Справа № 450/2884/22 Провадження № 2/450/1556/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2022 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Мусієвського В.Є.

при секретарі Расяк С.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників судового розгляду в приміщенні суду м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги, приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк Олени Василівни, приватного виконавця Ільчишин Любові Володимирівни про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати виконавчий напис, вчинений 12 червня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В., зареєстрований в реєстрі за № 83138, про стягнення з нього на користь ТзОВ «Вердикт Капітал» заборгованості у розмірі 42307 грн. 44 коп., таким, що не підлягає виконанню.

Мотивував свої позовні вимоги тим, що відповідачем порушено процедуру заміни кредитора, оскільки він не був повідомлений про дану обставину. Крім того, приватним нотаріусом не було дотримано процедури вчинення виконавчого напису в частині неотримання від стягувача документів, які підтверджують безспірність заборгованості. Зазначив, що сама заборгованість не є безспірною. Він не погоджується з розрахунком суми заборгованості. З огляду на вказане, просив позовні вимоги задовольнити.

Разом з позовною заявою позивач подав клопотання про витребування у Київського обласного державного нотаріального архіву нотаріальної справи приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк Олени Василівни щодо звернення стягнення за кредитним договором № Ск-187-000241/1-2008 від 11 січня 2008 року, укладеним між ПАТ «Родовід Банк», правонаступником якого є ТзОВ «Вердикт Капітал» згідно договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 23 від 04 липня 2019 року, на загальну суму 42307 грн. 44 коп.

Ухвалою від 14 вересня 2022 року частково задоволено клопотання про витребування доказів та витребувано у Київського обласного державного нотаріального архіву належним чином засвідчену копію нотаріальної справи приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В. щодо звернення стягнення за кредитним договором № Ск-187-000241/1-2008 від 11 січня 2008 року, укладеним між ПАТ «Родовід Банк», правонаступником якого є ТзОВ «Вердикт Капітал» згідно договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 23 від 04 липня 2019 року, на загальну суму 42307 грн. 44 коп.

Ухвалою судді від 14 вересня 2022 року відкрито провадження у справі, а розгляд такої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

01 листопада 2022 року від Київського обласного державного нотаріального архіву до суду надійшла відповідь від 24 жовтня 2022 року вих. № 1769/01-17, відповідно до якої архів просив уточнити дату вчинення виконавчого напису згаданим нотаріусом, а також реєстровий номер, за яким такий напис зареєстрований в реєстрі.

Ухвалою від 03 листопада 2022 року витребувано у Київського обласного державного нотаріального архіву належним чином засвідчену копію нотаріальної справи приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк Олени Василівни щодо звернення стягнення з ОСОБА_1 за кредитним договором № Ск-187-000241/1-2008 від 11 січня 2008 року, укладеним між ПАТ «Родовід Банк», правонаступником якого є ТзОВ «Вердикт Капітал» згідно договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 23 від 04 липня 2019 року, на загальну суму 42307 грн. 44 коп., на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк Олени Василівни від 12 червня 2021 року, зареєстрованого в реєстрі за № 83138.

Відповідач та треті особи повідомлялися про судовий розгляд шляхом направлення поштової кореспонденції.

22 листопада 2022 року від представника відповідача Іжаковського О.В. до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому він зазначив, що товариством надавалися нотаріусу документи на підтвердження безспірності заборгованості позивача. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. З огляду на вказане, просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

24 листопада 2022 року від Київського обласного нотаріального архіву до суду надійшли витребувані докази.

У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши справу у порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

За ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 12 червня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 83138, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Вердикт Капітал» заборгованості у розмірі 42307 грн. 44 коп.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

У відповідності до пп. 2.1. п. 2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника-фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо.

Заява може містити також іншу інформацію необхідну для вчинення виконавчого напису.

Однак відповідачем суду не надані належні та допустимі докази того, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус отримував первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), а тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості, зазначений у виконавчому написі є безспірними.

Розрахунок боргу, викладений у виконавчому написі, є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків стягувача та не може відображати правові підстави для стягнення відповідних сум та слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог до позивача.

За таких обставин підлягає перевірці питання щодо стягнення з боржника за кредитним договором, а сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Наведене свідчить про надання відповідачем неповної інформації та документів нотаріусу, що має наслідком порушення п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» та п.1 Глави 13 Порядку № 296/5 при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису, згідно з якими на нотаріуса покладається обов`язок відмовити у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Вказані обставини підтверджуються також отриманими від Київського державного нотаріального архіву доказами, а саме копією оспорюваного виконавчого напису та копіями документів, які подавалися нотаріусу для його видачі.

При цьому слід зазначити, що захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений пп. 2.3 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на викладене, та з урахуванням приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і неправильність вимог кредитора.

Саме такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 14-10цс18 та від 04 липня 2018 року у справі № 14-154цс18.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що обставини, якими позивач обґрунтував свої вимоги, знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, а тому позовні вимоги слід задовольнити, а оспорюваний виконавчий напис визнати таким, що не підлягає виконанню.

В силу вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 141, 247, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 49, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», суд,

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 12 червня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк Оленою Василівною, зареєстрований в реєстрі за № 83138, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості у розмірі 42307 грн. 44 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал Товариства на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Львівського апеляційного суду або через місцевий суд до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Мусієвський В.Є.