ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/3060/21 Номер провадження 22-ц/814/303/22Головуючий у 1-й інстанції Новак Ю.Д. Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Прядкіної О.В.,

суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І.,

розглянувши в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про стягнення матеріальної та моральної шкоди, інфляції, пов`язаних із значною затримкою соціальних виплат

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2

на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 16 листопада 2021 року, прийнятої під головуванням судді Новака Ю.Д. в м. Полтаві, -

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулася до районного суду з даним позовом.

Зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 під час виконання службових обов`язків загинув її чоловік, ОСОБА_3 .

Після загибелі чоловіка на підставі ст. 50 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції 05.11.1991 р.) неповнолітньому синові ОСОБА_2 була призначена пенсія, оскільки він, як неповнолітня особа, перебував на утриманні батька, ОСОБА_3 .

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 31 березня 2021 року по справі №440/3462/20 визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 15.06.2020 №560 про відмову у перерахунку пенсії, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок та виплату раніше призначеної пенсії по втраті годувальника ОСОБА_1 на утриманця ОСОБА_2 у розмірі посадового окладу відповідно до ст.86 Закону України «Про прокуратуру» на підставі довідки Прокуратури Полтавської області від 16.04.2020 №18-354 вих.20 з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії.

На виконання рішення суду пенсійним органом здійснено перерахунок пенсії на утриманця - ОСОБА_2 з 01 вересня 2021 року. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області проведено перерахунок пенсії з 13.12.2019 року по 31.08.2021 року, але до даного часу не виплачено. Сума невиплаченої пенсії складає 80 960,77 грн.

Просила стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь позивача, який діє в інтересах неповнолітнього, за період з 13.12.2019 по листопад 2021 року інфляційні збитки у розмірі 11010,66 грн., 3% річних - 4771, 14 грн. та моральну шкоду у розмірі - 100 000 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Полтави від 16.11.2021 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 .

Ухвала обґрунтована тим, що вказані позовні вимоги підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Ухвалу оскаржила ОСОБА_1 , яка в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до Ленінського районного суду м.Полтави.

Вважає, що суд першої інстанції передчасно прийшов до висновку про відсутність цивільних прав та обов`язків у спірних правовідносинах.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги з таких підстав:

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що у листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про стягнення матеріальної та моральної шкоди, інфляції пов`язаних із значною затримкою соціальних виплат.

Районний суд відмовляючи у відкритті провадження свою ухвалу мотивував тим, що оскільки спір за вимогами ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 виник внаслідок несвоєчасного виконання судового рішення у адміністративній справі, яке було ухвалене адміністративним судом, тому вимоги позивача підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком.

Відповідно до ст. 19 ЦПК, критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних особистих прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства по-друге, суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є зазвичай фізична особа.

Натомість публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих правовідносин з їх специфічними суб`єктами та їх підпорядкованістю.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають, зокрема, у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій; на публічно-правові спори, у тому числі на спори фізичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності (частина перша, пункт 1 частини другої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України ).

Відтак до справ адміністративної юрисдикції віднесені, зокрема, публічно-правові спори, ознакою яких є не лише спеціальний суб`єктний склад, але і їх виникнення з приводу виконання чи невиконання суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення та/або спір, який виник між двома чи більше суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у правовідносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний (зобов`язані) виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень тощо.

Визначальною ознакою для правильного визначення юрисдикції спору є характер правовідносин, з яких виник спір: зміст прав та обов`язків його учасників, правовий статус сторін правовідносин та їх матеріально-правове регулювання.

Отже, можна дійти висновку, що спори, які виникають у судах у зв`язку з невиконанням суб`єктом владних повноважень своїх функцій (щодо його незаконних дій та/або зобов`язання до виконання таких повноважень), та ухвалення за результатами розгляду цих спорів судових рішень не змінює правову природу та характер правовідносин, які виникли між сторонами, а тому спори щодо порушення своїх зобов`язань суб`єктом владних повноважень, зокрема щодо перерахування, нарахування, виплати грошових сум, у тому числі після судового рішення або на його виконання, повинні розглядатись судами за юрисдикцією, визначеною відповідно до характеру цих правовідносин.

Встановлено, що предметом заявлених ОСОБА_1 вимог у даній позовній заяві є стягнення сум інфляційних втрат, 3% річних, пов`язаних із значною затримкою соціальних виплат (пенсії) та відшкодування моральної шкоди.

Суд першої інстанції, відмовляючи у відкритті провадження, вірно виходив з висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду 09 лютого 2021 року у справі № 520/17342/18.

Так, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що ураховуючи акцесорний характер зобов`язань, визначених ст.625 ЦК України та Законом України № 2050-III від 19 жовтня 2000 року «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», спори про відшкодування передбачених ними грошових сум, з огляду на їх похідний характер від основного спору, підлягають розгляду за правилами тієї юрисдикції, за правилами якої підлягає розгляду основний спір.

Зокрема, в п.7.72 постанови наголошено, що з огляду на характер правовідносин, що виникли між сторонами, зміст прав та обов`язків у цих правовідносинах і їх суб`єктний склад, слід виснувати, що у цій справі між сторонами виник публічно-правовий спір щодо нарахування, сплати та перерахунку соціальних виплат, який підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, а тому за позовними вимогами про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних на підставі ст.625 ЦК України та про стягнення втрат частини соціальних виплат у зв`язку з несвоєчасною їх виплатою на підставі Закону України № 2050-ІІІ, з одночасним відшкодуванням моральної шкоди, а тому справа підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.

За таких обставин районний суд прийшов до обгрунтованого висновку про відмову у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Виходячи з вказаного, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали.

Керуючись ст.ст. 367, 374,375,381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 16 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 05.01.2022 р.

Головуючий суддя О.В. Прядкіна

Судді: С.Б. Бутенко

О.І.Обідіна