Номер провадження: 22-ц/813/4985/22
Справа № 501/3301/21
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.08.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Колеснікова Г.Я., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря - Поворозко І.Ю.,

переглянувши справу №501/3301/21 за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області про відшкодування шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 4 листопада 2021 року у складі судді Пушкарського Д.В., -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , звернувшись 20 вересня 2021 року до суду з вищеназваним позовом, вказав, що звернувся до відповідача з запитом про надання публічної інформації, на який відповідач відповіді не надав. Запитувана публічна інформація стосувалася наявності на території населеного пункту вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову житлового будинку, господарських будівель і спору. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23 липня 2021 року у справі №420/8406/21 бездіяльність Виконавчого комітету Чорноморської міської ради щодо ненадання публічної інформації за запитом від 3 березня 2021 року визнана протиправною, зобов`язано надати відповідь на запит. Протиправними діями відповідача завдана моральна шкода, яка полягає у стражданнях та приниженні, яких він як інвалід другої групи та учасник бойових дій зазнав внаслідок протиправних дій. Позивач ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача Виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області на відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням права на доступ до інформації, 1000000,00 (один мільйон) грн. (а.с.1-7).

Ухвалою судді Іллічівського міського суду Одеської області від 22 вересня 2021 року відкрито провадження у справі (а.с.18-19).

Відповідач Виконавчий комітет Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області позов не визнав, зазначивши у відзиві, що ОСОБА_1 3 березня 2021 року подав запит про надання публічної інформації, запит було направлено поштою, у запиті електронну адресу не вказав, 15 березня 2021 року Виконкомом надано відповідь на запит за вихідним №Вихзпі-зпі-21-60-2021, яку направлено листом Укрпошти. ОСОБА_1 подав позов до суду, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23 липня 2021 року в справі №420/8406/21 позов задоволено, на виконання рішення суду Виконкомом направлено відповідь. Наявність судового рішення про визнання протиправною бездіяльності Виконкому та ненадання публічної інформації за запитом від 3 березня 2021 року не може бути підставою для задоволення позову, оскільки даним рішенням не встановлюється безумовна доведеність усіх обов`язкових складових цивільно-правової відповідальності заподіяння моральної шкоди, а саме: факт заподіяння позивачу відповідачем моральних чи фізичних страждань, втрат у зв`язку з цим, немайнового характеру, наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправною бездіяльністю заподіювача. Вчинення лише протиправного діяння стосовно особи свідчить про можливість, але не обов`язковість виникнення моральної шкоди. Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях покладає на позивача обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. При розрахунку розміру моральної шкоди, позивач виходив з того, що кожен місяць порушеного права він оцінює у розмірі мінімальної заробітної плати, що відповідач повинен був надати інформацію в березні 2021 року, проте станом на серпень 2021 року минуло п`ять місяців. Разом з тим, у рішенні суду в справі №420/8406/21 вказано, що відповідь на запит було надано Виконкомом за №Вихзпі-зпі-21-60-2021 та направлено ОСОБА_1 простим поштовим відправленням 15 березня 2021 року, тобто протягом п`яти робочих днів, строк розгляду запиту був дотриманий. Крім того, разом з відзивом на позов у справі №420/8406/21 Виконком направив ОСОБА_1 копію відповіді, кореспонденцію вручено 30 червня 2021 року за даними трекінгу з сайту Укрпошти, що вказує на безпідставність розрахунку моральної шкоди за період з березня по серпень 2021 року. Позивач ОСОБА_1 не є членом територіальної громади міста Чорноморська, оскільки проживає в місті Черкаси, тому доводи позивача про те, що протиправні дії з боку відповідача спричинили важкість виконання повсякденних обов`язків та призвели до тимчасової відірваності від активного суспільно-політичного життя громади міста безпідставні. Згідно інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень ОСОБА_1 подано до суду позови про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії, відповідачами у яких є виконавчі органи місцевого самоврядування майже по всіх областях України. ОСОБА_1 зловживає власним правом на отримання моральної шкоди шляхом подання аналогічних позовів до різних суб`єктів владних повноважень, відшкодування моральної шкоди не має бути формою заробітку (а.с.23-29).

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 4 листопада 2021 року в задоволенні позову відмовлено (а.с.56-59).

Висновок суду мотивовано тим, що у справі №420/8406/21 хоч і було визнано протиправною бездіяльність щодо ненадання публічної інформації за запитом від 3 березня 2021 року, проте було встановлено, що 3 березня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Виконавчого комітету Чорноморської міської ради із запитом про надання інформації про наявність на території м. Чорноморськ вільних земельних ділянок під забудову, запит отримано 9 березня 2021 року, відповідь надано 15 березня 2021 року та направлено простим поштовим відправленням у строк, визначений Законом України «Про доступ до публічної інформації». Проміжок часу від направлення позивачем запиту до поновлення адміністративним судом його порушеного права склав майже п`ять місяців. Особи, на думку яких їхні права та законні інтереси порушені розпорядниками інформації, мають право на відшкодування матеріальної та моральної шкодив порядку, визначеному законом. Позивач мав право на отримання публічної інформації, однак Цивільним кодексом України встановлені межі здійснення цивільних прав, відповідно до яких не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (ч.3 ст.13 ЦК). Встановлені судом обставини про відсутність у позивача будь-якого зв`язку з територіальною громадою м. Чорноморськ Одеської області, а також відомості про подібні спори позивача з територіальними громадами в різних областях України свідчать про зловживання позивачем своїм правом, оскільки відсутні обставини, які б свідчили про те, що запитувана інформація мала значення для його особистості. Також суд вважав, що розмір грошової компенсації повинен компенсувати моральні страждання особи, якщо вони доведені відповідними доказами, однак не повинен призводити до її збагачення. Позивачем не надано жодного документу, який підтверджує нібито завдання відповідачем моральної шкоди у розмірі 1000000,00 грн. Суд послався на частину 3 статті 17 ЦК України, яка передбачає, що суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частини другої-п`ятої статті 13 цього Кодексу, та дійшов висновку, що порушення позивачем меж здійснення свого права є підставою для відмови у позові.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 11 листопада 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати повністю і ухвалити нове рішення про задоволення позову (а.с.61-71).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає в наступному. Судом не обґрунтовано встановлено розмір моральної шкоди, не враховано, що протиправними діями відповідача позивачу завдана моральна шкода, яка полягає у стражданні та приниженні, яких він зазнав внаслідок протиправних дій. Позивач є інвалідом війни 2-ї групи, учасником бойових дій та мав законні очікування на отримання інформації для першочергового оформлення земельної ділянки. Судом не враховано практику Європейського суду з прав людини, згідно якої порушення державою прав людини, що завдають психологічних страждань, розчарувань та незручностей, зокрема через порушення принципу належного врядування, кваліфікуються як такі, що завдають моральної шкоди (справи «Рисовський проти України» №29979 від 20 жовтня 2011 року, «Антоненков та інші проти України» №14183/02 від 22 листопада 2005 року); принцип «належного урядування» передбачає, що уразі, коли йдеться про питання загального інтересу, державні органи повинні діяти вчасно та в належній і якомога послідовний спосіб (справи «Белєр проти Італії», «Онер`їлдіз проти Туреччини», «Москаль проти Польщі», «Megadat.com S.r.l»); на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (справи «Лелас проти Хорватії», «Тошкуце та інші проти Румунії»). Крім того, судом не враховану правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 1 вересня 2020 року у справі №216/3521/16-ц, у постанові від 12 березня 2019 року у справі №920/715/17, порушено Загальну декларацію права людини, оскільки внаслідок протиправних дій відповідача змушений був відстоювати своє порушене право на доступ до публічної інформації, не враховано законодавство в сфері захисту прав інвалідів та аналогічну практику в схожих справах тощо.

В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.

У відзиві на апеляційну скаргу Виконавчий комітет Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області заперечення щодо змісту і вимог апеляційної скарги обґрунтовує підтримання власної позиціє в суді першої інстанції та рішення суду, який виходив з порушення позивачем меж здійснення свого права, що з посиланням на частину 3 статті 16 ЦК України визначив як підставу для відмови у позові (а.с.82-88).

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду та ухвалення нового рішення по суті вимог з огляду на наступне.

3 березня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Виконавчого комітету Чорноморської міської ради з запитом про надання публічної інформації про наявність на території населеного пункту вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23 липня 2021 року справі №420/8406/21 за поданим 20 травня 2021 року адміністративним позовом ОСОБА_1 визнано протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області щодо ненадання інформації за запитом від 3 березня 2021 року; зобов`язано Виконавчий комітет Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області направити відповідь на запит ОСОБА_1 від 3 березня 2021 року про надання публічної інформації щодо наявності на території м. Чорноморськ вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд, на адресу: АДРЕСА_1 ; в задоволенні іншої частини вимог, а саме вимог про визнання протиправною бездіяльності Виконавчого комітету Чорноморської міської ради щодо недотримання встановленого законом п`ятиденного строку надання інформації на запит, відмовлено (а.с.8-11).

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 липня 2021 року в справі №420/8406/21 в апеляційному, касаційному порядку не оскаржено, відповідно, рішення суду набрало законної сили.

За змістом рішення в справі №420/8406/21 запит ОСОБА_1 про надання публічної інформації від 3 березня 2021 року надійшов до Виконавчого комітету Чорноморської міської ради 9 березня 2021 року, відповідь на запит підготовлена та датована 15 березня 2021 року за вихідним №ЗПІ-21-602021 та, згідно доводів Виконавчого комітету, направлена ОСОБА_1 простим поштовим відправленням. ОСОБА_1 отримання відповіді на запит заперечує, доказів направлення 15 березня 2021 року відповіді на запит простим поштовим відправленням Виконавчим комітетом не надано.

Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб (ч.2 ст.34 Конституції України).

Особи, на думку яких їхні права та законні інтереси порушені розпорядниками інформації, мають право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди в порядку, визначеному законом (ч.2 ст.24 Закону України «Про доступ до публічної інформації»).

Суб`єкт відносин у сфері інформації може вимагати усунення порушень його права та відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої такими правопорушеннями (ч.2 ст.200 ЦК України).

Право на інформацію належить до особистих немайнових прав особи (ст.302 ЦК України).

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень (ст.ст.3, 56 Конституції України).

Основними принципами інформаційних відносин є гарантованість права на інформацію; відкритість, доступність інформації, свобода обміну інформацією; достовірність і повнота інформації; свобода вираження поглядів і переконань; правомірність одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації; захищеність особи від втручання в її особисте та сімейне життя (ст.2 Закону України «Про інформацію»).

У разі, якщо порушенням права на свободу інформації особі завдано матеріальної чи моральної шкоди, вона має право на її відшкодування за рішенням суду (ст.31 Закону України «Про інформацію»).

Розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту (ст.20 Закону України «Про доступ до публічної інформації»).

Органи та посадові особи місцевого самоврядування несуть відповідальність за свою діяльність перед територіальною громадою, державою, юридичними і фізичними особами (ч.1 ст.74 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Шкода, заподіяна юридичним і фізичним особам в результаті неправомірних рішень, дій або бездіяльності органів місцевого самоврядування, відшкодовується за рахунок коштів місцевого бюджету (ч.1 ст.77 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Отже, юридичною підставою відповідальності органу місцевого самоврядування є заподіяння шкоди, зокрема, фізичній особі в результаті неправомірної бездіяльності при здійсненні виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» та іншими законами.

ОСОБА_1 є інвалідом війни П групи, учасником бойових дій.

ОСОБА_1 звернувся до Виконавчого комітету Чорноморської міської ради з запитом про надання публічної інформації про наявність на території населеного пункту вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Виконавчий комітет Чорноморської міської ради відповідь на запит на отримання інформації не надав, що мало наслідком звернення ОСОБА_1 до суду з адміністративним позовом про визнання бездіяльності протиправною.

Факт протиправної бездіяльності органу місцевого самоврядування підтверджений рішенням суду у справі №420/8406/21, відповідно, доведенню не підлягає.

Протиправною бездіяльністю відповідача завдано позивачу моральної шкоди, яка полягає у негативних переживаннях та емоціях, приниженні, яких зазнав внаслідок протиправної бездіяльності, у необхідності захисту порушеного права.

Позивач зазначає, що йому притаманні особливо розвинуте емоційне сприйняття дійсності та почуття справедливості, а тому нехтування відповідачем під час розгляду його запиту порушило його законні права та сприймалось ним як прояв образи з боку відповідача, що призвело до сильного психологічного дискомфорту, погіршення самопочуття, емоційного хвилювання.

Протиправна бездіяльність відповідача з ненадання відповіді на запит на отримання інформації ускладнила здійснення права позивача на доступ до публічної інформації і, як наслідок, доступ до інформації про земельні ділянки з метою реалізації права на отримання земельної ділянки під забудову, та в силу законних сподівань на пільгу, визначену законодавством на першочергове отримання земельної ділянки.

Позивач зазначає, іншого не встановлено, що на реалізацію саме цього права було подано запит на доступ до публічної інформації з метою отримання інформації про вільні земельні ділянки, які можна використати під будівництво.

Згідно статті 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, рішення Європейського суду є обов`язковими для держав-учасниць Конвенції, врахуванню судом підлягає практика Європейського суду з прав людини, якою визнана презумпція моральної шкоди, у розумінні якої у разі порушення майнових або цивільних прав «середня», «нормально» реагуюча на протиправну щодо неї поведінку людина повинна відчувати страждання (моральну шкоду). У розумінні презумпції моральної шкоди заявнику не може бути пред`явлено вимогу про надання будь-якого підтвердження моральної шкоди, яку він поніс, а це означає, що при наявності встановленого факту порушення прав заявника моральна шкода наявна та констатується судом. Моральна шкода, з огляду на її природу, не завжди може бути предметом чіткого доведення, проте розумно припускати, що особи, які зіткнулися з проблемами, можуть зазнати страждань і тривоги. Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин (справа «Ромашов проти України», справа «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі проти Сполученого Королівства», справа «Юрій Михайлович Іванов проти України» тощо).

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У практиці Європейського суду з прав людини порушення державою прав людини, що завдають психологічних страждань, розчарувань та незручностей, зокрема, через порушення принципу «належного урядування», кваліфікуються як такі, що завдають моральної шкоди (справа «Рисовський проти України», справа «Антоненков та інші проти України»).

Європейський суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що в разі коли йдеться про питання загального інтересу, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (справа «Беєлер проти Італії», справа «Онер`їлдіз проти Туреччини», справа «Megadat.com S.r.l проти Молдови», справа «Москаль проти Польщі»); на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і якість їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах (справа «Лелас проти Хорватії», «Тошкуце та інші проти Румунії»).

Відмовлячи у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з положень частини 3 статті 13, частини 3 статті 16 ЦК України, оскільки вважав встановленим зловживання позивачем своїм правом.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з даним висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Межі здійснення цивільних прав врегульовано статтею 13 ЦК України, частиною 3 даної статті передбачено, що не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (положення частини 3 статті 13 визнано такими, що відповідають Конституції України (є конституційними). Згідно Рішення Конституційного Суду №2-п(П)/2021 від 28 квітня 2021 року).

У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою-п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом (ч.6 ст. 13 ЦК України).

Захист цивільних прав та інтересів судом врегульовано статтею 16 ЦК України, частиною 3 даної статті передбачено, що суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої-п`ятої статті 13 цього Кодексу (положення частини 3 статті 16 визнано такими, що відповідають Конституції України (є конституційними). Згідно Рішення Конституційного Суду №2-п(П)/2021 від 28 квітня 2021 року).

Згідно зі статтею 14 Конституції України право власності на землю гарантується; це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до частини 1 статті 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Статтею 40 Земельного кодексу України передбачено, що земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися громадянам України безоплатно у власність або надаватися в оренду в межах норм, визначених ЗК України; понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами.

Відповідно до пункту «б» частини 1 статті 81 ЗК України саме громадяни України можуть набувати права власності на земельні ділянки на підставі безплатної передачі із земель державної і комунальної власності, а відповідно до частини 4 статті 116 ЗК України передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених ЗК України, провадиться один раз по кожному виду використання.

Законодавством не передбачено обмежень у виборі місця розташування такої земельної ділянки.

Отже, посилання суду на те, що у ОСОБА_1 як мешканця міста Черкаси відсутній будь-який зв`язок з територіальною громадою міста Чорноморськ Одеської області, що подібні спори позивача з територіальними громадами в різних областях України свідчать про зловживання позивачем своїм правом, так як відсутні обставини, які б свідчили про те, що запитувана інформація мала значення для його особистості, помилкові. ОСОБА_1 як громадянин України може набути право власності на земельну ділянку на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, законодавство не встановлює обмежень у виборі місця розташування такої ділянки, зокрема, не ставить обов`язковість зв`язку громадянина з територіальною громадою, на території якої громадянин бажає отримати земельну ділянку під житлову забудову. ОСОБА_1 не позбавлений права одночасно запитувати публічно інформацію про наявність вільних земельних ділянок під забудову на території різних населених пунктів, рівно як і оспорювати в суді протиправність дій, бездіяльності, рішень органів влади та місцевого самоврядування за наявності для цього підстав.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів (ч.1, п.2 ч.2 ст.23 ЦК України).

Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч.1 ст.1167 ЦК України).

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини, зокрема, органу місцевого самоврядування у випадках, встановлених законом (п.3 ч.2 ст.1167 ЦК України).

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю, зокрема, органу місцевого самоврядування при здійсненні ним своїх повноважень, відшкодовується органом місцевого самоврядування незалежно від вини цього органу (ст.1173 ЦК України).

Відповідно до пункту 92 постанови Великої Палати Верховного Суду у справі №216/3521/16-ц (провадження №14-714цс19) від 1 вересня 2020 року, виходячи з положень статті 16 та статті 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.

Склад цивільного правопорушення як юридична підстава відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди (позадоговірна відповідальність), що врегульована в даному випадку спеціальною нормою статтею 1173 ЦК України, наявний.

В силу положень частини 3 статті 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди підлягає визначенню з урахуванням вимог розумності, виваженості і справедливості у розмірі 2000,00 (дві тисячі) грн.

Згідно пункту 13 частини 2 статті 3 Закону України «Про судовий збір» не справляється судовий збір за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю, зокрема, органу місцевого самоврядування.

Датою ухвалення призначеного у судове засідання на 7 липня 2022 року рішення судом апеляційної інстанції відповідно до положень частини 5 статті 268 ЦПК України є дата складання повного судового рішення.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 4 листопада 2021 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області () на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на відшкодування моральної шкоди 2000 грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 15 серпня 2022 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Г.Я.Колесніков

Є.С.Сєвєрова