КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/3711/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Кулікової С.В., Музичко С.Г.,

при секретарі Кузьмич Р.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа: ПАТ «Банк «Київська Русь», про стягнення коштів,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26 серпня 2021 року, ухваленого під головуванням судді Мальцева Д.О.,-

встановив:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із названим позовом.

З урахуванням уточнень, просив стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на свою користь заборгованість у розмірі 2 628 078,77 доларів США та 80 610,07 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем та ПАТ «Банк «Київська Русь» 04 червня 2013 року укладено договір банківського рахунку № 49602-29, 13 жовтня 2014 року укладено договір банківського вкладу № 115230-29.1.2, 19 лютого 2015 року укладено договір банківського рахунку № 13702-29.1.2.

Крім того, позивачем укладено договори про відступлення прав вимоги, зокрема: договір про відступлення права вимоги № 060715/12 від 06 липня 2015 року, укладений з ОСОБА_2 , за умовами якого до ОСОБА_1 перейшло право вимоги за договором банківського вкладу № 15006-29.1.2 від 24 лютого 2015 року; договір про відступлення права вимоги № 060715/13 від 06 липня 2015 року, укладений з ОСОБА_3 , за умовами якого до ОСОБА_1 перейшло право вимоги за договором банківського вкладу № 15013-29.1.2 від 24 лютого 2015 року; договір про відступлення права вимоги № 060715/14 від 06 липня 2015 року, укладений з ОСОБА_4 , за умовами якого до ОСОБА_1 перейшло право вимоги за договором банківського вкладу № 16190-29.1.2 від 26 лютого 2015 року; договір про відступлення права вимоги № 060715/15 від 06 липня 2015 року, укладений з ОСОБА_5 , за умовами якого до ОСОБА_1 перейшло право вимоги за договором банківського вкладу № 16187-29.1.2 від 26 лютого 2015 року; договір про відступлення права вимоги № 060715/16 від 06 липня 2015 року, укладений з ОСОБА_6 , за умовами якого до ОСОБА_1 перейшло право вимоги за договором банківського вкладу № 16128-29.1.2 від 26 лютого 2015 року; договір про відступлення права вимоги № 060715/17 від 06 липня 2015 року, укладений з ОСОБА_7 , за умовами якого до ОСОБА_1 перейшло право вимоги за договором банківського вкладу № 16106-29.1.2 від 26 лютого 2015 року; договір про відступлення права вимоги № 060715/18 від 06 липня 2015 року, укладений з ОСОБА_8 , за умовами якого до ОСОБА_1 перейшло право вимоги за договором банківського вкладу № 16131-29.1.2 від 26 лютого 2015 року; договір про відступлення права вимоги № 060715/21 від 06 липня 2015 року, укладений з ОСОБА_9 за умовами якого до ОСОБА_1 перейшло право вимоги за договором банківського вкладу № 14985-29.1.2 від 24 лютого 2015 року.

24 червня 2015 року позивачем отримано гарантовану суму відшкодування в розмірі 137 411 грн 12 коп.

Залишок заборгованості перед позивачем становить 2 411 584, 07 дол. США та 80 610,07 грн.

Враховуючи фактичну відсутність рішення Національного банку України про неплатоспроможність Банку та його ліквідацію, а також той факт, що при цьому управління всіма справами ПАТ «Банк «Київська Русь» здійснює Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, у позивача виникає право вимагати від відповідача виконання зобов`язань, взятих на себе банком під час укладення договорів банківського вкладу.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 26 серпня 2021 року відмовлено у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

У відзиві на апеляційну скаргу ФГВФО зазначив, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник вимоги апеляційної скарги підтримали.

Представник ФГВФО проти апеляційної скарги заперечила.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що будь-які грошові вимоги кредиторів Банку під час здійснення процедури його ліквідації пред`являються та задовольняються виключно у порядку та на умовах, передбачених спеціальною процедурою пред`явлення майнових вимог до Банку у відповідності до Закону Україну «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Не доведено позивачем і тієї обставини, що Фонд є утримувачем будь-якого майна позивача та має своїм обов`язком таке майно повернути останньому.

Також позивачем не доведено того, що діями Фонду було завдано останньому збитки, оскільки матеріали справи не містять доказів протиправності дій Фонду по відношенню до позивача під час здійснення ним процедури ліквідації ПАТ «Банк «Київська Русь».

Висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Встановлено, що між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк «Київська Русь» укладені наступні договори:

договір банківського рахунку № 49602-29 від 04 червня 2013 року;

договір банківського вкладу № 115230-29.1.2 від 13 жовтня 2014 року;

договір банківського рахунку № 13702-29.1.2 від 19 лютого 2015 року.

Згідно довідки ПАТ «Банк «Київська Русь» від 02 квітня 2015 року № 2269/29-26159, на ім`я ОСОБА_1 відкрито наступні поточні/депозитні рахунки:

- НОМЕР_1 , залишок на якому станом на 01 квітня 2015 року становить 602 147,28 дол. США;

- 003, залишок на якому станом на 01 квітня 2015 року становить 218 021,19 дол. США;

- 005, залишок на якому станом на 01 квітня 2015 року становить 1 700 000,00 дол. США;

- 342, залишок на якому станом на 01 квітня 2015 року становить 8 774,79 дол. США.

Крім того, позивачем укладено договори про відступлення прав вимоги, зокрема:

договір про відступлення права вимоги № 060715/12 від 06 липня 2015 року, укладений з ОСОБА_2 , за умовами якого до ОСОБА_1 перейшло право вимоги за договором банківського вкладу № 15006-29.1.2 від 24 лютого 2015 року у сумі 11 500,00 доларів США, відсоткова ставка 5 % річних;

договір про відступлення права вимоги № 060715/13 від 06 липня 2015 року, укладений з ОСОБА_3 , за умовами якого до ОСОБА_1 перейшло право вимоги за договором банківського вкладу № 15013-29.1.2 від 24 лютого 2015 року у сумі 20 000,00 доларів США, відсоткова ставка 5 % річних;

договір про відступлення права вимоги № 060715/14 від 06 липня 2015 року, укладений з ОСОБА_4 , за умовами якого до ОСОБА_1 перейшло право вимоги за договором банківського вкладу № 16190-29.1.2 від 26 лютого 2015 року у сумі 11 570,00 доларів США, відсоткова ставка 8 % річних;

договір про відступлення права вимоги № 060715/15 від 06 липня 2015 року, укладений з ОСОБА_5 , за умовами якого до ОСОБА_1 перейшло право вимоги за договором банківського вкладу № 16187-29.1.2 від 26 лютого 2015 року у сумі 11 523,00 доларів США, відсоткова ставка 8 % річних;

договір про відступлення права вимоги № 060715/16 від 06 липня 2015 року, укладений з ОСОБА_6 , за умовами якого до ОСОБА_1 перейшло право вимоги за договором банківського вкладу № 16128-29.1.2 від 26 лютого 2015 року у сумі 11 523,00 доларів США, відсоткова ставка 8 % річних;

договір про відступлення права вимоги № 060715/17 від 06 липня 2015 року, укладений з ОСОБА_7 , за умовами якого до ОСОБА_1 перейшло право вимоги за договором банківського вкладу № 16106-29.1.2 від 26 лютого 2015 року у сумі 11 523,00 доларів США, відсоткова ставка 8 % річних;

договір про відступлення права вимоги № 060715/18 від 06 липня 2015 року, укладений з ОСОБА_8 , за умовами якого до ОСОБА_1 перейшло право вимоги за договором банківського вкладу № 16131-29.1.2 від 26 лютого 2015 року у сумі 11 523,00 доларів США, відсоткова ставка 8 % річних;

договір про відступлення права вимоги № 060715/21 від 06 липня 2015 року, укладений з ОСОБА_9 за умовами якого до ОСОБА_1 перейшло право вимоги за договором банківського вкладу № 14985-29.1.2 від 24 лютого 2015 року у сумі 11 500,00 доларів США, відсоткова ставка 5 % річних.

19 березня 2015 року на підставі постанови Правління Національного банку України № 190 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» до категорії неплатоспроможних» від 19 березня 2015 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 61 про запровадження в Банку тимчасової адміністрації та призначено уповноважену особу - з 20 березня 2015 року.

17 липня 2015 року на підставі постанови Правління Національного банку України № 460 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» від 16 липня 2015 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 138 про початок процедури ліквідації Банку та призначено уповноважену особу.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2016 року по справі № 826/22323/15, зокрема, визнано протиправною та скасовано постанову Правління НБУ від 19 березня 2015 року № 190 та визнано протиправною і скасовано постанову Правління НБУ від 16 липня 2015 року № 460.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 08 червня 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2016 року скасовано в частині, однак в частині щодо визнання протиправними та скасування постанов Правління НБУ від 19 березня 2015 року та від 16 липня 2015 року постанову суду апеляційної інстанції залишено без змін.

Обґрунтовуючи поданий позов, ОСОБА_1 зазначив, що факт незаконності рішень НБУ встановлений постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2016 року та повторному доказуванню не підлягає. Починаючи з 05 грудня 2016 року позивачу протиправно не були нараховані відсотки за договорами, укладеними з ПАТ «Банк «Київська Русь». Відповідач продовжує безпідставно здійснювати функції органів управління ПАТ «Банк «Київська Русь». Враховуючи фактичну відсутність рішення Національного банку України про неплатоспроможність Банку та його ліквідацію, а також той факт, що при цьому управління всіма справами ПАТ «Банк «Київська Русь» здійснює Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, у позивача виникає право вимагати від відповідача виконання зобов`язань, взятих на себе банком під час укладення договорів банківського вкладу. Крім того, позивач також зазначає, що вказані кошти мають бути повернуті позивачу Фондом, як майно у вигляді сум вкладів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно п. 6, п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів» ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

На підставі підпунктів 1, 2 частини п`ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Вимоги вкладників - фізичних осіб (у тому числі фізичних осіб-підприємців), які не є пов`язаними особами банку, у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом, мають задовольнятися у порядку черговості, встановленому статтею 52 Закону, після початку процедури ліквідації банку за рахунок коштів, одержаних у результаті його ліквідації та продажу майна (активів) (п. 4 ч. 1 ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Так, Виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення № 116 від 15 червня 2015 року про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Київська Русь» до 19 липня 2015 року включно.

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 23 червня 2016 року № 1085, яким продовжено строки здійснення процедури ліквідації ПАТ «Банк «Київська Русь» на два роки до 16 липня 2018 року.

На підставі Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 18 червня 2018 року № 1684 про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «Банк «Київська Русь» на два роки з 17 липня 2018 року до 16 липня 2020 року включно.

Отже, у ПАТ «Банк «Київська Русь» здійснюється процедура ліквідації Фондом гарантування вкладів фізичних осіб. Згідно вимог чинного законодавства здійснюються відповідні виплати за вкладами.

У спорах, пов`язаних з виконанням банком, в якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, зобов`язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним щодо інших Законів України у відповідних правовідносинах.

Запровадження тимчасової адміністрації у банку та початок процедури ліквідації унеможливлює стягнення з нього коштів за договором банківського вкладу в інший спосіб, аніж це передбачено положеннями Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

На момент звернення ОСОБА_1 до суду з даним позовом, у ПАТ «Банк «Київська Русь» введено тимчасову адміністрацію та розпочато процедуру його ліквідації, що унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про те, що у позивача є право вимагати виконання відповідачем зобов`язань щодо сплати заборгованості та відсотків, взятих на себе банком, колегія суддів не приймає, оскільки Верховний Суд неодноразово робив висновки, відповідно до яких у спорах, пов`язаних з виконанням банком, в якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, зобов`язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним щодо інших Законів України у відповідних правовідносинах.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що рішенням суду, що набрало законної сили, встановлено факт протиправності прийняття НБУ постанов про виведення ПАТ «Банк «Київська Русь» з ринку, колегія суддів відхиляє, оскільки у ПАТ «Банк «Київська Русь» введено тимчасову адміністрацію, та здійснюються заходи, передбачені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального або неправильне застосування норм процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 26 серпня 2021 року постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26 серпня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 23 серпня 2022 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.В. Кулікова

С.Г. Музичко