Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/1753/22
Провадження №: 2/332/1584/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 серпня 2022 р. м. Запоріжжя

Суддя Заводського районного суду м. Запоріжжя Погрібна О.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з неповнолітньою дитиною,

встановила:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просить зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди щодо участі ОСОБА_1 у спілкуванні з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та визначити способи участі батька, ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом вільного спілкування без обмежень батька з дитиною та встановлення систематичних зустрічей, проведення часу, виховання та відпочинку батька з дитиною, за наступним графіком та зобов`язання матері дитини ОСОБА_2 виконувати цей графік та не чинити батьку перешкод: без присутності матері, щотижнево вівторок, четвер, неділя з 09.00 до 09.00 наступного дня з правом відвідування спортивних, розвиваючих, навчальних, виховних, розважальних, культурних закладів, гуртків, секцій, місць відпочинку, з урахуванням режиму дня, стану здоров`я дитини та її перебуванням за місцем реєстрації ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Батько забирає дитину за місцем її проживання та повертає дитину після закінчення спілкування з дитиною за цією ж адресою.

Ухвалою судді від 17 серпня 2022 року вказану позовну заяву було залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам, викладених у статтях 175, 177 ЦПК України. Надано позивачу строк для усунення недоліків п`ять днів з дня отримання ним копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Вище зазначена ухвала про залишення позовної заяви без руху була отримана представником позивача адвокатом Зубенком О.А. 17.08.2022 про що свідчить його розписка.

22.08.2022 на адресу Заводського районного суду м. Запоріжжя від адвоката Зубенка О.А. надійшла «заява про виправлення недоліків позовної заяви», до якої додані три екземпляри позовної заяви від 22.08.2022 та заява про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні, спілкування з неповнолітньою дитиною на адресу органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району, на якій міститься позначка про отримання зазначеної заяви 18.08.2022 ОСОБА_4 .

Впозовній заяви від 22.08.2022 зазначено, що станом на 22.08.2022 ані органи опіки, ані органи поліції не змогли встановити місце перебування дитини та її матері, в результаті чого засідання з приводу визначення способів участі у вихованні з неповнолітньою дитиною не може відбутись, в той же час, в порушення вимог п. 8 ч. 3 ст. 175 ч. 5 ст. 177 ЦПК України, якими встановлено обов`язок позивача додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги чи зазначити докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою, доказів звернень позивача до органів опіки та органів поліції з приводу встановлення місця перебування дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та його матері ОСОБА_2 , протоколів засідань органу опіки з цього приводу, відповідей органів поліції тощо до позовної заяви не додано.

Положеннями ч.1 ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст.5 ЦПК України).

Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відтак, зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

В позовній заяві від 22.08.2022 зазначається про те, що вжиття заходів досудового врегулювання спору не проводилось, адже нема можливості вирішити справу поза судового розгляду.

Відповідно до ч.5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів), проте позивачем не надано жодних посилань на докази, які б свідчили про наявність спору з приводу місця проживання дитини, наявності спору між батьками щодо визначення місця проживання дитини.

Дані обставини мають значення адже передумовою звернення до суду з позовом є наявність спору між сторонами.

Слід зазначити, що згідно зі статтею 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування (частини перша, друга статті 159 СК України).

У разі наявності спору між батьками про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з дитиною, відповідно до ч.4 ст.19 СК України участь органу опіки та піклування у розгляді цих справ є обов`язковою. На підставі ч.5 ст.19 СК України орган опіки та піклування має надати письмовий висновок щодо вирішення спору на підставі відомостей, одержаних від батьків дитини, з приводу усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з дитиною, так і заперечень другого з батьків.

Тобто, саме орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. І лише після того, коли один із батьків ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду.

Таким чином, СК України передбачено порядок заходів досудового врегулювання спору, які є обов`язковими, тому позивачу до позову необхідно було додати рішення органу опіки та піклування про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкування з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї.

Пунктом 72 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24. 09. 2008 року №866, передбачено, що для розв`язання спору, що виник між батьками, щодо визначення місця проживання дитини, один з батьків подає службі у справах дітей за місцем проживання дитини заяву, копію паспорта, довідку з місця реєстрації (проживання), копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу (у разі наявності), копію свідоцтва про народження дитини, довідку з місця навчання, виховання дитини, довідку про сплату аліментів (у разі наявності).

Під час розв`язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання дитини служба у справах дітей має захищати інтереси дитини з урахуванням рівних прав та обов`язків матері та батька щодо дитини.

Працівник служби у справах дітей за місцем проживання дитини проводить бесіду з батьками та відвідує їх за місцем проживання, про що складає акт.

У разі коли батьки дитини проживають у межах різних адміністративно-територіальних одиниць, той із батьків, який подав заяву про визначення місця проживання дитини з ним, звертається до служби у справах дітей за місцем свого проживання для здійснення обстеження його житлово-побутових умов та складення акту обстеження умов проживання. Зазначений акт передається заявником до служби у справах дітей за місцем проживання дитини, працівник якої проводить з ним бесіду.

Після обстеження житлово-побутових умов, проведення бесіди з батьками та дитиною служба у справах дітей складає висновок про визначення місця проживання дитини і подає його органу опіки та піклування для прийняття відповідного рішення.

Всупереч положенням ст.175 ЦПК України, ст.19 СК України, в матеріалах позовної заяви відсутній висновок органу опіки та піклування, який є обов`язковим при зверненні до суду з позовом, що відноситься до даної категорії справ, не зазначено доказів, що підтверджують ухилення відповідачки від виконання рішення органу опіки та піклування, що є передбаченою підставою звернення до суду за усуненням таких перешкод.

Роз`яснення щодо обов`язковості подання висновку органу опіки та піклування при зверненні до суду у спорах даної категорії, а також про необхідність попереднього звернення до органу опіки та піклування для вирішення спору, міститься в Постанові Верховного Суду від 17.01.2019 року по справі 638/18531/16-ц.

Отже, за змістом позовної заяви вбачається, що всупереч вимогам ухвали судді від 17 серпня 2022 року про залишення вказаної позовної заяви без руху та яка є обов`язковою для виконання,в позовній заяві від 22.08.2022 не зазначено та до позову не додано доказів, що підтверджують обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зокрема висновок органу опіки та піклування та доказів щодо перешкод, які чинить відповідачка у спілкуванні позивача з дитиною, що б свідчило про відсутність домовленості між сторонами і стало підставою для подання позовної заяви до суду про визначення способу спілкування та участі у вихованні дитини. Поважних причин невиконання усіх вимог ухвали судді від 17.08.2022 суду не повідомлено.

Без усунення вищезазначених недоліків позовна заява не може бути прийнята до провадження суду, оскільки від змісту позовної заяви залежить позиція відповідачки, яка, як і позивач, має право на судовий захист, а для реалізації цього права має бути обізнаною з тим, які вимоги до неї заявлені, з яких підстав і якими доказами це підтверджується.

Тобто, подана позовна заява не відповідає вимогам, встановленим законодавством.

Згідно ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи, що позивач не усунув недоліки позовної заяви відповідно до ухвали Заводського районного суду м. Запоріжжя від 17.08.2022, суддя убачає визначені законом підстави для повернення позовної заяви позивачеві.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.11.1950), містить рекомендації щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя №R (81) 7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року.

Судом при винесенні ухвали враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Згідно з ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного та у зв`язку з тим, що позивач не усунув недоліки у встановлений строк, вважаю за необхідне повернути позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з неповнолітньою дитиною з всіма доданими додатками та роз`яснити позивачу, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись ст. 185 ЦПК України,-

постановила:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з неповнолітньою дитиною, - повернути позивачеві.

Роз`яснити, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: