БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 361/4220/22 провадження № 2-з/361/135/22
У Х В А Л А

«06» вересня 2022 року м.Бровари Київської області

Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Василишин В.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позову у справі

№ 361/4220/22

в с т а н о в и в:

05 вересня 2022 року ОСОБА_1 до пред`явлення позову звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просить заборонити будь-яким особам вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження земельної ділянки, а також проводити будь-які будівельні роботи на земельній ділянці, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , ділянка № НОМЕР_1 , кадастровий номер: :06:004:0055, цільове призначення для індивідуального садівництва, що належить ОСОБА_2 .

Заява мотивована тим, що на підставі рішення Зазимської сільської ради Броварського району Київської області № 47 від 08 червня 2000 року ОСОБА_1 отримала у власність земельну ділянку, для ведення індивідуального садівництва, площею 0,052 га, кадастровий номер: :06:004:0055, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 .

02 вересня 2022 року ОСОБА_1 , прибувши до належної їй земельної ділянки, дізналася, що на підставі договору купівлі-продажу від 23 серпня 2022 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чигріним А.О., зареєстрованого у реєстрі № 25384, право власності на належну їй земельну ділянку набув ОСОБА_2 . Разом з тим, заявник нікому не передавала оригіналів правовстановлюючих документів, довіреностей, якими би уповноважувала інших осіб не вчиняла. Нерухоме майно вибуло з власності поза її волею. Заявник має намір звернутися до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу та скасування державної реєстрації права власності. З огляду на викладені обставини, існує загроза відчуження нерухомого майна третім особам, що може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею

150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом: забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до вимог частини третьої статті 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Отже, застосовуючи заходи забезпечення позову, суди повинні перевірити відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 на підставі державного акту серії ІІІ-КВ

№ 022132, виданого Зазимською сільською радою народних депутатів 27 вересня 2000 року, значиться власником земельної ділянки для ведення садівництва, площею 0,052 га, розташованої на території Зазимської сільської ради СТ Зазим`є-14» АДРЕСА_3 .

Відповідно до довідки № 771/02-27 від 01 вересня 2022 року, виданої Зазимською сільською радою Броварського району Київської області, на земельній ділянці, належній ОСОБА_1 , площею 0,052 га, для ведення садівництва в СТ «Зазим`є-14» по АДРЕСА_3 , відсутня комунікація загального сільського призначення.

З копії договору купівлі-продажу від 23 серпня 2022 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрованого у реєстрі за № 25384, вбачається, що ОСОБА_3 продав ОСОБА_2 земельну ділянку, для індивідуального садівництва, площею 0,052 га, кадастровий номер: :06:004:0055, розташовану за адресою:

АДРЕСА_2 .

Враховуючи зміст заяви, додані неї докази, а також предмет позову, з яким заявник має намір звернутися за захистом порушених прав, суд дійшов висновку про наявність підстав згідно зі статтями 149-153 ЦПК України для вжиття заходів забезпечення позову лише шляхом заборони ОСОБА_2 вчиняти дії щодо відчуження земельної ділянки. Вказаний захід забезпечення позову, передбачений цим Кодексом, є співмірним із позовними вимогами. У даному випадку невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективне поновлення порушених прав та інтересів заявника. Правові підстави для вчинення заборони щодо невизначеного кола осіб відсутні. Щодо заборони проводити будь-які роботи, то доцільність застосування такого виду забезпечення позову заявником не доведена, докази проведення робіт на земельній ділянці до суду не надані.

Відповідно до частини четвертої статті 152 ЦПК України, у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Згідно із частиною першою статті 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

На підставі викладеного, керуючись статтями 149, 150, 153, 157, 260 ЦПК України,

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Вжити заходи забезпечення позову до пред`явлення позову ОСОБА_1 шляхом заборони ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії щодо відчуження на користь третіх осіб земельної ділянки, для індивідуального садівництва, площею 0,052 га, кадастровий номер: :06:004:0055, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 .

В іншій частині заяви відмовити.

Дані про стягувача: ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_4 ).

Дані про боржника: ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_5 .

Копію ухвали направити для виконання до Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (07400, Київська область, місто Бровари, бульвар Незалежності, 39) й для відома - учасникам справи.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Строк пред`явлення ухвали до виконання три роки.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.О.Василишин