ПОСТАНОВА

Іменем України

06 жовтня 2022 року м. Кропивницький

справа № 405/5/22

провадження № 22-ц/4809/1054/22

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Мурашка С. І. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О. Л., Чельник О. І.,

учасники справи:

позивачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідачі - Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Міст Експрес» в особі відділення доставки № 13223, Товариство з обмеженою відповідальністю «Спільне українсько-канадське підприємство «Росан»,

розглянув в порядку спрощеного (письмового) позовного провадження, без повідомлення учасників справи, цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , який представляє інтереси ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 10 серпня 2022 року у складі судді Шевченко І. М. і

В С Т А Н О В И В :

В січні 2022 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Міст експрес» в особі відділення доставки № 13223 (далі - ТОВ «Торговий дім «Міст експрес») та просили стягнути на корсить кожної по 170,16 доларів США збитків та по 25 000 грн моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що на ім`я ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ТОВ «Торговий дім «Міст експрес» з Китаю в Україну було сформовано посилки вартістю по 116 доларів США кожна, але зазначені відправлення були заблоковані митницею до пропуску з визначенням надмірної митної вартості в розмірі 190,65 доларів США за кожну посилку замість 116 доларів США.

Позивачі вважали таку поведінку з боку митних органів неприпустимою та звертались до митних органів із заявами про перегляд помилково визаченої вартості, проте, рішення за наслідокм вказаних заяв прийнято не було.

В свою чергу, позивачі вважають, що відповідач, замість втручання у виниклу ситуацію нічого не зробив щоб оформити наданий заводом виробником доказ дійсної вартості фар, скорегувати митну варість та розблокувати пропуск посилок.

ТОВ «Торговий Дім «Міст Експрес», не забезпечивши збереження посилок на час оскарження і адміністративного провадження оскарження безпідставного нарахування митних платежів, привело до втрати посилок, порушення прав позивачів, нанесення збитків в розмірі 116 доларів США кожному та безпідставної сплати суми доставки посилок ОСОБА_1 в розмірі 54,16 доларів США та ОСОБА_2 в розмірі 54,62 доларів США, а також завдало позивачам моральної шкоди, яку вони оцінюють в розмірі 25 000 грн кожній.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 06 липня 2022 року залучено до участі у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ТОВ «Торговий дім «Міст експрес» в особі відділення доставки № 13223 про захист прав споживачів та відшкодування спричинених збитків в якості співвідповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Спільне українсько-канадське підприємство «Росан» (далі - СП «Росан»).

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 10 серпня 2022 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ТОВ «Торговий дім «Міст експрес» в особі відділення доставки № 13223, СП «Росан» про захист прав споживачів та відшкодування спричинених збитків передано на розгляд Стихівському районному суду м. Львова за підсудністю.

Ухвала суду мотивована тим, що правовідносини, які є предметом спору, виникли щодо перевезення вантажу через оператора поштового зв`язку - СП «Росан», який відповідно до чинного законодавства України і норм міжнародного права надає послуги поштового зв`язку як пересилання міжнародних поштових відправлень у вигляді листів, посилок, бандеролей.

Відправлення позивачів, з приводу яких виник спір, пересилались з КНР в Україну саме як міжнародні поштові відправлення, а тому, виходячи з предмету позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що він підлягає розгляду за правилами виключної підсудності, а справа не підсудна Ленінському районному суду м. Кіровограда.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 , який представляє інтереси ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , просить скасувати ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 10 серпня 2022 року та повернути матеріали для продовження розгляду за обраною позивачами підсудністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачі, звертаючись до суду, пред`явили позов в порядку захисту прав споживачів, відшкодування спричиненої шкоди, яка виникла за місцем діяльності філії, представництва юридичної особи, яка надає публічні послуги шляхом приєднання.

При цьому, представник позивача зазначає, що жодних договірних або замовних послуг між позивачами та СП «Росан» не існує, а визначеним ними відповідачем є саме ТОВ «Торговий дім «Міст експрес» в особі відділення доставки № 13223.

Крім того, після залучення судом першої інстанції до участі у справі СП «Росан», позивач та його представник не отримували відзиву на позовну заяву, в якому залучене до участі у справі як співвідповідач СП «Росан» просило суд першої інстанції змінити підсудність.

Суд першої інстанції зробив помилковий висновок про те, що правовідносини виникли щодо перевезення вантажу через оператора поштового зв`язку саме до м. Львова, в той час, коли зміст позову, визначений відповідач і виниклі правовідносини свідчать про те, що доставка оператором повинна відбуватися не у м. Львів, а в м. Кропивницькому через відділення доставки № 13223, яке належить ТОВ «Торговий дім «Міст експрес», на що суд першої інстанції уваги не звернув.

Висновок суду першої інстанції про те, що СП «Росан» є оператором поштового зв`язку не відповідає дійсності, оскільки вказана юридична особа не є оператором поштової доставки, своїх філій та відділень у м. Кропивницькому не має, а з ним ніяких договірних відносин позивачі не вчиняли та послуг не замовляли.

Також, суд першої інстанції не надав оцінку тому факту, що відповідачем по справі є ТОВ «Торговий дім «Міст експрес», який надав відзив на позов до обраного позивачами суду, таким чином мав відповідати за пред`явленим позовом за підсудністю Ленінського районного суду м. Кіровограда.

Суд не врахував, що зміна підсудності за заявою другорядної особи потягне для позивачів несприятливі та необґрунтовані економічні наслідки, зайві трати на створення умов захисту за 900 км від місця проживання і виконання споживчих зобов`язань за замовленням, а за викладеними в позові обставинами спостерігаються риси нечесної підприємницької практики.

Від ТОВ «Торговий Дім «Міст Експрес» та СП «Росан» надійшли відзиви на апеляційну скаргу, в яких вони просять апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який представляє інтереси ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 10 серпня 2022 року без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

За приписами ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду, зазначену в пункті 9 частини першої статті 353 цього Кодексу, а саме ухвала про передачу справи на розгляд іншого суду, розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга розглядається в порядку спрощеного (письмового) позовного провадження, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року за № 3477-IV застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

За змістом п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною ч.1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Разом з тим, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

При цьому підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції.

Згідно з нормами процесуального закону завданням інституту підсудності є розподіл цивільних справ між судами загальної юрисдикції для більш швидкого і правильного розгляду і вирішення справи, найбільш ефективного захисту прав, свобод та інтересів суб`єктів права.

Дотримання судами процесуальних норм інституту підсудності є вимогою ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке гарантує, що кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Територіальна юрисдикція (підсудність) визначається правилами статей 26-32 ЦПК, зокрема, правилами загальної, альтернативної та виключної підсудності.

За загальним правилом (стаття 27 ЦПК) підсудність визначається місцем проживання або місцезнаходженням відповідача.

Відповідно до положень частини другої статті 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до правил альтернативної підсудності згідно положень частини п`ятої статті 28 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

За правилами частини сьомої статті 28 ЦПК України позови, що виникають із діяльності філії або представництва юридичної особи, можуть пред`являтися також за їх місцезнаходженням.

Відповідно до положень частини шістнадцятої статті 28 ЦПК України позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що право вибору позивачем суду (альтернативна підсудність) поширюється лише на позови, для яких встановлено загальну територіальну підсудність.

Статтею 30 ЦПК України встановлено виключну підсудність справ.

Перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність (стаття 30 ЦПК) є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Згідно частини четвертої статті 30 ЦПК України позови до перевізників, що виникають з договорів перевезення вантажів, пасажирів, багажу, пошти, пред`являються за місцезнаходженням перевізника.

Тлумачення частин п`ятої та шістнадцятої статті 28, частини четвертої статті 30 ЦПК України свідчить, що правила підсудності справ за вибором позивача не поширюються на позови, які підлягають пред`явленню за правилами виключної підсудності.

Крім цього, згідно змісту п. 41 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» №3 від 1.03.2013 року, якою судом касаційної інстанції роз`яснено схожі за своєю суттю правовідносини, перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність (стаття 114 ЦПК) є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об`єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Матеріалами справи підтверджується, що звертаючись до суду з позовом до ТОВ «Торговий Дім «Міст Експрес» в особі відділення доставки № 13223 про про захист прав споживачів та відшкодування спричинених збитків, позивачі посилались на те, що вони здійснили придбання товарів (автомобільних фар) для їх подальшої доставки з КНР через поштову службу Meest China, а ТОВ «Торговий Дім «Міст Експрес» було сформовано посилку та доставлено до м. Львова, проте, відповідач, не забезпечивши збереження посилок на час оскарження і адміністративного провадження оскарження безпідставного нарахування митних платежів, спричинив втрату посилок, порушення прав позивачів та нанесення їм збитків (том 1 а. с. 1-4).

Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань одними з видів економічної діяльності ТОВ «Торговий Дім «Міст Експрес» є 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту, 53.20 Інша поштова та кур`єрська діяльність.

Крім того, місцезнаходженням ТОВ «Торговий Дім «Міст Експрес» є Україна, 79035, Львівська область, місто Львів, вулиця Зелена, будинок 147, що територіально відноситься до Сихівського району м. Львова (том 1 а. с. 97, 166-168)

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 06 липня 2022 року за клопотання представника позивачів залучено до участі у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ТОВ «Торговий дім «Міст експрес» в особі відділення доставки № 13223 про захист прав споживачів та відшкодування спричинених збитків в якості співвідповідача СП «Росан» (том 1 а. с. 171-172).

Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основним видом економічної діяльності СП «Росан» є 53.20 Інша поштова та кур`єрська діяльність.

Крім того, місцезнаходженням СП «Росан» є Україна, 79035, Львівська область, місто Львів, вулиця Зелена, будинок 147, що територіально також відноситься до Сихівського району м. Львова (том 1 а. с. 184-208).

З аналізу викладеного вбачається, що предметом позову у цій справі є відшкодування збитків, які заподіяні, у зв`язку з наданням відповідачем неякісних послуг по перевезенню належного позивачам вантажу, а спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу перевезення багажу (пошти).

Оскільки, в даній справі позовні вимоги фактично заявлені до осіб, які надають поштові та кур`єрські послуги, а саме до ТОВ «Торговий Дім «Міст Експрес» та СП «Росан», суд першої інстанції беручи до уваги характер заявлених позовних вимог обґрунтовано застосував до вказаних правовідносин правила виключної підсудності визначені ч. 4 ст. 30 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 31 ЦПК суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов по суті правильного висновку про те, що виходячи з предмету позову, він підлягає розгляду судом за правилами виключної підсудності, як наслідок, обґрунтовано передав справу на розгляд Сихівському районному суду м. Львова за місцем знаходження відповідачів з дотриманням норм процесуального законодавства.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що позивачі, звертаючись до суду, пред`явили позов в порядку захисту прав споживачів, відшкодування спричиненої шкоди, не заслуговують на увагу суду, так як, з урахуванням предмету спору, який виник між сторонами, правила підсудності справ за вибором позивача не поширюються на позови, які підлягають пред`явленню за правилами виключної підсудності, а тому право вибору суду за позовом, що виник з приводу перевезення вантажу, позивачі не мають.

Посилання представника позивачів на те, що спричинена шкода виникла за місцем діяльності філії, представництва юридичної особи, яка надає публічні послуги шляхом приєднання, а тому позивачі звернулись до суду за місцем знаходження відділення доставки № 13223 ТОВ «Торговий Дім «Міст Експрес», на увагу суду не заслуговують, оскільки із змісту позовної заяви взагалі не вбачається будь-яких вимог, які б стосувались саме відділення «Торговий Дім «Міст Експрес», яке лише здійснює видачу вантажу, а за згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцезнаходження відповідачів територіально відноситься до Сихівського району м. Львова.

Доводи апеляційної скарги про те, що жодних договірних або замовних послуг між позивачами та СП «Росан» не існує, а визначеним ними відповідачем є саме ТОВ «Торговий дім «Міст експрес» в особі відділення доставки № 13223, є безпідставними, з огляду на те, що саме клопотанням представника позивачів ухвалою суду першої інстанції було залучено до участі у справі в якості співвідповідача СП «Росан».

Суд також не бере до уваги посилання в апеляційній скарзі на те, що після залучення судом першої інстанції до участі у справі СП «Росан», позивачі та їх представник не отримували відзиву на позовну заяву, співвідповідач просив суд першої інстанції змінити підсудність, з огляду на те, що вказане клопотання оголошувалось судом під час судового засідання від 10 серпня 2022 року, на якому був присутній представник позивачів, а останній висловив свою позицію щодо заявленого клопотання, що підтверджується протоколом судового засідання (том 1 а. с. 239-241).

Не можуть бути взяті до уваги доводи апеляційної скарги про те, що СП «Росан» не є оператором поштового зв`язку, оскільки вказана юридична особа не є оператором поштової доставки, своїх філій та відділень у м. Кропивницькому не має, а з ним ніяких договірних відносин позивачі не вчиняли та послуг не замовляли, зводяться до не згоди представника позивачів з ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 06 липня 2022 року про заслучення до участі у справі в якості співвідповідача СП «Росан», що не є предметом апеляційного перегляду.

Необгрунтованими є посилання представника позивачів на те, що відповідачем по справі є ТОВ «Торговий Дім «Міст Експрес», який надав відзив на позов до обраного позивачами суду, таким чином мав відповідати за пред`явленим позовом за підсудністю Ленінського районного суду м. Кіровограда, з огляду на дані Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо місцязнаходження відповідача, що територіально відноситься до Сихівського районного суду м. Львова.

Твердження позивачів про те, що зміна підсудності за заявою другорядної особи потягне для них несприятливі та необґрунтовані економічні наслідки, також не заслуговують на увагу суду та не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали, з огляду на необхідність застосування до правовідносин імперативних правил виключної підсудності, визначених ч. 4 ст. 30 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVINANDOTHERSv. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який представляє інтереси ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 10 серпня 2022 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий суддя С. І. Мурашко

Судді О. Л. Карпенко

О. І. Чельник