Справа № 442/661/22 Головуючий у 1 інстанції: Хомик А.П.
Провадження № 22-ц/811/1220/22 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - судді Ніткевича А.В.

суддів - Бойко С.М., Копняк С.М.

секретаря Матяш С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 19 квітня 2022 року в складі судді Хомика А.П. у справі за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , третя особа Головне управління держпродспоживслужби у Львівській області, про захист прав споживача, -

встановив:

У лютому 2022 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживача.

Вимоги обґрунтовувала тим, що 19 жовтня 2021 року в магазині «1000 дрібниць», де відповідачка здійснює господарську діяльність, замовила троє пластикових дверей із склінням на загальну суму 15600,00 грн. Для підтвердження замовлення позивачка оплатила аванс в розмірі 5000,00 грн.

На початку листопада 2021 року позивачці повідомили про те, що її замовлення готове, і вона з чоловіком забрала товар разом з дверною фурнітурою (комплектуючими), яка додавалася окремо. Візуально отримані двері та комплектуючі до них відповідали замовленню. Однак, при встановленні замка у пластикові двері та закріплення пошкоджено полотно дверей та скління, яке тріснуло. У комплект дверної фурнітури входили саморізи, які на декілька сантиметрів довші, ніж полотно пластикових дверей навколо скління.

На думку позивачки, відповідачем, як продавцем, продано товар (частиною якого була окремо дверна фурнітура (комплектуючі)) неналежної якості та не проінформовано про його недоліки.

15 листопада 2021 року позивачка звернулась із претензією до ФОП ОСОБА_2 , яку остання отримала 17 листопада 2021 року. Однак, жодної відповіді відповідачка не надала, товар назад не прийняла, кошти не повернула, у телефонному режимі повідомила, що позивачка винна у недоліках сама.

У зв`язку з ігноруванням відповідачкою вимог, позивачка 28 грудня 2021 року звернулась із заявою до Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області із вимогою здійснити перевірку її діяльності як підприємця та зобов`язати виконати законні вимоги ОСОБА_1 .

Зазначає, що беручи до уваги пережиті нею страждання, пов`язані із пошкодженням дорогого товару через не інформування продавця про недоліки фурнітури, ігноруванням відповідачкою її законних вимог щодо прийняття назад товару та повернення коштів, втратою сну та спокою через такі дії ФОП ОСОБА_2 , витратою часу та коштів на правову допомогу, вважає, що справедливим буде відшкодування позивачці моральної шкоди в розмірі 10000,00 грн.

Просила зобов`язати фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 прийняти від неї замовлений 19.10.2021 товар, а саме: троє пластикових дверей із склінням на загальну суму 15600,00 грн. Стягнути з відповідачки в користь позивачки 15600,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 19 квітня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , третя особа Головне управління держпродспоживслужби у Львівській області про захист прав споживача відмовлено.

Судові витрати з розгляду даної справи покладено на рахунок держави.

Рішення суду оскаржила позивачка ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

В обґрунтування вимог покликається на те, що відповідачкою реалізовано товар неналежної якості, без необхідної інформації про комплектуючі, без гарантійного талону, що свідчить про порушення її прав, як споживача.

З посиланням на ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» просить врахувати, що у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми.

Просить скасувати рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 19 квітня 2022 року та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що у відповідності до вимог ч.3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Учасники справи позивачка ОСОБА_1 , відповідач ФОП ОСОБА_2 та представник третьої особи Головне управління держпродспоживслужби у Львівській області про захист прав споживача будучи повідомленими належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибули, не повідомили суд про причину неявки.

На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду питання по суті, а тому вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.

За відсутності всіх осіб, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з такого.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з недоведеності і необґрунтованості позову. Зокрема, суд дійшов висновку, що позивачка не надала належних та допустимих доказів у розумінні ст. 76-80 ЦПК України щодо продажу їй відповідачем товару з істотним недоліком, визначеним у п.12 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів».

Судом встановлено, що відповідно до товарного чеку від 19.10.2021 ОСОБА_1 придбала у ФОП ОСОБА_2 двері пластикові в кількості 3 штуки загальною вартістю 15600,00 грн. Авансова сума складала 5000,00 грн.

Згідно із претензією, направленої ФОП ОСОБА_2 15.11.2021, ОСОБА_1 вимагала прийняти товар та повернути сплачену за товар грошову суму негайно після отримання даної претензії.

Також, 23.12.2021 позивачка направила заяву про захист прав споживача начальнику ГУ держпродспоживслужби у Львівській області Баркит Є.Є., у якій просила здійснити перевірку дотримання законодавства про захист прав споживача ФОП ОСОБА_2 , притягнути її до відповідальності за продаж товару неналежної якості та без надання інформації про товар, зобов`язати ФОП ОСОБА_2 повернути кошти за проданий товар неналежної якості.

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

За приписами ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно до ч. 1 ст. 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом.

На підставі ч. 1 ст. 906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.

У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів (ч. 2 ст. 627 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 6 ЗУ «Про захист прав споживачів», продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію.

Неналежна якість продукції передбачає наявність у ній недоліків.

У ст. 8 вказаного Закону законодавець розмежував товари неналежної якості на такі категорії: товари, що мають недоліки; товари, що мають істотні недоліки; фальсифіковані товари.

Відповідно до визначення термінів у ст. 1 Закону недолік - це будь-яка невідповідність продукції вимогам нормативно-правових актів і нормативних документів, умовам договорів або вимогам, що пред`являються до неї, а також інформації про продукцію, наданій виробником (виконавцем, продавцем).

Якщо через недолік неможливе чи недопустиме використання товару відповідно до його цільового призначення, виник він із вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення був виявлений знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з таких ознак: взагалі не може бути усунутий; його усунення потребує понад 14 календарних днів; робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором - то це істотний недолік товару.

Споживач, у разі виявлення протягом установленого гарантійного строку недоліків у порядку та в строки, встановлені законодавством, має право вимагати: пропорційного зменшення ціни; безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; відшкодування витрат на усунення недоліків товару (ст. 8 Закону).

Якщо ж протягом гарантійного строку було виявлено істотний недолік, який виник з вини виробника товару (продавця, виконавця), підтверджений за необхідності висновком експертизи, то споживач має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника зокрема розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми.

У ЗУ «Про захист прав споживачів» передбачено право споживача вимагати розірвання договору, зокрема, на підставі ч.ч. 4,5 ст. 10 Закону за наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Якщо істотні недоліки було виявлено в роботі (послузі), виконаній з матеріалу споживача, споживач має право вимагати на свій вибір або виконання її з такого ж матеріалу виконавця, або розірвання договору і відшкодування збитків.

Як встановлено судом першої інстанції, 19.10.2021 ОСОБА_1 придбала у ФОП ОСОБА_2 двері металопластикові в кількості 3 штук, загальною вартістю 15600 грн.

На час їх придбання, двері металопластикові в кількості 3 штук були належної якості, без істотних недоліків. Дана обставина не заперечувалась сторонами під час розгляду справи судом першої та апеляційної інстанції.

Позивачка вважає, що саме фурнітура (серцевина замка) мала недоліки, оскільки не відповідала основному товару.

Відповідно до положень ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як ствердила позивачка, пошкодження склопакету відбулось через монтування саме серцевини замка у дверне полотно її чоловіком, який мав досвід у цій сфері. Від послуг продавця ФОП ОСОБА_2 вона відмовилась.

З урахуванням наведеного, колегія суддів доходить висновку, що металопластикові двері на час їх придбання, а також фурнітура до них були у належності стані, без істотних недоліків. Пошкодження склопакету мало місце при монтажі серцевини замка, яку відповідач не встановлював, а тому не може нести відповідальності за наслідки, які виникли після передачі товару покупцеві.

Отже, колегія суддів приходить до переконливого висновку, що судом першої інстанції надано належну оцінку доказам і вірно встановлено, що з урахуванням встановлених обставин справи позовні вимоги ОСОБА_1 є не доведеними і не підлягають до задоволення.

Таким чином, доводи апеляційних скарг не є істотними і не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які є підставою для скасування чи зміни рішення суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374 - 376, 381-383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 19 квітня 2022 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 04 жовтня 2022 року.

Головуючий А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк