465/1472/20
2-з/465/11/22
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

22.08.2022 року Франківський районний суд м. Львова в складі,

головуючої судді Мартьянової С.М.

при секретарі Сеньків А.Т.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про застосування заходів забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Франківського районного суду м.Львова перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення коштів за договором позики.

28.04.2020 року ОСОБА_2 повторно звернулась із заявою про забезпечення позову. Свою заяву обґрунтовує тим, ОСОБА_4 є власником автомобіля Volkswagen Transporter, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN-коди: НОМЕР_2 , 2010 року випуску. Право власності ОСОБА_4 на вказаний автомобіль підтверджується витягом з реєстру МВС. Крім того, під час моніторингу оголошень продажу автомобілів, було виявлено, що даний автомобіль виставлено на продаж. Просить накласти арешт на автомобіль Volkswagen Transporter, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN-коди: НОМЕР_2 , 2010 року випуску. Адже, відчуження автомобіля відповідачем унеможливить захист та поновлення порушених майнових прав та унеможливить виконання рішення суду про стягнення коштів, у разі постановлення судом такого. Просить заяву задоволити.

Розглянувши заяву про вжиття заходів забезпечення позову в порядку, передбаченому ст. 153 ЦПК України, суд приходить до наступного висновку.

Право відповідача на звернення до суду із заявою про забезпечення позову сформовано у постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 161/9156/15-ц.

Так, відповідно до частинами 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих заявником на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно вимог ст.ст.149-158 ЦПК України відсутня заборона щодо повторного звернення із заявою про вжиття заходів забезпечення позову з інших обґрунтувань.

Судом встановлено, що ухвалою суду від 06.04.2020 року у справі відкрито спрощене провадження у справі.

Згідно заяви позивача у справі від 12.03.2020 року про вжиття заходів забезпечення позову, ухвалою суду від 06.04.2020 року у вжитті заходів забезпечення позову відмовлено.

28.04.2020 року ОСОБА_2 повторно звернулась із заявою про забезпечення позову.

У своєму клопотанні про застосування заходів забезпечення позову заявниця стверджує, що автомобіль Volkswagen Transporter, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN-коди: НОМЕР_2 , 2010 року випуску придбаний ОСОБА_4 , який і зареєстрував право власності на цей автомобіль на свої ім`я.

Для підтвердження права власності ОСОБА_4 на даний автомобіль посилається на Витяг з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів.

Крім цього, заявниця стверджує, що автомобіль Volkswagen Transporter виставлений на продаж, а відчуження автомобіля унеможливить захист та поновлення порушених майнових прав та унеможливить виконання рішення суду про стягнення коштів, в разі постановлення судом такого.

Проте, заявницею не обґрунтовано в чому полягає імовірність відчуження вказаного автомобіля відповідачем.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року № 1388 «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку: договори, укладені на товарних біржах на зареєстрованих в уповноваженому органі МВС бланках; укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; укладені та оформлені в центрах надання адміністративних послуг у присутності адміністраторів таких центрів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; договори купівлі-продажу транспортних засобів, що підлягають першій державній реєстрації в сервісних центрах МВС, за якими продавцями виступають суб`єкти господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами, і які підписані від імені таких суб`єктів уповноваженою особою; договір комісії між власником транспортного засобу і суб`єктом господарювання, який за таким договором є комісіонером, та договір купівлі-продажу транспортного засобу, за яким продавцем є такий суб`єкт господарювання, які підписані від імені суб`єкта господарювання уповноваженою особою,-у разі продажу транспортних засобів суб`єктами господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами на підставі договору комісії, укладеного з власником транспортного засобу; свідоцтва про право на спадщину, видані нотаріусом або консульською установою, чи їх дублікати; рішення про закріплення транспортних засобів на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняті власниками транспортних засобів чи особами, уповноваженими управляти таким майном; рішення власників майна, уповноважених ними органів про передачу транспортних засобів з державної в комунальну власність чи з комунальної власності в державну власність; копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин; довідка органу соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що виділили автомобіль або мотоколяску; акт приймання-передачі транспортних засобів за формою згідно з додатком 6, виданий підприємством-виробником або підприємством, яке переобладнало чи встановило на транспортний засіб спеціальний пристрій згідно із свідоцтвом про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, із зазначенням ідентифікаційних номерів такого транспортного засобу та конкретного одержувача; митна декларація на бланку єдиного адміністративного документа на паперовому носії або електронна митна декларація, або видане органом доходів і зборів посвідчення про реєстрацію в уповноважених органах МВС транспортних засобів чи їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; договір фінансового лізингу; акт про проведені електронні торги або постанова та акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, видані органом державної виконавчої служби або приватним виконавцем; договір купівлі-продажу транспортного засобу, укладений за результатами прилюдних торгів (аукціону) або електронних торгів, за яким продавцем виступає Національне агентство з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Таким чином, жодних доказів, які б підтверджували право власності ОСОБА_4 на даний транспортний засіб до суду не надано.

Таким чином, доводи заявниці, що невжиття заходів забезпечення позову зробить неможливим виконання рішення суду або якимось чином ускладнить для позивача виконання судового рішення не підтверджені належними доказами.

З врахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні заяви ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову слід відмовити.

Водночас, суд вважає за необхідне роз`яснити, що відмова в задоволенні даної заяви не позбавляє можливості заявляти клопотання про вжиття заходів забезпечення позову в процесі подальшого розгляду справи.

Керуючись ст. 149-153 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про застосування заходів забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду.

Суддя Мартьянова С.М.