РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2022 року

м. Рівне

Справа № 569/1562/22

Провадження № 22-ц/4815/861/22

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Шимківа С.С.,

суддів: Боймиструка С.В., Хилевича С.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач виконавчий комітет Рівненської міської ради,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 06 квітня 2022 року (ухвалене у складі судді Кучиної Н.Г.) у справі за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Рівненської міської ради, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головне управління Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди заподіяної незаконним притягненням до адміністративної відповідальності,-

в с т а н о в и в :

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до виконавчого комітету Рівненської міської ради про відшкодування моральної шкоди, заподіяної незаконним притягненням до адміністративної відповідальності.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 09.08.2021 року набрало законної сили судове рішення Рівненського міського суду від 26.07.2021 року у справі №569/11315/21, яким задоволено її позов до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Рівненської міської ради про скасування постанови №60 від 26 травня 2021 року про накладення адміністративного стягнення. Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення №60 від 26 травня 2021 року, винесену відносно неї за ст. 152 КУпАП скасовано, а справу про адміністративне правопорушення закрито. Стверджує, що внаслідок незаконного притягнення адміністративною комісією при виконавчому комітеті Рівненської міської ради до адміністративної відповідальності за відсутності складу адміністративного правопорушення їй було завдано моральну шкоду. Вона була вкрай обурена та була змушена звернутися за захистом порушеного права до суду. Це змусило її змінити звичайний уклад життя та вживати додаткові заходи для відновлення порушеного права та її репутації, бо вона є законослухняним громадянином та жодного разу не притягувалася до адміністративної відповідальності. Будучи пенсіонером, з низкою хронічних захворювань та ризиком судинних ускладнень вимушена була збирати докази своєї невинуватості та відвідувати судові засідання в період запровадження карантинних заходів, що наражало її та її близьких на небезпеку. Попри те, що постанова була скасована сам факт присутності в судовому засіданні вперше за весь період життя, відповідні переживання, намагання відповідача довести її провину без будь-яких доказів були для неї стресом. Після судових засідань стан її здоров`я кожного разу погіршувався, вона відчувала сильний головний біль, втому. Постійне нервове напруження, стрес відобразилося на стосунках з рідними та близькими, особливо з дочкою. Просила стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду у розмірі 30 000 грн. 00 коп.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 06 квітня 2022 року позов задоволено частково.

Стягнуто з виконавчого комітету Рівненської міської ради за рахунок коштів місцевого бюджету цієї ради на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди, заподіяної незаконним притягненням до адміністративної відповідальності у розмірі 500 грн..

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції керувався тим, що матеріалами справи доведено протиправність дій посадових осіб органу місцевого самоврядування та керуючись принципом розумності та справедливості, враховуючи характер, тяжкість, тривалість моральних страждань позивача, місцевий суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 500 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Не погоджуючись із рішенням місцевого суду, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі, покликаючись на обставини, які наведені у позовній заяві, зазначає, що визначений судом першої інстанції розмір моральної шкоди не відповідає шкоді, яка була завдана її здоров`ю та приниженню, яке їй довелося пережити внаслідок незаконного діяння відповідача по відношенню до неї.

Просить ухвалити рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному розмірі.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві представник відповідача просить залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 ..

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З огляду на те, що позивачем фактично оскаржується рішення суду в частині визначеного місцевим судом розміру моральної шкоди, апеляційний суд не перевіряє законність рішення в частині встановлення факту її завдання, що не оскаржується відповідачем.

Судом встановлено, що постановою Виконавчого комітету Рівненської міської ради № 60 від 26.05.2021 року створено адміністративну комісію при Виконавчому комітеті Рівненської міської ради, якою притягнено до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. 00 коп..

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 26 липня 2021 року, яке набрало законної сили, постанову Виконавчого комітету Рівненської міської ради № 60 від 26.05.2021 року визнано протиправною та скасовано.

Позивач наголошує на тому, що внаслідок незаконного притягнення її до адміністративної відповідальності за відсутності складу адміністративного правопорушення їй було завдано моральну шкоду.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

За приписами пунктів 5, 10-1 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. При розгляді справ за позовами про відшкодування моральної шкоди на підставі статті 56 Конституції судам слід мати на увазі, що при встановленні факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, місцевого самоврядування або їх посадових чи службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень вона підлягає відшкодуванню за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Неналежне виконання органами державної влади чи місцевого самоврядування своїх повноважень, що призвело до порушення прав людини, свідчить про невиконання державою в особі відповідного органу її головного обов`язку перед людиною - утверджувати та забезпечувати її права.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" (заява № 40450/04, п. 64, від 15 жовтня 2009) Європейський суд з прав людини зазначив, що засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути "ефективним" як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося.

Отже, адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Сама лише констатація у судовому рішення порушення прав позивача не завжди може бути достатньою для того, щоб захист міг вважатися ефективним. Особливо якщо позивач вважає, що шкоду йому заподіяно.

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 464/3789/17. Зокрема, Суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту (п. 49). Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання (п.52). Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого (п. 56).

Відсутність наслідків у вигляді розладів здоров`я внаслідок душевних страждань, психологічних переживань не свідчить про те, що позивач не зазнав психологічних страждань та розчарувань, а отже і не свідчить про те, що моральної шкоди не завдано.

У практиці Європейського Суду з прав людини порушення державою прав людини, що завдають психологічних страждань, розчарувань та незручностей, зокрема, через порушення принципу належного врядування, кваліфікуються як такі, що завдають моральної шкоди (Рисовський проти України, № 29979, п. 86, 89, від 20 жовтня 2011, Антоненков та інші проти України, № 14183/02, п. 71, 22 листопада 2005).

Таким чином, психологічне напруження, розчарування та незручності, що виникли внаслідок порушення органом держави прав людини, навіть якщо вони не потягли вагомих наслідків у вигляді погіршення здоров`я, можуть свідчить про заподіяння їй моральної шкоди.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 750/6330/17.

Відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, має на меті, як компенсацію потерпілому завданих збитків, так і запобігання вчинення суб`єктом владних повноважень такого у майбутньому, зокрема, шляхом здійснення превентивних заходів для удосконалення виконання своїх функцій, спрямованих на інтереси людини.

Розмір відшкодування має бути адекватним нанесеній моральній шкоді, при цьому, відшкодування моральної шкоди не може бути засобом отримання доходу.

З огляду на встановлені обставини справи, приймаючи до уваги принципи, які повинні враховуватися при стягненні моральної шкоди, враховуючи тривалість вчинення позивачем дій щодо захисту її порушених прав у суді, їх характер, виходячи із засад розумності та справедливості, колегія суддів погоджується із визначеним місцевим судом розміром моральної шкоди 500 грн., що є адекватним засобом для згладжування душевних страждань позивачки і справедливої сатисфакції та буде достатньою грошовою компенсацією за завдану їй моральну шкоду.

Установивши дійсні обставини справи, суд першої інстанції дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення спору та дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 500 грн. моральної шкоди.

Наведені в апеляційній скарзі доводи є необґрунтованими, спростовуються встановленими судом обставинами справи та по своїй суті зводяться до незгоди скаржника із висновками суду.

За таких обставин, підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 06 квітня 2022 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Шимків С.С.

Судді: Боймиструк С.В.

Хилевич С.В.