Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/1316/22
Провадження № 2/935/435/22
РІШЕННЯ

Іменем України

04 жовтня 2022 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Пасічного Т.З.

із секретарем Сьомак Л.І.

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Коростишева в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з позовом про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування. В обґрунтування позову вказали наступне. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачів ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилася спадщина на все майно, в тому числі і на житловий будинок АДРЕСА_1 . Постановою державного нотаріуса Коростишівської державної нотаріальної контори позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в Ѕ частці кожному на житловий будинок, у зв`зку з неподанням відомостей (інформації) та документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії. У зв`язку з неможливістю оформити спадкові права через нотаріальну контору позивачі просять позов задовольнити, визнати за ними право власності на вказаний житловий будинок.

Позивачі в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують та просять суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Щодо вирішення даного позову покладається на розсуд суду.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, заяви позивачів, представника відповідача, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачів ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Спадкоємцями померлої є його діти ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Позивачі вступили у спадщину та володіння спадковим майном.

Згідно постанови державного нотаріуса Коростишівської державної нотаріальної контори 02-31/153 від 23.05.2022р. позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в Ѕ частці кожному на житловий будинок, у зв`зку з неподанням відомостей (інформації) та документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії.

Згідно довідки № 961 від 21.09.2021р., виданої КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 не зареєстровано. Також в матеріалах справи міститься технічний паспорт на вказаний будинок з господарськими будівлями та спорудами, який виготовлений станом на 08.09.2021р.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Оскільки спадщина після смерті ОСОБА_3 відкрилася до 2004 року, то у цьому випадку відносини спадкування регулюються нормами Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі - ЦК УРСР).

Так, відповідно до ч.1 ст.6 ЦК УРСР встановлено перелік способів захисту цивільних прав шляхом: визнання цих прав; відновлення становища, яке існувало до порушення права, і припинення дій, які порушують право; присудження до виконання обов`язку в натурі; компенсації моральної шкоди; припинення або зміни правовідношення; стягнення з особи, яка порушила право, завданих збитків, а у випадках, передбачених законом або договором, - неустойки (штрафу, пені), а також іншими засобами, передбаченими законом. Тобто, за змістом вказаної статті кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права.

Частиною 1 ст. 524 ЦК УРСР передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до ч.1 ст. 534 ЦК УРСР, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Статтею 548 ЦК УРСР передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Статтею 549 ЦК УРСР визначено обставини за яких спадкоємець прийняв спадщину, зокрема: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 561 ЦК УРСР, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Згідно статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду.

Умовою переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї (ч.1,3 ст.1268 ЦК України).

Частиною 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Цивільно-процесуальним кодексом України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, які мають відповідати вимогам належності, допустимості, достовірності та достатності. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України). За положеннями статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні в справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки позивачі позбавлені можливості оформити свої спадкові права на житловий будинок у нотаріуса, тому за ними слід визнати право власності на вказаний житловий будинок.Невизнані права позивачів, як спадкоємців за законом, підлягають захисту в судовому порядку шляхом постановлення рішення про визнання їх прав на спадкове майно, оскільки в інший спосіб захистити своє право позивачі не мають можливості.

Враховуючи викладене, на підставі ст.55 Конституції України, ст.ст.6, 524, 534, 548-549, 555, 561 ЦК УРСР 1963 року, ст.ст.1216, 1217, 1218 ЦК України, керуючись ст.ст. 3-5, 10-13, 76-81, 263-265, ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складанння повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04.10.2022 року.

Суддя Т.З.Пасічний