Справа № 487/3881/20
Провадження № 2/487/117/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.09.2022 року місто Миколаїв

Заводський районний суд міста Миколаєва у складі: головуючого судді Темнікової А.О., за участю секретаря судового засідання Демиденко Н.В., позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Марченка В.І., відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача адвоката Івко Л.В., представника третьої особи адвоката Сіхарулідзе Д.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ТОВ «Кей-Колект» про поділ спільного майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення частки у праві спільної сумісної власності подружжя,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася 09.07.2020 року до Заводського районного суду міста Миколаєва з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила здійснити поділ квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину вказаної квартири та стягнути з відповідача судові витрати у справі.

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі з 21.03.2003 року по 11.12.2019 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Світловодського управління юстиції в Кіровоградській області №058064 від 21.03.203 року. Рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 11.11.2019 року, яке набрало чинності 11.12.2019 року, шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано. В період перебування у шлюбі 07.05.2007 року позивачкою та відповідачем за спільні кошти було придбано за договором купівлі-продажу квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Після розірвання шлюбу сторони не можуть дійти згоди щодо розподілу спільного майна, зокрема, зазначеної квартири. Доступу до квартири у ОСОБА_1 та спільної доньки сторін не має, вони не можуть там проживати, так як цьому перешкоджає ОСОБА_2 . Оскільки майно було придбано сторонами в період шлюбу, воно належить їм як подружжю на праві спільної сумісної власності, тому позивачка має намір поділити вищезазначене майно шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частки квартири в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 14.07.2020 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Відповідачем ОСОБА_2 22.01.2021 року було подано зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 про зменшення частки у праві спільної сумісної власності подружжя, згідно остаточної редакції якої від 22.02.2021 року ОСОБА_2 просив відійти від принципу рівності часток у праві спільної сумісної власності подружжя при поділі спірної квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; здійснити поділ спільного майна подружжя та визнати за ним право власності на 5/6 часток вказаної вище квартири.

В обґрунтування зустрічного позову зазначено, що фактичні шлюбні відносини між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 припинені на початку 2018 року, сторони не вели спільне господарство, разом не мешкали. 16.05.2019 року відповідач ініціював подання позову про розірвання шлюбу, про факт припинення шлюбних відносин та окреме проживання саме з початку 2018 року зазначено у тексті рішення Заводського районного суду міста Миколаєва про розірвання шлюбу по справі №487/37736/19. ОСОБА_1 виїхала з квартири у зв`язку з новими стосунками, які переросли у громадянський шлюб. До моменту офіційного розірвання шлюбу 11.12.019 року (дата набрання чинності рішенням суду), сторони разом не мешкали. 07.07.2007 року, у період перебування у шлюбі з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 уклав договір іпотеки з АКІБ «УкрСиббанк», предметом якого була спірна квартира за адресою: АДРЕСА_1 . Станом на початок 2018 року борг за квартиру згідно договору іпотеки перед банком становив 1327239 гривень 35 копійок. Сплату по кредитному договору ОСОБА_2 здійснював особисто, без фінансової допомоги відповідачки. На початку 2019 року до ОСОБА_2 звернувся представник ТОВ «Кей-Колект» та повідомив, що банк АКІБ «УкрСибанк» передав борг перед банком їм. Представник ТОВ «Кей-Колект» повідомив ОСОБА_2 , що при одноразовій негайній сплаті 555800 гривень 00 копійок (що на момент розмови 29.01.2019 року становило 20 000 доларів США) борг перед ТОВ «Кей-Колект» буде погашено та квартира перейде у власність ОСОБА_2 . З метою погашення боргу, за відсутності власних коштів, ОСОБА_2 звернувся до свого знайомого ОСОБА_4 , в якого позичив кошти, зазначені у борговій розписці. 31.01.2019 року ОСОБА_2 підписав договір з ТОВ «Кей-Колект» №31/01/19/ НОМЕР_1 , сплатив на рахунок 555800 гривень 00 копійок та отримав довідку від ТОВ «Кей-Колект» про повне погашення боргу. Після погашення боргу за квартиру, ОСОБА_2 направив всі свої сили для того, щоб віддати борг ОСОБА_4 , фінансової допомоги від ОСОБА_1 не отримував. Дізнавшись про те, що ОСОБА_2 самостійно погасив борг за квартиру, ОСОБА_1 звернулася з позовом про поділ спільного майна подружжя. ОСОБА_2 запропонував ОСОБА_1 погасити частину боргу, але вона відмовилась. ОСОБА_1 не дбала про матеріальне забезпечення сім`ї, всі зароблені кошти витрачала особисто на свої потреби. Таким чином ОСОБА_2 вважає, що у даному конкретному випадку ступінь фінансового внеску на придбання спірної квартири різний та частки подружжя у праві спільної сумісної власності не рівні. Отже, ОСОБА_2 не погоджується з позовним вимогами ОСОБА_1 про визнання за нею права власності на 1/2 частки квартири та вважає, що ОСОБА_1 належить 1/6 частка у праві спільної сумісної власності на спірну квартиру. ОСОБА_2 погоджується виплатити ОСОБА_1 компенсацію за 1/6 частку у праві спільної сумісної власності з наступного розрахунку: оціночна вартість спірної квартири 800000 гривень мінус 20 000 доларів США (що за курсом становить 562 200 гривень та виплачується ОСОБА_2 самостійно згідно боргової розписки) дорівнює 237 800 гривень; 1/2 частина від залишку становить 118900 гривень, що становить 1/6 частку у праві спільної сумісної власності. Розмір частки ОСОБА_2 у праві власності на спірне майно, на його думку, складає 5/6.

Крім того, відповідачем ОСОБА_2 було подано відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , який за змістом є аналогічним поданому ним зустрічному позову.

Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 13.05.2021 року було прийнято до розгляду зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 та об`єднано для розгляду в одному провадженні із первісним позовом.

Позивачкою ОСОБА_1 було подано відзив на зустрічну позовну заяву, згідно якого ОСОБА_1 зустрічний позов не визнала та заперечувала проти його задоволення. В обґрунтування своєї позиції ОСОБА_1 зазначила, що спірна квартира була придбана у 2007 році в період шлюбу між сторонами та є спільною сумісною власністю подружжя. До свого позову ОСОБА_2 додав копію розписки про отримання у борг коштів від ОСОБА_4 для погашення заборгованості за іпотечним договором. Дана розписка датована 30.01.2019 року. Тобто в період, коли позивач та відповідач ще знаходились у шлюбних відносинах. Також до позову додана довідка від 29.01.2019 року ТОВ «Кей-Колект» про відсутність заборгованості за іпотечним договором. Тобто, враховуючи дату видачі даної довідки, можна зробити висновок про те, що станом на 29.01.2019 року заборгованості за іпотечним договором не було, і, таким чином, грошові кошти, які було нібито взято у борг ОСОБА_2 у ОСОБА_4 30.01.2019 року не були витрачені на погашення заборгованості за іпотечним договором.

Відповідачем ОСОБА_2 подано відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву, в якій, окрім доводів, які вже наводились, зазначено, що у довідці від 29.01.2019 року за вих.№29/01/19/733388/6, виданої ТОВ «Кей-Колект» на ім`я ОСОБА_2 , зазначено про відсутність заборгованості станом на 01.02.2019 року. Дата зазначеної довідки поряд із вихідним номером 29.01.2019 року це вихідна дата оформлення довідки ТОВ «Кей-Колект» у місті Києві, представник якої готував документи, щоб з ними виїхати до міста Миколаєва і посвідчити домовленість у приватного нотаріуса. Дата формування витягу 01.02.2019 року. До моменту угоди 30.01.2019 року відповідач ОСОБА_2 звернувся до ОСОБА_4 з питання отримання у борг коштів для погашення кредиту. 01.02.2019 року ОСОБА_4 з представником ТОВ «Кей-Колект» зустрілися у нотаріуса та оформили угоду, тому відсутня розбіжність та невідповідність дат, як стверджує позивач.

Ухвалами Заводського районного суду міста Миколаєва від 15.06.2021 року та 08.07.2021 року в порядку ст. 84 ЦПК України було витребувано з ТОВ «Кей-Колект» інформацію, чи видавалась довідка ОСОБА_2 за вихідним №29/01/19/733388/6 від 29.01.2019 року, а також якою датою було погашено кредитну заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №0 від 07.05.2007 року на підставі договору факторингу №1 від 12.12.2011 року, укладеному між ОСОБА_2 та ПАТ «УкрСиббанк».

Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 15.06.2021 року було залучено ТОВ «Кей-Колект» (адреса: 04080, м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 69, ) до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 08.11.2021 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Марченко В.І. позовні вимоги підтримали та наполягали на їх задоволенні; проти задоволення зустрічного позову заперечували у зв`язку із необґрунтованістю вимог ОСОБА_2 та відсутністю підстав для задоволення зустрічного позову. Після надання особистих пояснень було надано заяву про подальший розгляд справи за відсутності сторони позивача.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Івко Л.В. у судовому засіданні підтримали зустрічну позовну заяву, просили її задовольнити, проти задоволення первісного позову ОСОБА_1 заперечували у зв`язку з його необґрунтованістю. Після надання особистих пояснень було надано заяву про подальший розгляд справи за відсутності сторони позивача.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ТОВ «Кей-Колект» у судовому засіданні зазначив про відсутність на момент розгляду справи боргових зобов`язань перед кредитором що спірного об`єкту нерухомості.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Крім того, відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст.263 ЦПК України).

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин (ст. 264 ЦПК України).

Судом встановлено, що 21.03.2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Світловодського міського управління юстиції Кіровоградської області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , про що складено відповідний актовий запис №57 та видано свідоцтво серії НОМЕР_2 . Від шлюбу подружжя має дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 11.11.2019 року шлюб між сторонами було розірвано.

Згідно договору купівлі-продажу від 07.05.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Сіряковою О.В. та зареєстрованого в реєстрі за №1443, ОСОБА_2 у період шлюбу було придбано квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, 07.05.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено іпотечний договір відповідно до якого квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , було передано в іпотеку. За цим договором забезпечено вимоги іпотекодержателя, які виникають з договору про надання споживчого кредиту №0 від 07.05.2007 року, згідно з яким: іпотекодержатель видає іпотекодавцю кредит у сумі 49000 доларів США, що за курсом НБУ, встановленим на день укладання цього договору, становить еквівалент 247450 гривень, а іпотекодавець зобов`язується його використати за цільовим призначенням та згідно із встановленим строком користування, своєчасно сплачувати плату за користування кредитом та своєчасно повернути кредит. Строк користування кредитом встановлено до 06.05.2028 року.

29.01.2019 року згідно договору, укладеного між ТОВ «Кей-Колект», яке згідно договору факторингу №1 від 12.12.2011 року набуло статус кредитора за кредитним договором №0 від 07.05.2007 року та ОСОБА_2 , було внесено зміни до договору про надання споживчого кредиту №0 від 07.05.2007 року. Зокрема, з моменту підписання вказаної угоди було змінено валюту зобов`язання шляхом перерахунку суми заборгованості з іноземної валюти в національну валюту. На дату зміни валюти у зобов`язання (29.01.2029 року) заборгованість боржника за кредитом складає у гривневому еквіваленті 1307305 гривень 08 копійок, з яких 703185 гривень 05 копійок заборгованість по основній сумі кредиту; 604120 гривень 03 копійки заборгованість за процентами. Також сторони дійшли згоди, що кредитор здійснює анулювання (прощення) за фінансовим кредитом в іноземній валюті, не погашеного до 01.01.2015 року у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначеної за офіційним курсом НБУ на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом НБУ станом на 01.01.2014 року. Сторони погодили, що після підписання даної додаткової угоди заборгованість позичальника за кредитним договором № від 07.05.2007 року складає 535867 гривень 67 копійок, з яких 362110 гривні 40 копійок заборгованість по основній сумі кредиту; 173757 гривень 27 копійок заборгованість за процентами.

31.01.2019 року між ТОВ «Кей-Колект» та ОСОБА_2 було укладено договір №31/01/19/733388 від 31.01.2019 року про припинення зобов`язання переданням відступного. Сторони за цим договором дійшли згоди про припинення зобов`язань боржника, які виникли на підставі кредитного договору №0 від 07.05.2007 року із всіма змінами та доповненнями, шляхом передачі боржником кредитору відступного до 01.02.2019 року включно. Відступним за даним договором є грошові кошти у розмірі 20000 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 555800 гривень 00 копійок. Після виконання умов цього договору припиняються всі та кожне зобов`язання за кредитним договором №0 від 07.05.2007 року, у тому числі іпотечний договір від 0705.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Сіряковою О.В. за реєстровим номером №1447, а сам кредитний договір вважається таким, що припинив свою дію.

Згідно довідки від 29.01.2019 року вих.№29/01/19/733388/7 ТОВ «Кей-Колект», що набуло статус кредитора за договором про надання споживчого кредиту №0 від 07.05.2007 року на підставі договору факторингу №1 від 12.12.2011 року, укладеному з ПАТ «УкрСиббанк», підтверджує, що станом на 01.02.2019 року зобов`язання ОСОБА_2 до договору про надання споживчого кредиту №0 від 07.05.2007 року припинені, заборгованість по зазначеному кредитному договору відсутня.

За клопотанням відповідача ОСОБА_2 його було допитано в якості свідка в порядку ст. 234 ЦПК України згідно із статтями 230-232 ЦПК України. В ході допиту ОСОБА_2 пояснив, що погашення 31.01.2019 року заборгованості перед ТОВ «Кей-Колект» за спірний об`єкт нерухомості було здійснено ним особисто за кошти, позичені для погашення кредиту у його знайомого ОСОБА_7 . В цей час сторони вже фактично спільно не проживали та не вели спільне господарство, але шлюб розірвано не було.

На підтвердження своїх показів, ОСОБА_2 надано копію боргової розписки від 30.01.2019 року, згідно якої ОСОБА_2 взяв у борг у ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 20 000 доларів США для погашення кредиту за квартиру за адресою: АДРЕСА_1 перед «Кей-Колекет». Зобов`язався повернути борг з продажу квартири протягом шести місяців до 01.08.2019 року.

Надання грошових коштів 30.01.2019 року на погашення заборгованості за квартиру перед ТОВ «Кей-Колект» у борг ОСОБА_2 підтвердив у судовому засіданні і свідок ОСОБА_4 , який пояснив, що боргові зобов`язання щодо повернення позики перед ним наразі не виконані, з вимогою про повернення боргу до суду він не звертався.

Відповідно до частини першої статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про запровадження презумпції спільності права власності подружжя на майно, набуте ними в період шлюбу. Зазначена презумпція може бути спростована, один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який заперечує її застосування.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 СК України).

Відповідно до частини першої статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до частин першої, п`ятої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

При вирішенні спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами другою, третьою статті 70 СК України в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, але і випадки, коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (частина перша статті 60 СК України).

Відповідно до положень статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному із подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному із подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Відповідно до частини третьої статті 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частина четверта статті 65 СК України встановлює, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

До складу майна, що підлягає поділу, входить загальне майно, наявне у подружжя на час розгляду справи, і те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Якщо наявність боргових зобов`язань підтверджується відповідними засобами доказування, такі боргові зобов`язання повинні враховуватись при поділі майна подружжя.

Борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї, враховуються при поділі майна (пункти 23, 24 Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»).

Внаслідок придбання подружжям квартири у кредит боргові зобов`язання перед позикодавцем несуть як чоловік, так і дружина, а не тільки той з подружжя, який підписав договір.

Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя.

Виконання кредитних зобов`язань, які виникли у обох з подружжя, за рахунок коштів одного з них (у тому числі і частково) може бути підставою для вимог до іншого подружжя, в тому числі і за правилами статті 544 ЦК України.

Так, відповідно до статті 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Якщо один із солідарних боржників не сплатив частку, належну солідарному боржникові, який у повному обсязі виконав солідарний обов`язок, несплачене припадає на кожного з решти солідарних боржників у рівній частці.

Зазначена компенсація може бути стягнута лише у разі погашення за особисті кошти кредитної заборгованості, що узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, викладеним у постанові від 07 вересня 2016 року у справі № 6-801цс16, постанові Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі № 712/6574/16-ц (провадження № 61-17824св18), постанові Верховного Суду від 05 жовтня 2021 року у справі № 755/16464/20 (провадження № 61-7759св21).

З огляду на викладене, з урахуванням встановлених обставин, наявних у справі доказів, оскільки спірна квартира АДРЕСА_2 була придбана подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у період перебування у шлюбі, а тому є їх спільною сумісною власністю, частки сторін є рівними, підстави для відступу від засад рівності часток подружжя при поділі майна відповідно до частини третьої статті 70 СК України відсутні, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 та визначення за нею права власності на 1/2 частину квартири, а також про необґрунтованість вимог зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення частки у праві спільної сумісної власності подружжя з наведених у зустрічному позові підстав. Зобов`язання у вигляді повернення позиченої грошової суми за договором, укладеним в інтересах сім`ї, за відповідних правових підстав створює обов`язки для обох з подружжя. Виконання кредитних зобов`язань, які виникли у обох з подружжя, за рахунок коштів одного з них (у тому числі і частково) може бути підставою для вимог до іншого подружжя, в тому числі і за правилами статті 544 ЦК України, та не є підставою для відступу від засад рівності часток подружжя при поділі майна.

Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 5, 12, 13, 76-81, 141, 211, 259, 263-265, 268, 353 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ТОВ «Кей-Колект» про поділ спільного майна подружжя задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 (одну другу) частину квартири АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 4 000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення частки у праві спільної сумісної власності подружжя відмовити за необґрунтованістю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ТОВ «Кей-Колект», адреса: місто Київ, вулиця Кирилівська, будинок 69, .

Повне судове рішення складено 08.09.2022 року.

Суддя А.О. Темнікова