адресою: АДРЕСА_1 , був зареєстрований ОСОБА_5 . Серед зареєстрованих осіб відповідач ОСОБА_2 не значився.

У зв`язку з цим нотаріус не змогла встановити коло спадкоємців після ОСОБА_3 згідно з вимогами Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, і, як наслідок, зробити висновок про належність спірного майна її чоловікові, що в свою чергу унеможливило видачу їй нотаріусом свідоцтва про право на спадщину.

Свідоцтво про народження ОСОБА_5 , яке могло б довести його спорідненість з відповідачем ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , втрачене і знайти чи відновити його не вдається через те, що вони видавались на території сучасної РФ. У спадковій справі міститься повний витяг з ДРАЦСГ про відсутність актового запису цивільного стану №3 від 28.12.2021 р., згідно з яким записів про народження ОСОБА_5 за 1974 р. у ДРАЦСГ не міститься.

Згідно зі свідоцтвом про смерть ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 в с. Єсаулово Ємельянівського району Красноярського краю РРФСР. Проте 26.04.1983 р. з Ємельянівського району був виділений Березівський район, і нині с. Єсаулово належить вже до нього, а не до Ємельянівського району, що додатково ускладнює пошуки будь-яких документів. За таких умов неможливо достеменно встановити ні особу батька, ні матері ОСОБА_5 , ні причину розбіжності їх з відповідачем прізвищ.

Так само немає жодних відомостей про відповідача: ні року народження, ні місця народження; ні свідоцтва про народження, ні свідоцтва про шлюб. А в умовах розбіжності їх з ОСОБА_5 прізвищ установлення спорідненості ОСОБА_5 та ОСОБА_3 стає неможливим.

Крім того, встановити факт смерті ОСОБА_2 також не вдалося. Внаслідок пошуку в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян знайдено 5 актових записів про смерть осіб з прізвищем « ОСОБА_2 », іменем « ОСОБА_2 » та по батькові « ОСОБА_2 », проте за змістом інформації жоден з цих актових записів не може бути ідентифікований як такий, що стосується спадкоємця ОСОБА_3 .

Наведене унеможливлює оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, проте така можливість не втрачена в порядку судовому.

Ухвалою суду від 09.02.2022 р. цивільну справу за вказаною позовною заявою, прийнято до провадження судді Варнавської Л.О. Розгляд справи вирішено проводити у порядку загального позовного провадження.

Окрім того зазначеною ухвалою витребувано у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Кукурудз Тетяни Юріївни, належним чином засвідчену копію спадкової справи № 07/2021 заведену після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

23.05.2022 року на виконання вимог ухвали суду від 09.02.2022 року приватним нотаріусом Кукурудз Т.Ю. надано копію спадкової справи після померлого ОСОБА_5 (а.с.44-71).

Ухвалою суду від 25.07.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивача Кукурудз Р.О. позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позові. Просили суд задовольнити позов. Позивач додатково зазначила у шлюбі з ОСОБА_5 перебувала близько 10 років, але знайома з родиною ОСОБА_2 з 1986 року, так як вони є сусідами, які проживають в різних квартирах будинку АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 проживала разом з онуком ОСОБА_5 , якого виховувала з дитинства, була його опікуном, бо мати ОСОБА_5 вела аморальний спосіб життя. У її чоловіка також була сестра ОСОБА_6 , але вона померла ще до смерті ОСОБА_3 . Батько її померлого чоловіка - ОСОБА_2 також з ними не проживав, інколи приїздив навідував їх. Останнє його бачили в 1995 році. У її чоловіка та його батька були різні прізвища через те, що він взяв прізвище матері. Жодних документів спорідненості в неї не має, отримати їх неможливо через припинення відносин із росією.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся судом своєчасно та належним чином, причини неявки суду невідомі. Будь-яких заяв, клопотань на адресу суду не надано.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_16 у судовому засіданні зазначила про те, що знає і позивача і відповідача, це її сусіди. Проживає свідок по АДРЕСА_1 з 1978 року. По сусідству з нею проживали ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , ОСОБА_2 . ОСОБА_2 раніше він проживав у РФ, а потім приїхав до м. Запоріжжя став проживати разом з матір`ю - ОСОБА_3 . Він періодично проживав, то приходив то уходив, а потім зник. Востаннє бачила його в 1996 році. Після його зникнення у будинку залишилась проживати ОСОБА_3 - це мати ОСОБА_2 та його син - ОСОБА_5 ОСОБА_3 померла. Потім у будинку разом з ОСОБА_5 проживала ОСОБА_1 вони у шлюбі перебували близько 10 років. Мати ОСОБА_5 свідок не знала і не бачила. Знає, що бабуся була його опікуном.

Свідок ОСОБА_19 у судовому засіданні зазначив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 знає та пам`ятає, як сусідів з жовтня 1984 року. ОСОБА_2 проживав разом із матір`ю своєю, адресу точну не пам`ятає. Пізніше у будинку почав проживати його син - ОСОБА_5 . У ОСОБА_5 була дружина - ОСОБА_1 , вони проживали разом. Мати ОСОБА_2 померла. Також помер і ОСОБА_5 . ОСОБА_2 востаннє бачив приблизно у 95-96 роках.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до таких висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 на праві власності належало 31/100 частини будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується технічним паспортом на жилий будинок індивідуального житлового фонду та свідоцтвом № НОМЕР_2 про право особистої власності на житловий будинок (а.с.6-9, 26, зворот).

ОСОБА_3 за життя склала заповіт, відповідно до якого на випадок своєї смерті за повіла належну їй частину житлового будинку АДРЕСА_1 своєму сину - ОСОБА_2 та онуку - ОСОБА_5 . На спадкоємців поклала обов`язок сплатити ОСОБА_6 п`ять тисяч карбованців (а.с.62,зворот).

Вказаний заповіт зареєстрований та посвідчений державним нотаріусом Шостої Запорізької державної нотаріальної контори Масловець Л.С. № 1-1959 від 22.05.1992 року (а.с.63).

Згідно матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.68, зворот).

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.24, зворот).

На момент смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з нею разом був зареєстрований та проживав ОСОБА_5 , з 27.06.1991 року по 18.12.2020 рік (а.с.67,68).

Відповідно до Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підстави свідоцтва про право на спадщину) спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилась (а.с.64).

Наведені вище обставини свідчать про фактичне прийняття спадщиниОСОБА_5 до набрання чинності новим ЦК України (2003 року), у зв`язку з чим до виниклих правовідносин суд зобов`язаний застосувати норми та положення ст.ст. 548, 549 ЦК України (1963 року), оскільки спадщина прийнята до вступу в законну силу ЦК в новій редакції.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 524 ЦК України (в редакції 1963 року), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

У силу ч. 1 ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 року), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Статтею ст. 530 ЦК України (в редакції 1963 року) передбачено, що при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).

У відповідності до ст. 548 ЦК України в редакції 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Статтею 549 ЦК України в редакції 1963 року передбачено, що спадщина вважається прийнята якщо спадкоємець фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Як вбачається зі свідоцтва про смерть ОСОБА_5 він народився в Російській Федерації, отже отримати актовий запис про його народження та підтвердити родинні відносини із спадкодавцем не можливо.

Проте, виходячи з показань свідків, позивачки та змісту заповіту ОСОБА_5 був онуком спадкодавці ОСОБА_3 .

Згідно ст.ст. 527, 529 ЦК України (в редакції року 1963 року) ОСОБА_5 успадкував належну ОСОБА_3 31/100 частки будинку АДРЕСА_1 за заповітом, оскільки інший спадкоємець зазначений в заповіті - ОСОБА_6 померла до відкриття спадщини, а ОСОБА_2 спадщину не прийняв, він на час смерті спадкодавця не був зареєстрований та не проживав із спадкодавицею, із заявою про прийняття спадщини не звертався.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.46).

ОСОБА_4 перебував у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_1 , який зареєстрований 18.06.2011 року, Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис 376 (а.с 47).

ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Кукурудз Т.Ю. із заявою про прийняття спадщини за законом після померлого ОСОБА_5

28.12.2021 року приватним нотаріусом відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з тим, що не ненадані потрібні документи на встановлення факту родинних відносин та не встановлено коло спадкоємців ОСОБА_3 (а.с.71, зворот).

Як встановлено судом, ОСОБА_1 була дружиною померлого та була зареєстрована і проживала з ним за однією адресою (а.с.47,68).

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до ст. 1261 ЦК України, право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст.331ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст.3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Таким чином, підводячи підсумок вищевикладеному, слід зазначити, що ОСОБА_5 прийняв спадщину у розмірі 31/100 частки будинку АДРЕСА_1 після смерті бабусі ОСОБА_3 , як спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та як особа зазначена у заповіті, а позивач ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_5 , за першою чергою спадкування.

Частиною 1 ст. 1298 ЦК України встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцю після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" також роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Проаналізувавши позовні вимоги та надані позивачем докази, які містяться в матеріалах судової справи, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.10-13, 77-80, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , право власності на 31/100 частку житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_3 .

Рішення суду може бути оскаржене сторонами шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з моменту його оголошення до Запорізького апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Л.О. Варнавська