Справа № 149/139/22
Провадження № 22-ц/801/1383/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гончарук-Аліфанова О. Ю.
Доповідач:Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2022 рокуСправа № 149/139/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у ци-вільних справах:

судді-доповідача Денишенко Т. О.,

суддів Голоти Л. О., Рибчинського В. П.,

за участі секретаря судових засідань Михайленко А. В., особи, яка подала апе-ляційну скаргу, позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Липня С. В., розглянувши за правилами, встановленими для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці, у залі судових засідань апеляційного суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_3 , ОСОБА_1 до

ОСОБА_4 , за участі третьої особи, яка не заявляє самос- тійних вимог щодо предмета спору, державного нотаріуса Хмільницької дер-

жавної нотаріальної контори Вінницької області Глуздань Світлани Вацлавівни

про усунення від права на спадкування за законом,

за апеляційною скаргою позивачів ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на рішення Хмільницького міськрайонного суду Він-ницької області від 09 червня 2022 року, ухвалене у м. Хмільник Вінницької об-ласті за головування судді Гончарук-Аліфанової О. Ю., повний текст якого складений 17 червня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

14 січня 2022 року ОСОБА_3 , ОСОБА_1 звернулися у Хміль-ницький міськрайонний суд Вінницької області з позовом до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, державного нотаріуса Хмільницької державної нотаріальної контори Вінниць-кої області Глуздань С. В. про усунення від права спадкування за законом. По-зов мотивований наступними обставинами. Сторони у справі є спадкоємцями першої черги за законом (дружина в офіційному шлюбі та діти ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ) померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 . Предметом спадкування є частина житлового будинку та земельна ділянка, площею 0,0909 га по АДРЕСА_1 . З метою оформ-лення спадщини ОСОБА_3 звернулася у Хмільницьку державну нотарі-альну контору, де була заведена спадкова справа, однак їй необхідно було оформити додаткові документи, що потягло певний проміжок часу. Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 звернулися до нотаріуса із зая-вами про відмову від прийняття спадщини. Ці заяви були подані після спливу шести місяців з дня відкриття спадщини, тому нотаріус не прийняла їх до уваги. У частині спадкового будинку весь час проживає відповідач, позивачі цим жит-лом за призначенням не користуються.

Останній рік свого життя спадкодавець ОСОБА_7 хворів, потребував допомоги близьких, був обмежений у дієздатності і фінансах. ОСОБА_3 здійснювала постійний догляд за хворим, ОСОБА_1 , мешкаючи у м. Киє-ві, допомагав по мірі можливості. Натомість ОСОБА_2 зовсім не турбу-вався благополуччям батька та створював додаткові проблеми для обох батьків своєю поведінкою, оскільки притягувався до адміністративної та кримінальної відповідальності, останній раз, у день смерті батька, він відбував покарання у місцях позбавлення волі протягом п`яти років. На час хвороби та лікування батька відповідач знаходився у м. Хмільнику, але з батьком не проживав, йому не допомагав, хоча мав таку можливість, але ухилявся від допомоги спадко-давцю.

Ураховуючи викладене, позивачі просили суд прийняти до уваги нотарі-альну відмову ОСОБА_2 від прийняття спадщини, усунути його від пра-ва на спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 та прийняти рішення про оформлення свідоцтва про право на спадщину на ОСОБА_3 .

Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 09 червня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_3 , ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування за законом відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим від 09 червня 2022 року судом першої інс-танції рішенням, позивачі оскаржують його в апеляційному порядку, просять дане рішення скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову. Скаржники звертають увагу на розгляд справи у відсутності відповідача, наго-лошують на тривалості хвороби ОСОБА_7 , яка мала місце протягом трьох років, його інвалідності третьої групи, статусі учасника бойових дій. Без-порадний стан спадкодавця, необхідність у догляді за ним почалися задовго до початку його лікування, з середини 2009 року. Усі визначені законом підстави для усунення відповідача від права на спадкування за законом наявні у справі. За неконтактності ОСОБА_2 , його небажання знайти спільне з матір`ю та братом рішення з приводу спадкового майна, позивачі не можуть розпоряди-тися частками у будинку на свій розсуд. Відповідач фактично не проживав зі спадкодавцем, був лише зареєстрований за місцем проживання батька, тому автоматично не вступив у володіння, управління спадковим майном. Вирішити спір мирним шляхом він не бажає.

22 серпня 2022 року до суду апеляційної інстанції надійшов надісланий 18 серпня 2022 року поштою відзив ОСОБА_2 на апеляційну скаргу позивачів. Однак даний відзив апеляційний суд вважає таким, що повинен бути залишений без розгляду з огляду на подання його поза межами встановленого строку. Посилання відповідача на відсутність його за місцем проживання, через що він отримав ухвалу апеляційного суду від 21 липня 2022 року лише 22 серпня 2022 року від свого адвоката, не може братися до уваги, оскільки будь-яких належних доказів на підтвердження свого пояснення відповідач не надав, а його представник адвокат Липень С. В. отримав згадану судову ухвалу у день її направлення судом на його електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 ще 21 липня 2022 року.

Позивачка ОСОБА_3 , відповідaч ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, державний нотаріус Хміль-ницької державної нотаріальної контори Вінницької області Глуздань С. В. у судове засідання апеляційного суду не з`явилися з невідомих причин, про такі вони суд не повідомляли, будь-яких заяв від цих учасників справи суду не над-ходило. Беручи до уваги належне повідомлення судом усіх сторін про місце, день та час розгляду справи, думку позивача ОСОБА_1 та представника відповідача адвоката Липня С. В. про можливість вирішення справи у порядку апеляційного провадження без участі тих учасників справи, котрі не з`явилися у судове засідання, колегія суддів апеляційного суду у відповідності до норм статті 372 ЦПК України ухвалила розглянути дану справу у цьому судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення та заперечення на апеля-ційну скаргу відповідно особи, яка її подала, ОСОБА_1 , представника відповідача адвоката Липня С. В., дослідивши матеріали справи, проаналізу-вавши в сукупності наявні в ній докази, ретельно перевіривши законність, об-ґрунтованість оскаржуваного судового рішення у межах доводів та вимог апе-ляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задо-воленню не підлягає.

Згідно з нормами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунту-ватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Закон-ним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з до-триманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимо-гам.

У справі встановлені наступні фактичні обставини, які не оспорюються учасниками справи. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7 , заповіт на належне йому майно у вигляді частини в ідеальній долі 47/100 житлового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки площею 0,0909 га по АДРЕСА_1 він не складав. Спадкодавець, будучи інвалідом третьої групи загального захворювання, за життя хворів, за поясненнями позивачів - з 2009 року. У матеріалах справи докази хвороби, а саме виписки з медичної карти стаціонарного хворого, історії хвороби датуються 2011 роком. Сторони у справі є спадкоємцями ОСОБА_7 першої черги за законом ( дружина та двоє синів ). Спадкова справа № 4/2012 до майна померлого ОСОБА_7 заведена 18 січня 2012 року у Хмільницькій міській державній нотаріальній конторі за заявою про прийняття спадщини позивачки ОСОБА_3 . У частині належного на праві власності будинку АДРЕСА_1 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 були зареєстровані: його дружина ОСОБА_3 та си-ни ОСОБА_1 , ОСОБА_2 . Останні у листопаді 2012 року, тобто поза шестимісячним строком, визначеним законом для прийняття спадщини, подали нотаріусу заяви про відмову від спадщини на користь матері ОСОБА_3 . Згідно з вироком Хмільницького міськрайонного суду від 13 січня 2011 року ОСОБА_2 був засуджений за частиною першою статті 296 КК України, із застосуванням статей 71, 72 КК України йому призначене остаточне покарання у вигляді чотирьох років шести місяців позбавлення волі, він відбував реальне покарання з урахуванням дати затримання 05 січня 2011 року.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, керуючись нор-мами статей 1216, 1217, 1218, 1222 - 1224, 1261 ЦК України, зміст яких наведе-ний у рішенні, беручи до уваги роз`яснення, зазначені у пункті шостому поста-нови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про су-дову практику у справах про спадкування», правові висновки Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, викладені у постановах від 21 березня 2018 року у справі № 337/6000/15-ц, від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16-ц, підкреслив, що під безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, по-требує стороннього догляду, допомоги та піклування. Суд зазначив, що доку-ментально хвороба спадкодавця ОСОБА_7 підтверджена, починаючи з 23 травня 2011 року, його смерть наступила 30 жовтня 2011 року.

Суд зауважив, що з 05 січня 2011 року відповідач ОСОБА_2 був затриманий правоохоронцями та відбував призначене судом покарання у місці позбавлення волі. За такої обставини він об`єктивно не мав реальної можли-вості у цей період надавати батькові будь-яку допомогу. Суд зазначив, що уми-сел відповідача при вчиненні злочинів був спрямований на вчинення кримі-нально караних діянь, а не на те, аби ухилитися від надання хворому батькові необхідної допомоги.

З висновками суду першої інстанції, викладеними в оскаржуваному рішенні від 09 червня 2022 року належить погодитися як такими, що узгоджу-ються з нормами цивільного законодавства, які регулюють виниклі та наявні між сторонами у справі правовідносини. Інший висновок не можна було б визнати правомірним, законним, об`єктивним.

З огляду на пояснення у судовому засіданні позивача ОСОБА_1 як особи, яка подала апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, щодо захворюваності батька з 2009 року, колегія суддів вважає доцільним зазначити, що належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів про потребування спадкодавцем сторонніх допомоги та догляду у період з 2009 року до початку 2011 року до матеріалів справи не надано. Не дивлячись на твердження пози-вача стосовно невірного трактування судом свідчень позивачки ОСОБА_3 , роз`яснення власних його пояснень у судовому засіданні суду першої інстанції, то належить мати на увазі, що переконатися у правильності викладу змісту наданих пояснень учасниками справи можливо завдяки прослуховуванню тех-нічного запису судового процесу, що здійснювався під час розгляду справи у встановленому порядку.

Відповідно до норм статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довес-ти ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або запе-речень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторо-нами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватися на при-пущеннях.

Колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що суд першої інстан-ції не помилився, вказавши, що вимога позивачів про прийняття рішення щодо оформлення на ім`я позивачки ОСОБА_3 свідоцтва про право на спад-щину за законом не передбачена чинним законодавством, не є належним спо-собом захисту їхніх прав, тим паче, що перешкод в оформленні спадщини за законом для позивачів на відповідні їм частки не існує.

Оскільки умисне ухилення відповідача ОСОБА_2 від надання допо-моги спадкодавцеві ОСОБА_7 у період перебування його у безпорад-ному стані (такий стан та його період доказами у справі не доводяться) не знайшло свого підтвердження, законних підстав для задоволення апеляційної скарги не убачається, апеляційний суд їх не знаходить.

Суд першої інстанції, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінені згідно вимог процесуального закону, дій-шов обгрунтованого висновку про те, що позивачами безспірними доказами не-доведені заявлені в суд позовні вимоги, що згідно статей 13, 81 ЦПК України є їхнім процесуальним обов`язком. Крім того, належними доказами не підтвер-джено, що спадкодавець мав потребу у постійному, сторонньому догляді, до-помозі у певний період його хвороби. При цьому на спростування доводів апе-ляційної скарги необхідно зазначити, що доказування даних обставин не може ґрунтуватися на самих лише показаннях свідків, необхідним є їх документальне підтвердження. Однак, оскільки одночасне настання обставин і доведеність за-значуваних позивачами фактів у їх сукупності не підтверджені жодними від-повідними доказами, то ОСОБА_2 як спадкоємець першої черги за законом нарівні з іншими такими ж спадкоємцями не може бути усунутий від спадкування за законом після смерті свого батька ОСОБА_7 .

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спросто-вують, вони фактично зводяться до незгоди скаржників з мотивами, з яких суд виходив, вважаючи необґрунтованими їхні вимоги, з наданою судом оцінкою наявним у справі доказам.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» ( остаточне рішення від 17 червня 2011 року ) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій що-до фактів. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року зобов`язує суди обгрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58, Європейський суд з прав людини, від 10 лютого 2010 року). Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності у ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови у прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Ураховуючи встановлені фактичні обставини справи, зокрема, додані до її матеріалів медичні документи, показання учасників справи, суд дійшов правильного висновку про відсутність належних, допустимих, достатніх доказів для задоволення позову про усунення ОСОБА_2 від права на спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_7 .

Оскільки висновки суду першої інстанції зроблені на підставі фактичних обставин справи та норм цивільного законодавства, оскаржуване рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 09 червня 2022 року є законним та обґрунтованим, тому колегія суддів апеляційного суду не знаходить підстав для його скасування на задоволення апеляційної скарги позивачів.

Частиною першою статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляцій-ної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інс-танції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись нормами статей 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 09 червня 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, державного нотаріуса Хмільницької державної нотаріальної контори Вінницької області Глуздань Світлани Вацлавівни про усунення від права на спадкування за законом залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак вона може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 02 вересня 2022 року.

Суддя-доповідач Т. О. Денишенко

Судді Л. О. Голота

В. П. Рибчинський