н/п 2/490/3761/2021
РІШЕННЯ

Іменем України

01 вересня 2022 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Чулупа О.С.,

при секретарі Ребрина Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засідання у залі суду у м. Миколаєві справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про зняття арешту, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом в якому просить: зняти арешт з коштів ОСОБА_1 , які знаходяться на всіх рахунках в Акціонерному товаристві комерційний банк «Приватбанк», на які було накладено арешт постановою про арешт коштів боржника від 30.10.2012 року у виконавчому провадженні № 27272731.

В обгрунтування позову, позивач вказує, що на виконанні у відповідача перебувало виконавче провадження № 27272731 з примусового виконання виконавчого листа Центрального районного суду м. Миколаєва від 14.12.2010 року № 2-4-2095 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 561 136,10 грн. Виконавче провадження було завершено 07.11.2013 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». 30 жовтня 2012 року в рамках даного провадження була винесена постанова про арешт коштів боржника, зокрема в РУ «Приватбанк».

Позивач зазначає, що ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 27 грудня 2019 року було видано дублікат виконавчого листа № 2-4-2095 виданого 14.12.2010 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості в розмірі 559316 грн.10 коп. та поновлено пропущений строк для пред`явлення його до виконання. Позивач вказує, що даний виконавчий лист був пред`явлений на виконання приватному виконавцю Куліченко Д.О., яким 25.02.2020 року було відкрито виконавче провадження № 61388773. Проте, 25.02.2020 року позивачем було погашено заборгованість перед ОСОБА_3 , що підтверджується розпискою від 25.02.2020 року. У зв`язку з цим приватним виконавцем 27.02.2022 року було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 61388773 на підставі п.9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». Таким чином, позивач вказує, що підстав за яких виносилась оскаржувана постанова від 30 жовтня 2012 року (про арешт коштів) на теперішній час не має. За такого, позивач змушений звернутись до суду.

Представник позивача надав заяву в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача надав суду відзив в якому просив відмовити в задоволенні позову у зв`язку з тим, що у відділі державної виконавчої служби відсутні підстави для здійснення заходів зняття арештів з майна боржника.

Треті особи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись.

Дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом досліджено свідоцтво про зміну імені серії НОМЕР_1 згідно якого ОСОБА_2 змінив прізвище на « ОСОБА_4 ».

Судом досліджено лист АТ КБ «Приватбанк» від 19.05.2021 року згідно якого повідомлено ОСОБА_5 , що банком було накладено арешт на кошти останнього на підставі постанови державного виконавця про арешт коштів боржника від 30.10.2021 року у виконавчому провадженні № 27272731. Також зазначено, що станом на 19.05.2021 року до банку документ про зняття арешту з коштів не надходив, а за такого відсутні правові підстави для його зняття.

Судом досліджено лист Центрального ВДВС у м. Миколаєві ПМУМЮ (м. Одеса) № 32050 від 11.06.2021 року згідно якого було повідомлено, що у відділі на виконанні перебувало виконавче провадження № 27272731 з примусового виконання виконавчого листа Центрального районного суду м. Миколаєва від 14.12.2010 року № 2-4-2095 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 561136,10 грн. В рамках даного виконавчого провадження 30.10.2012 року було винесено постанову про арешт коштів боржника. 07.11.2013 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Надати матеріали виконавчого провадження не виявляється можливим, оскільки виконавче провадження знищено у зв`язку з закінченням терміну його зберігання. Також зазначено, що на момент завершення виконавчого провадження для зняття арешту з майна (коштів) боржника були відсутні.

Судом досліджено ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 27.12.2019 року згідно якої видано дублікат виконавчого листа № 2-4-2095 виданого 14.12.2010 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості в розмірі 559316 грн.10 коп. та поновлено пропущений строк для пред`явлення його до виконання.

Судом досліджено розписку ОСОБА_3 від 25.02.2020 року з якої вбачається, що ОСОБА_6 повернуто кошти в розмірі 70710 доларів США згідно рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 29.06.2010 року по справі № 2ц-4-2095/10. Претензій стосовно інфляції та 3 % річних не має.

Судом досліджено постанову приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Д.О. від 27.02.2020 року згідно якої виконавче провадження № 61388773 з примусового виконання виконавчого листа № 2ц-4-2095/10 виданого 24.02.2020 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 559316 грн. 10 коп. та судових витрат в розмірі 1820 грн. завершено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення суду згідно з виконавчим документом. Даною постановою також припинено чинність арешту майна боржника та знято арешт з усіх грошових коштів боржника.

Ст. 41 Конституції України наголошує кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному Законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності - є непорушним.

Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

За ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції станом на 16.10.2013 року) виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції станом на 13.02.2020 року) виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 40 Закону «Про виконавче провадження» ( в редакції станом на 13.02.2020 року) у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Відповідно до ч. ч. 4,5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Таким чином, судом встановлено, що заборгованість позивача перед ОСОБА_3 повністю погашена. За такого підстави накладення арешту на кошти позивача відпали. Враховуючи вищевикладене, з метою захисту прав позивача, суд приходить до висновку про необхідність зняття арешту з коштів ОСОБА_1 , які знаходяться на рахунках в АТ КБ «Приватбанк», який було накладено постановою про арешт коштів боржника від 30.10.2012 року у виконавчому провадження № 27272731.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908 грн.

Керуючись статтями 4,5,12,13,79-84,141,259-265 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов задоволити.

Зняти арешт з коштів ОСОБА_1 , які знаходяться на всіх рахунках в Акціонерному товаристві комерційний банк «Приватбанк», який було накладено постановою про арешт коштів боржника від 30.10.2012 року у виконавчому провадженні № 27272731.

Стягнути з Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 908 грн.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки передбачені ст. 273 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Інформація про сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: Центральний відділ державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), , м. Миколаїв, вул. Артилерійська, буд. 18, 5-й поверх, 54030.

Суддя