справа № 361/4171/22
провадження № 2-з/361/131/22
УХВАЛА

05 вересня 2022 року м. Бровари

Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Дутчак І.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

в с т а н о в и в :

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просить визнати спільним сумісним майном подружжя, його і ОСОБА_2 , наступне майно: об`єкт незавершеного будівництва житловий будинок, що знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, село Княжичі, Обслуговуючий кооператив Садове товариство Світанок-1, 11 лінія, дільниця № 3, газову плиту, меблі кухонні, будівельні ліса, інфрачервоний конвектор, спальні меблі, бойлер Gorenje, електричний котел Дніпро, пральну машину Indesit, диван розкладний з ковдрою, насос Pedrollo; у порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ним право власності на Ѕ частку земельної ділянки кадастровий номер :01:027:0011, що розташована за адресою: Київська область, Броварський район, село Княжичі, Обслуговуючий кооператив Садове товариство Світанок-1, 11 лінія, дільниця № НОМЕР_1 , та Ѕ частку незавершеного будівництвом житлового будинку, що знаходиться за вказаною адресою на зазначеній вище земельній ділянці, газову плиту, меблі кухонні, будівельні ліса, інфрачервоний конвектор, а за ОСОБА_2 визнати право власності на спальні меблі, бойлер Gorenje, електричний котел Дніпро, пральну машину Indesit, диван розкладний з ковдрою, насос Pedrollo.

Разом із позовною заявою позивач ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення цього позову, у якій він просить накласти арешт на земельну ділянку кадастровий номер :01:027:0011, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та незавершене будівництвом житловий будинок, що знаходиться за вказаною адресою на зазначеній вище земельній ділянці. Вказував на те, що право власності на земельну ділянку кадастровий номер :01:027:0011, зареєстроване за ОСОБА_2 , на вказаній земельній ділянці за час спільного подружнього життя ними побудований двоповерховий будинок, який на даний час не ведений в експлуатацію та на який відповідач ОСОБА_2 отримала технічний паспорт і не надає його для проведення оцінки збудованого ними будинку та його реєстрації, не допускає його на територію для проведення оцінки майна. Вважає, що існують ризики того, що відповідач ОСОБА_2 буде вживати заходів для відчуження земельної ділянки, що істотно ускладнить чи унеможливить ефективний захист та поновлення його порушених прав, у разі задоволення поданого ним позову, тому вважає доцільним вжиття заходів забезпечення позову про які він просить суд.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексом заходів забезпечення позову.

У ч. 2 ст. 149 ЦПК України встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві та знаходяться у нього або в інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Пленум Верховного Суду України у п. 1 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову вказав на те, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд повинен перевірити: наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів; співмірність заявленого виду забезпечення позову із позовними вимогами; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу, запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасником судового процесу.

Згідно із п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову від 22 грудня 2006 року № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам, співмірністю заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

За змістом і формою заява про забезпечення позову повинна відповідати вимогам ст. 151 ЦПК України.

У ч. 1 ст. 151 ЦПК України встановлено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено зокрема: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Аналізуючи вказані норми законодавства, слід дійти висновку, що при поданні заяви про забезпечення позову недостатньо послатись на диспозицію відповідної норми процесуального права, заява повинна бути належним чином мотивована, а її доводи підтверджені. Не може бути задоволена заява про забезпечення позову, якщо заявник не надав докази, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, які можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Наведене свідчить про те, що при вирішенні питання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, суд може накласти арешт щодо майна або грошових коштів, які належать відповідачу. Тобто, вирішуючи заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно відповідача, суд має перевірити, яке конкретно майно належить відповідачу, де воно знаходиться, та пересвідчитися, що право власності зареєстроване на відповідача, та саме на заявника покладено обов`язок надати суду докази про це.

Всупереч ч. 1 ст. 151 ЦПК України позивач ОСОБА_1 у заяві про забезпечення позову не обґрунтував, яким чином невжиття заходів забезпечення його позову утруднить чи зробить не можливим виконання рішення суду в разі задоволення його позову, посилання позивача ОСОБА_1 на диспозицію відповідної норми процесуального права не дає підстав для задоволення його заяви про забезпечення позову, не надано доказів належності земельної ділянки відповідачу ОСОБА_2 , що у разі задоволення заяви про забезпечення позову може порушити законні права та інтереси інших осіб.

Виходячи з наведеного, слід дійти висновку, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову вимогам, встановленим ст. 151 ЦПК України, не відповідає.

Відповідно до ч. 10 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 5, 149 153, 259, 260 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позовупро забезпечення позову повернути позивачу.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київської апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя Дутчак І. М.