Справа № 216/7741/21
провадження 2/216/1505/22
РІШЕННЯ

іменем України

09 серпня 2022 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста ККривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Кузнецова Р.О.

за участю секретаря судового засідання Кацюби В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань №4 приміщення суду у м. Кривому Розі, в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, цивільну справу за позовом акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» звернулося до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_1 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 04.08.2018 між ПАТ «Державний ощадний банк України» правонаступником якого є акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 був укладено Заяву про приєднання №1436987 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної карти) та Заяву на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту). Шляхом підписання цієї заяви про приєднання до Договору, клієнт беззастережно приєднався до Договору в редакції, яка на день підписання цієї Заяви про приєднання, була розміщення на інтернет Банку «www.oschadbank.ua» та уклав з Банком Договір, складовою частиною якого є умови Договору банківського рахунку, Кредитного договору. Так, за згодою позичальника, йому було встановлено бажаний розмір кредиту в сумі 5000,00 грн. Строк кредиту встановлюється на відповідний період дії платіжної картки. При випуску платіжної картки на новий термін, строк дії кредиту подовжується на строк дії платіжної картки. На сьогоднішній день відповідачем належним чином не виконуються взяті на себе зобов`язання, що підтверджується розрахунком заборгованості за основним боргом, процентам, комісією, пенею, 3% річних та інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання станом на 09.11.2021 та випискою по картковому рахунку. Отже, станом на 23.11.2021 заборгованість відповідача перед Банком становить 24007,10 грн., з яких: 20530,46 грн основний борг, 26,83 грн. пеня за несвоєчасне погашення основного боргу, 13,76 грн пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, 212,90 грн 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу, 44,54 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення заборгованості по відсоткам, 8,28 грн. втрати від інфляції за несвоєчасне погашення відсотків. Відповідач обов`язки щодо погашення заборгованості в добровільному порядку не виконує, внаслідок чого позивач просить стягнути вказану суму заборгованості та судові витрати з відповідача у судовому порядку.

Представник позивача, відповідно до вимог ст. 276-277 ЦПК України, просив розглянути справу у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідач про розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін судом повідомлялася належним чином, але відповідно до ч. 4 ст. 277 ЦПК України, в установлений судом строк, не подала суду заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, також не подала до суду відзив на позовну заяву.

У зв`язку з чим, на підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного.

За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При цьому, згідно з роз`ясненнями, наданими Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

З урахуванням встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку, що спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями Цивільного кодексу України, в частині, що стосуються питання виконання зобов`язань за кредитним договором.

Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Матеріалами справи підтверджено, що 04.08.2018 між ПАТ «Державний ощадний банк України» правонаступником якого є акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 був укладено Заяву про приєднання №1436987 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної карти) та Заяву на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту) (а.с. 8).

Крім цього, 04.08.2018 ОСОБА_1 було підписано Заяву на встановлення відновлюваної кредитної лінії (кредиту), згідно з умовами якої позичальнику встановлено бажаний розмір кредиту в сумі 5000,00 грн. Строк кредиту встановлюється терміном 60 місяців, з можливістю продовження на той самий строк. Процентна ставка є фіксованою та складає 38% річних (а.с. 9).

Поряд з цим, того ж дня, 04.08.2018, відповідачем ОСОБА_1 підписано Паспорт споживчого кредиту (кредитної лінії та БПК) яким, зокрема, передбачено наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня на суму платежу за кожен день прострочення за порушення взятих на себе зобов`язань по своєчасному поверненню основної суми боргу та/або сплати процентів за користування кредитом, та/або сплати комісійної винагороди, але не більше 15% суми простроченого платежу (а.с. 10).

Як встановлено судом, відповідачем умови кредитного договору не виконано.

Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

При цьому, за приписами ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Враховуючи відсутність оплати за кредитом з боку відповідача, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_1 суми заборгованості за тілом кредиту (основний борг) в розмірі 20530,46 грн.

Разом з цим, перевіряючи доводи позивача, щодо стягнення з відповідача пені, а також 3% річних та інфляційних втрат, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, суд приходить до наступних висновків.

За приписами статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

При цьому, згідно зі ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).

Згідно з ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

Судом встановлено, що відповідно до п. 5 Паспорта споживчого кредиту (кредитної лінії та БПК) в разі порушення строку сплати платежів за Договором Клієнт зобов`язаний сплатити пеню.

Позивач до позову надав розрахунок пені станом на 23.11.2021, відповідно до якого сума пені за несвоєчасне погашення основного боргу складає 26,83 грн, а пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 13,76, який був перевірений судом та визнавши його арифметично та методологічно правильним суд вважає, що вимоги позивача, щодо стягнення пені підлягають задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат, суд приходить до наступних висновків.

Статтею 625 ЦК України встановлюється відповідальність за порушення грошового зобов`язання.

Так, частиною першою вказаної статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною другою встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Приписи ст. 625 ЦК України про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тобто, три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення застосовуються у випадку, якщо сторони в договорі не передбачили інший розмір процентів річних. Проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 ЦК України, є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватися одночасно. Тому за період до прострочення підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення стягуються річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 4 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України.

У даному ж випадку, сторони в кредитному договорі передбачили інший розмір відсотків річних за користування кредитним коштами, аніж визначений у ч. 2 ст. 625 ЦК України, (п.п. 6.6 Заяви на встановлення відновлюваної кредитної лінії (кредиту), п. 4 Паспорта споживчого кредиту) крім цього, банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, звернувшись з даним позовом до суду, тим самим, на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, а тому застосуванню підлягає регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України, а вимоги, щодо сплати відсотків та інфляційних втрат, передбачені частиною другою статті 625 ЦК України, задоволенню не підлягають.

Разом з цим, вимог про стягнення відсотків, передбачених ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позивач не пред`явив.

Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме, стягненню з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором у розмірі 20571,05 грн, з яких: 20530,46 грн - заборгованість за основним боргом, 26,83 грн. пеня за несвоєчасне погашення основного боргу, 13,76 грн пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, у задоволенні решти вимог позивача слід відмовити.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За приписами частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати.

Отже, з урахуванням часткового задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягають відшкодуванню судові витрати у вигляді судового збору, в розмірі 1945,10 грн.

Керуючись ст.ст. 5-8, 12-19, 23, 89, 128, 131, 136, 141, 197, 258-259, 263, 265, 268, 354-355 ЦПК України, ст.ст. 526, 527, 530, 610, 1054 ЦК України суд -

ухвалив:

Позовну заяву публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заборгованості за кредитним договором станом на 23.11.2021, у розмірі 20571,05 грн (двадцять тисяч п`ятсот сімдесят одна гривня 05 копійок), з яких: 20530,46 грн (двадцять тисяч п`ятсот тридцять гривень 46 копійок) - заборгованість за основним боргом, 26,83 грн (двадцять шість гривень 83 копійки) пеня за несвоєчасне погашення основного боргу, 13,76 грн (тринадцять гривень 76 копійок) пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» судові витрати по справі у вигляді судового збору, у розмірі 1945,10 грн (одна тисяча дев`ятсот сорок п`ять гривень 10 копійки).

У задоволенні решти позовних вимог,- відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

- позивач: Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», місцезнаходження: 49107, м. Дніпро, просп. Гагаріна, 115, ;

- відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Рішення надруковане суддею в одному примірнику.

Суддя Р.О.КУЗНЕЦОВ