Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2022 року Солом`янський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Оксюти Т.Г.

при секретарі: Горупа В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором позики.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 27.09.2016 року між нею та відповідачем був укладений договір позики, відповідно до якого позивач надала відповідачу позику у розмірі 530950,00 грн., що дорівнювало еквіваленту 20500,00 доларів США.

Відповідно до умов договору відповідач зобов`язалась повернути суму позики у строк передбачений договором позики, а саме до 31.12.2019 року.

Однак, відповідач суму боргу у визначений договором строк не повернула, чим порушила прийняті на себе зобов`язання.

Таким чином, відповідач зобов`язана повернути позивачу позику в сумі 530950,00 грн.

Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України позивач також просила стягнути 3% річних в сумі 22038,06 грн. та індекс інфляції в сумі 53148,10 грн.

На підставі викладеного просила позов задовольнити.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 15.09.2021 року справу передано до Солом`янського районного суду м. Києва за підсудністю.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 09.11.2021 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання.

09.12.2021 року від представника позивача надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 13.12.2021 року в задоволенні клопотання представника позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції відмовлено.

10.01.2022 року від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та її представника.

17.01.2022 року від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

04.02.2022 року від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача та її представника.

25.07.2022 року від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача та її представника.

27.07.2022 року від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та заява про виклик свідків.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч.1 ст. 90 ЦПК України показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини.

Статтею 91 ЦПК України визначено, що виклик свідка здійснюється за заявою учасника справи. Заява про виклик свідка має бути подана до або під час підготовчого судового засідання, а якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, - до початку першого судового засідання у справі. В ухвалі про відкриття провадження у справі або в іншій ухвалі, якою суд вирішує питання про виклик свідка, суд попереджає свідка про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання чи відмову від давання показань на вимогу суду.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги предмет позову, суд вважає, що обставини, які відповідач планує обґрунтувати показаннями свідка, не мають значення для вирішення даної справи, а тому у задоволенні клопотання слід відмовити.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 27.07.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду.

Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач та її представник в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомленні належним чином, про причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

На підставі викладеного суд вважає, що підстави, визначені законом для відкладення розгляду справи та оголошення в ній перерви відсутні, у зв`язку з чим приходить о висновку про розгляд справи без участі відповідача та її представника.

Врахувавши заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову виходячи з наступного.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Як вбачається з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Судом встановлено, що 27.09.2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був укладений договір позики, відповідно до якого позивач надала відповідачу позику у розмірі 530950,00 грн., що на день укладання договору дорівнювало еквіваленту 20500,00 доларів США.

Відповідно до умов договору відповідач зобов`язалась повернути суму позики у строк передбачений договором позики, а саме до 31.12.2019 року (п. 3 договору).

Проте, ОСОБА_4 свої зобов`язання за договором позики не виконала, суму позики у строк встановлений договором від 27.09.2016 року не повернула.

Відповідно до ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначенні законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Враховуючи те, що 27.09.2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був укладений договір позики, суд приходить до висновку, що вони дійшли згоди щодо істотних умов договору та взяли на себе зобов`язання щодо виконання даного договору.

Встановлено, що загальна сума неповернутої позики становить 530950,00 грн.

Доказів погашення вказаної заборгованості відповідачем не надано.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики від 27.09.2016 року в сумі 530950,00 грн.

Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача 3% річних в сумі 22038,06 грн. та індекс інфляції в сумі 53148,10 грн., то слід зазначити наступне.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно розрахунку наданого позивачем 3% річних становить 22038,06 грн. та індекс інфляції становить 53148,10 грн.

Розрахунок 3% річних, наданий позивачем, є вірним та співпадає з розрахунком проведеним судом за період, який просить позивач з 01.01.2020 року по 20.05.2021 року. При цьому, згідно розрахунку індексу інфляції проведеного судом, сума відрізняється від заявленої суми позивачем та становить 60740,68 грн.

Відповідно до частини другої статті 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог, а тому суми 3% річних та індекс інфляції, що заявлені позивачем, підлягають стягнення з відповідача на користь позивача.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки, факт наявності у відповідача заборгованості перед позивачем за договором позики достовірно встановлений судом, вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову - на відповідача.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми судового збору 6062,00 грн.

Керуючись ст.ст. 23, 526, 625, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 82, 89, 133, 141, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 приватний будинок на користь ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 заборгованість за договором позики від 27.09.2016 року в сумі 530950,00 грн., 3% річних в сумі 22038,06 грн. та інфляційні втрати в сумі 53148,10 грн.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 приватний будинок на користь ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 суму судового збору 6062,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя