Провадження № 2/127/1724/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.08.2022 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Бессараб Н.М.,

при секретарі Поливаній Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Наталії Станіславівни, приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Юхименко Ольги Леонідівни про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до АТ «Перший Український Міжнародний Банк», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Наталії Станіславівни, приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Юхименко Ольги Леонідівни про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 18.03.2019 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Київської області Хара Н.С.вчинила виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №6869 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості за кредитним договором №GP-7929455 від 29.09.2015 укладеним між ОСОБА_1 та АТ «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги є АТ «Перший Український Міжнародний Банк», в сумі 21304,35 грн., з яких: 13321,07 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 6164,73 грн. - прострочена заборгованість по комісії; 1818,55 грн. - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом.

Вказаний виконавчий напис приватного нотаріуса звернений до примусового виконання та на підставі нього приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Юхименко О.Л., а саме 12.04.2019 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №58875817.

Позивач вважає виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки він вчинений без правових підстав, зокрема не щодо посвідченого нотаріально кредитного договору, а заборгованість за кредитним договором не є безспірною, тому позивач звернулася до суду із вказаним позовом.

До судового засідання позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Мишковська Т.М. не з`явилися, однак від представника позивача надійшла до суду заява про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали повністю, просили їх задовольнити.

Представник відповідача АТ «Перший Український Міжнародний Банк» в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, у якій позовні вимоги визнав та не заперечив проти їх задоволення, просив суд також стягнути з відповідача 50% від суми судового збору, сплаченого позивачем за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову.

Треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Київської області Хара Н.С. та приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Юхименко О.Л.в судове засідання не з`явилася, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 29.09.2015 між позивачем ОСОБА_1 та АТ «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитним договором №GP-7929455 є Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», було укладено вищезазначений кредитний договір строком дії до 30.09.2018.

18.03.2019 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Київської області Хара Н.С.вчинила виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №6869, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості за кредитним договором №GP-7929455 від 29.09.2015 укладеним між ОСОБА_1 та АТ «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги є Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», в сумі 21304,35 грн., з яких: 13321,07 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 6164,73 грн. - прострочена заборгованість по комісії; 1818,55 грн. - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом.

Вказаний виконавчий напис приватного нотаріуса звернений до примусового виконання та приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Юхименко О.Л. 12.04.2019 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №58875817.

При вчиненні оспорюваного виконавчого напису нотаріус керувався ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172.

Згідно із ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат», порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України.

Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Такий перелік документів, на підставі яких може бути видано виконавчий напис нотаріуса, передбачений положеннями постанови Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 внесено зміни до зазначеного вище переліку документів. Зокрема, доповнено переліком після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом з назвою: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Так, у пункті 2 переліку вказано на можливість вчинення виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

На зазначений пункт 2 переліку посилався нотаріус у виконавчому написі.

Проте, при вчинені виконавчого напису не враховано, що пункт 2 Постанови Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року на час їх застосування, а саме 17 травня 2017 року, був визнаний незаконним та нечинним судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Зокрема, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року №23.

У подальшому, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року залишено без змін.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 червня 2018 року відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, не знайшовши підстав для такого перегляду.

Частиною 2 статті 265 КАС України, якою врегульовано наслідки визнання нормативно-правового акта протиправним та нечинним, встановлено, що нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

При цьому, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для виконання.

Зокрема, пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України визначено, що до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватним нотаріусом, не містив пункту 2 та стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитних договорів, укладених у простій письмовій формі, оскільки пункт 2 Переліку з 22 лютого 2017 року визнаний нечинним відповідно до вказаної вище постанови Київського апеляційного адміністративного суду.

Аналогічного висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 21 жовтня 2020 року у справі №172/1652/18 (провадження № 61-16749св19).

Оскаржуваний у даній справі виконавчий напис вчинено нотаріусом 18.03.2019, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 у справі №826/20084/14.

Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання».

Укладений між ОСОБА_1 та АТ «Банк Ренесанс Капітал» кредитний договір №GP-7929455 від 29.09.2015, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем оригіналу нотаріально посвідченого договору (договорів).

Окрім цього, представлену нотаріусу заборгованість не можна вважати безспірною, оскільки судом встановлено, що позивач заперечує суму заборгованості, період стягнення та умови. Таким чином, грошова вимога стягувача не є безспірною, а також нотаріусом не було перевірено факт направлення та отримання позивачем вимоги, а тому підстави для її стягнення шляхом видачі виконавчого напису нотаріуса були відсутні.

За таких обставин, враховуючи те, що відповідачем було подано заяву про визнання позову, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року)

Тому з урахуванням вищенаведеного, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду даної справи, а відтак підлягають задоволенню.

По даній справі при зверненні до суду із цим позовом та заявою про забезпечення позову, позивачем ОСОБА_1 було сплачено судовий збір в сумі 992,40 грн. та 496,20 грн. відповідно.

З урахуванням визнання відповідачем заявленого позову до початку розгляду справи по суті, на підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 50% від суми судового збору, сплаченого позивачем за подання позовної заяви у розмірі 496,20 грн. та за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 248,10 грн., в загальному розмірі 744,30 грн. Решту 50% від суми сплаченого позивачем судового збору в загальному розмірі 744,30 грн. повернути позивачу з державного бюджету.

На підставі викладеного, керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом Міністерства Юстиції України 22.02.2012 №296/5, ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», ст.ст. 15, 16, 18, 546, 547, 626, 1054 ЦК України, ст.ст. 2, 5, 10-13, 76-81, 89, 141, 142, 263-265, 354 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 18.03.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною, зареєстрований в реєстрі за №6869, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості за кредитним договором №GP-7929455 від 29.09.2015 в загальному розмірі 21304,35 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на користь ОСОБА_1 судовий збір в загальному розмірі 744,30 грн.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову та заяви про забезпечення позову, а саме 496,20 грн. відповідно до квитанції ID 5087-4014-2880-3687 від 27.06.2022, а також 248,10 грн. відповідно до квитанції ID 0846-6371-2520-3023 від 27.06.2022.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня ухвалення рішення суду до Вінницького апеляційного суду.

Згідно вимог п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», , місцезнаходження за адресою: вул. Андріївська, 4, м. Київ, 01033.

Третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, місце знаходження за адресою: АДРЕСА_2.

Третя особа: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Юхименко Ольга Леонідівна, місце знаходження за адресою: вул. Юрія Поправки, 6, оф. 19, м. Київ, 02094.

Суддя: