Справа № 159/3558/22
Провадження № 2-о/159/148/22
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2022 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Волкової Ю.Ф.,

із участю секретаря судового засідання Щесюк Н.Й.,

заявниці ОСОБА_1 ,

заінтересованої особи ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 у власних інтересах та інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3 , з участю заінтересованих осіб: ОСОБА_2 , Служби у справах дітей виконавчого комітету Ковельської міської ради, про видачу обмежувального припису,

встановив:

1. Стислий виклад заяви.

05.09.2022 до суду надійшла заява ОСОБА_1 про застосування тимчасового обмежувального припису відносно кривдника ОСОБА_2 строком на шість місяців, заборонивши останньому наближатись на 300м до заявниці і дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до місця проживання заявниці і дитини ( АДРЕСА_1 ); до місць їх перебування, навчання.

У судовому засідання ОСОБА_1 уточнила вимоги і просила застосувати тимчасовий обмежувальний припис відносно кривдника ОСОБА_2 строком на шість місяців, заборонивши останньому наближатись на 300м до заявниці, до місця проживання заявниці ( АДРЕСА_1 ), до місця роботи заявниці під час її перебування на робочому місці ( АДРЕСА_2 , магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 »).

Заява мотивована наявністю побоювань продовження кривдником фізичного і психологічного насильства по відношенню до заявниці. В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 зазначила про неодноразові випадки агресивної поведінки її співмешканця ОСОБА_2 , докори щодо витрачання сімейного бюджету і непрацевлаштування. Бували випадки, коли у присутності родичів ОСОБА_2 спричиняв ОСОБА_1 тілесні ушкодження. Зокрема, 16.08.2022 ОСОБА_2 у ході конфлікту наніс заявниці удари, від яких вона втратила свідомість. Свідок ОСОБА_4 викликала швидку допомогу, поліцію викликав син. За вказаним випадком відносно ОСОБА_2 порушено кримінальну справу.

Заявниця вважає себе такою, що систематично зазнає домашнього насильства зі сторони ОСОБА_2 , а тому вона як жертва домашнього насильства потребує захисту, передбаченого Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

2. Стислий виклад позиції учасників провадження.

2.1. У судовому засіданні ОСОБА_1 заяву в межах уточнених вимог підтримала. Зазначила, що разом із ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу проживають близько 10 років. ОСОБА_2 є біологічним батьком ОСОБА_3 ; відносно дитини агресії не проявляє, однак син є постійним свідком конфліктів і побоїв, що негативно впливає на його психологічне здоров`я.

2.2. ОСОБА_2 у судовому засіданні не заперечив повідомлені заявницею обставини щодо конфліктів, його агресивної поведінки, спричинення їй тілесних ушкоджень. Також підтвердив факт свого батьківства відносно ОСОБА_3 , зазначив, що із сином перебуває у довірливих, дружніх стосунках; син часто знаходиться із його батьками у селі Черкаси Ковельського району. Проти застосування обмежувального припису не заперечив, повідомив, що уже займається пошуком іншого житла.

2.3. Представник заінтересованої особи Служби у справах дітей Виконавчого комітету Ковельської міської ради у судове засідання не прибув.

Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису (частина перша статті 350-5 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Керуючись наведеним, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності представника заінтересованої особи - Служби у справах дітей Виконавчого комітету Ковельської міської ради.

3. Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживають в орендованій квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживають разом без реєстрації шлюбу із 2012 року.

ОСОБА_2 16.08.2022, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння за місцем проживання сім`ї під час конфлікту наніс ОСОБА_1 удар кулаком в обличчя, численні удари руками в різні частини голови, удари кулаком по спині, удари ногами но спині, у живіт; також наніс удар дерев`яним стільцем по голові, спині, від чого потерпіла втратила свідомість. Такі дії ОСОБА_2 в межах кримінального провадження кваліфіковано за частиною другою статті 125 КК України завдання умисних легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_4 підтвердили випадки агресивної поведінки ОСОБА_2 та обставини щодо нанесення ОСОБА_1 тілесних ушкоджень. Водночас, позитивно характеризували поведінку ОСОБА_2 відносно сина ОСОБА_6 .

4. Норми права, які застосував суд.

Відповідно до статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та статті 20 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на звернення до суду з метою захисту своїх цивільних прав, свобод чи інтересів у разі їх порушення, невизнання або оспорювання.

На підставі частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини першої статті 350-1 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу.

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Положеннями статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»визначено, що оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК Україниу заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК Українирозглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Статтею 350-6 ЦПК Українипередбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»на строк від одного до шести місяців.

Статтею 76 ЦПК Українипередбачено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін.

Стаття 89 ЦПК Українивстановлює, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина перша); жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частина друга); суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частина третя).

6. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення.

Заслухавши учасників справи, дослідивши зібрані у справі докази, оцінюючи докази зібрані у справі кожен окремо, їх достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення заявлених вимог.

Оцінивши докази у їх сукупності, врахувавши обставини щодо завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_1 , наявність обґрунтованої підозри в ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення за частиною другою статті 125 КК України (кримінальне правопорушення проти здоров`я особи) та направлення у суд обвинувального акта, поведінку ОСОБА_2 у судовому засіданні (гострі негативні емоції, нецензурні висловлювання, намагання принизити гідність заявниці) і поведінку ОСОБА_1 у судовому засіданні (нервове збудження, плач, очікування агресивної реакції з боку кривдника як наслідків даного судового розгляду, висловлене бажання припинити фізичні і моральні знущання) необхідно дійти висновку про наявність ризиків, щодо вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства (фізичного, психологічного), зокрема за місцем проживання заявниці.

Зібрані у справі докази, на думку суду, свідчать про наявність психологічного і фізичного насильства у вигляді принижень, побоїв, які чинить ОСОБА_2 відносно співмешканки ОСОБА_1 , які викликали у останньої побоювання за свою безпеку, спричинили емоційну невпевненість і побоювання за фізичне здоров`я і життя. За таких обставин, суд вважає, що заявник, як жертва домашнього психологічного і фізичного насильства, потребує захисту у порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Керуючись наведеним, враховуючи вимоги статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» у частині визначених видів заходів тимчасового обмеження прав кривдника, суд вважає за необхідне видати стосовно ОСОБА_2 обмежувальний припис, яким заборонити йому перебувати в місці спільного проживання з постраждалою особою ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , наближатися до житлового будинку АДРЕСА_3 на відстань ближче ніж 100 метрів; наближатись до місця роботи ОСОБА_1 під час її перебування на робочому місці ( АДРЕСА_2 , магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 ») на відстань ближче ніж 100 метрів.

Встановити строк дії обмежувального припису 4 (чотири) місяці.

Розподіл судових витрат.

На підставі частини третьої статті 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Керуючись статтями 259, ст.350-1 - ст.350-6 ЦПК України, статтями 1,3,21,24,26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд, -

У Х В А Л И В:

заяву ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису, заінтересована особа ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , яким заборонити йому:

- перебувати в місці спільного проживання з постраждалою особою ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;

- наближатися до житлового будинку АДРЕСА_3 на відстань ближче ніж 100 метрів;

- наближатись до місця роботи ОСОБА_1 під час її перебування на робочому місці ( АДРЕСА_2 , магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 ») на відстань ближче ніж 100 метрів.

Обмежувальний припис видати строком на 4 (чотири) місяці.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Копію рішення направити Ковельському районному управлінню поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області для взяття ОСОБА_2 на профілактичний облік.

Рішення суду підлягає негайному виконанню, а оскарження не зупиняє його виконання.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

Заявник - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ;

Заінтересована особа ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП та паспортні дані невідомі; АДРЕСА_4 ;

Заінтересована особа Служба у справах дітей виконавчого комітету Ковельської міської ради, місцезнаходження: Волинська область, місто Ковель, вулиця Незалежності, 73, ідентифікаційний код юридичної особи: 34214507.

Дата складання повного тексту судового рішення 08.09.2022.

Головуючий:Ю. Ф. ВОЛКОВА