БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/1141/22
Провадження № 2/497/421/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.08.2022 року Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Кравцової А.В.,

секретар судового засідання Ільєва Д.Д.,

розглянувши за відсутністю сторін у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Болград цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Болградської міської ради Одеської області про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

30.06.2022 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, яким просить визнати і зареєструвати за ним право власності на 9 / 100 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх доводів позивач стверджує, що на підставі договору купівлі-продажу від 17.04.1992р., укладеного ним з Дорожно-експлуатаційною дільницею №933 м.Ізмаїл та зареєстрованого Ізмаїльською державною нотаріальною конторою, він є власником квартири АДРЕСА_2 . Ця квартира фактично становить 9 / 100 частин зазначеного вище житлового будинку за вказаною адресою, про що не вказано у самому договорі купівлі-продажу, але згідно штампу на самому договорі купівлі продажу саме на таку частку 20 квітня 1992 року було зареєстроване право власності Болградським БТІ .

Також, згідно Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на 9 / 100 частин будинку за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано за позивачем. На даний час йому необхідно розпорядитися його часткою у багатоквартирному будинку, тобто скористатись своїми правами власника. З цією метою він звернуся до нотаріуса, який, ознайомившись с його документами роз`яснив, що з причини розбіжностей у правовстановлюючих документах - квартира та частинк будинку, - він не зможе оформити правочин. Також йому роз`яснили, що у правовстановлюючих документах має бути вказана лише частка, без зазначення квартири. Тому він змушений звернутися до суду, оскільки в інший спосіб зареєструвати своє право він не може, тому просить захистити його право власності на нерухоме майно шляхом його визнання рішенням суду.

Позивач у судове засідання не прибув, у своїй заяві просив задовольнити його позовні вимоги та розглянути справу за його відсутністю.

Представник відповідача - Болградської міської ради Одеської області - надав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечуючи проти задоволення позову.

Згідно ч.3ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Вивчивши доводи позову, розглянувши надані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, але частково, за наступних підстав.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.ст.12,13,81,84 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, суд розглядає цивільні справи не інакше, ніж за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі; особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд, таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги; кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи; письмові докази, як правило, подаються в оригіналі, але якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу; сторони зобов`язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті.

Статтею 328 Цивільного кодексу (ЦК) України регламентовано, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів. Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового та майнового права та інтересу.

Судом були встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини:

- 17.04.1992р. Ізмаїльською державною нотаріальною конторою було зареєстровано договір купівлі-продажу між представником Дорожно-експлуатаційної дільниці №933 м.Ізмаїл гр. ОСОБА_2 та позивачем ОСОБА_1 стосовно квартири АДРЕСА_2 (а.с.6-8), тобто, саме це є підставою, за якою позивач набув право власності на спірну нерухомість - квартири АДРЕСА_3 ;

- проте, згідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, позивач є власником 9 / 100 частин цього будинку АДРЕСА_1 , оскільки у витягу вказано: об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 18607455, тип майна - житловий будинок з господарськими будівліми та спорудами (а не квартира в ньому), частка власності - 9 / 10, адреса нерухомого майна: АДРЕСА_1 ; (а.с.10-13);

- з технічного паспорту на спірну нерухомість - будинок - вбачається, що він дійсно розташований на АДРЕСА_1 (а.с.15-16 );

- згідно оціночного звіту, - вартість будинку з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 65,9кв.м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 - становить 65900грн., проте це є фактично оціночною вартістю частини будинку - 9 / 10 частин, що у договорі купівлі-продажу позначено як квартира під АДРЕСА_4 (а.с.17-18);

- з рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно №63881266 від 16.06.2022р. вбачається, що позивачу відмовлено у державній реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_3 , у зв`язку з розбіжностями: у правовстановлюючих документах вказана квартира, а в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вказана частка будинку (а.с.126);

- представник відповідача Болградської міської ради Одеської області, до суду не прибув, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, не надавши заперечень щодо вимог заяви.

Положеннями ст.41 Конституції України регламентовано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної та творчої діяльності. Право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. А, згідно з ч.1ст.317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 318 ЦК України визначено, що усі суб`єкти права власності є рівними перед законом. А ч.ч.1,2 ст.319 ЦК України регламентовано, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Ст.392 ЦК України регламентовано, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документу, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а відповідно до ст.16 ЦК України, - кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового права або майнового права та інтересу. Відповідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України - одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Таким чином, розглянувши спір всебічно, повно та об`єктивно на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що вимоги позову є обґрунтованими в частині визнання за позивачем права власності, та підлягають задоволенню, оскільки це буде ефективним захистом прав позивачів на володіння, користування та розпорядження його приватною власністю, та, враховуючи порядок користування цим об`єктом нерухомості, що склався між сторонами, і який ніким не спростовано, а також враховуючи, що не вбачається обставин, які задоволенням позову в цій частині будуть суперечити закону або порушувати права, свободи чи інтереси третіх осіб.

Тому, керуючись ст.41,55 Конституції України, ст.ст.16,317-319, 321, 328, 392 ЦК України, ст.ст.12, 13, 81, 84, 95, 247п.2, 258, 259, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд.

ухвалив:

Задовольнити в повному обсязі позов ОСОБА_1 до Болградської міської ради Одеської області про визнання права власності.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на 9 / 100 частин житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду є підставою для реєстрації права власості позивача на вищевказане нерухоме майно, та може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня отримання його копії, а відповідачем - після отримання копії ухвали про відмову у перегляді заочного рішення, після чого рішення набирає законної сили. Строк для апеляційного оскарження рішення суду може бути поновлений в разі його пропуску з поважних. Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: bg.od.court.gov.ua.

Повний текст судового рішення виготовлено 10.08.2022 року.

Суддя А.В. Кравцова