Справа № 463/3879/22
Провадження № 2/463/1178/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2022 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Головатого Р.Я.

з участю секретаря судових засідань Афанасьєва Д.С.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача

в режимі відеоконференції Мамедової І.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» про відшкодування шкоди, -

встановив:

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, просить стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на користь ОСОБА_1 відшкодування витрат на лікування в розмірі 79913 грн. 35 коп., на відшкодування стійкої втрати працездатності 108000 грн., на відшкодування тимчасової втрати працездатності 5400 грн., на відшкодування моральної шкоди 9665 грн. 65 коп.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 30.05.2021 водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_1 , внаслідок чого останній отримав важкі тілесні ушкодження, йому встановлено другу групу інвалідності та він поніс витрати на лікування.

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу ««Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , застрахована відповідачем, поліс №201065146, тому позивач 22.10.2021 звернувся з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявами про виплату страхового відшкодування, пов`язаного з витратами на лікування, стійкою втратою працездатності, тимчасовою втратою працездатності та моральною шкодою, однак на час подання позовної заяви виплату страхового відшкодування відповідачем не здійснено.

Оскільки на ОСОБА_3 як особу, яка на відповідній правовій підставі керувала транспортним засобом, та який скоїв наїзд на позивача, внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження, ст.1166, 1187, 1195 ЦК України покладено обов`язок відшкодувати завдану позивачу шкоду, разом з тим цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 застрахована відповідачем, останній зобов`язаний виплатити позивачу страхове відшкодування, однак всупереч вимогам ст.23, 24, 25, 26, 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не відшкодував заподіяну позивачу шкоду, тому просить стягнути таку в судовому порядку в розмірі згідно з зазначеним у позовній заяві розрахунком.

Ухвалою від 03.06.2022 постановлено прийняти до розгляду та відкрити провадження у справі; розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження; призначити судове засідання для розгляду справи по суті 29.06.2022, в якому після вирішення ряду клопотань оголошено перерву до 07.09.2022, яке було відкладено до 18.10.2022.

В судовому засіданні відмовлено у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі.

01.07.2022 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому просить в задоволенні позовних вимог відмовити. Зазначає, що згідно з абз.4 п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строк для прийняття відповідачем рішення про виплату страхового відшкодування не настав, такий припинено до дати набрання законної сили рішенням у справі за результатами кримінального провадження №0000310 від 31.05.2021 за фактом дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 30.05.2021, що перебуває в провадженні органів досудового розслідування. Страховик позбавлений об`єктивної можливості встановити всі обставини події, наявність чи відсутність підстав для визнання випадку страховим та прийняти відповідне рішення щодо виплати страхового відшкодування. Вважає, що позивач на даний момент може подати цивільний позов із тими самими вимогами у рамках кримінального провадження, що у разі задоволення позовних вимог може призвести до подвійного відшкодування шкоди.

Крім цього, вважає, що так як рішення щодо виплати страхового відшкодування відповідачем не приймалося, оскільки строк для прийняття такого рішення не настав, права позивача не порушені, отже звернення позивача до суду є передчасним, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Також зазначила, що позивач, будучи пішоходом, також є учасником дорожнього руху, а тому враховуючи його перебування у стані алкогольного сп`яніння, вважають, що є всі підстави вважати, що дорожньо-транспортна пригода сталася саме внаслідок його дій, що відповідно до ч.2 ст.1193 ЦК України дає підстави для зменшення розміру відшкодування.

Крім цього, представник відповідача подала клопотання про зменшення витрат на правову допомогу позивача, оскільки адвокатське об`єднання «Всеукраїнський центр адвокатських розслідувань ДТП «Автопоміч» та адвокат Коневалик А.Ф. фактично спеціалізується на спорах зі страховими компаніями щодо відшкодування шкоди, завданої у зв`язку з настанням ДТП, а тому вказаний у розрахунку час, витрачений на надання правової допомоги є необґрунтованим, відповідно витрати на правову допомогу є завищеними, неспівмірними з ціною позову. Крім цього, позивачем не надано жодного документального підтвердження того, що він здійснював оплату послуг, що не узгоджується з положеннями ст.137, 138, 141 ЦПК України.

З урахуванням наведеного у разі задоволення позову вважає, що є підстави для зменшення розміру витрат на правову допомогу на 99%.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили такі задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні просила в задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши пояснення позивача та представників сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно всі обставини справи та оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд встановив наступне.

Відповідно до ст.12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 30.05.2021 мала місце дорожньо-транспортна пригода з участю водія автомобіля Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована в ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», поліс №201065146, та пішохода ОСОБА_1 (позивача у справі), який отримав тілесні ушкодження.

За фактом вказаної дорожньо-транспортної пригоди до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості за №0000310 від 31.05.2021 за фактом дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 30.05.2021, остаточне рішення у якому на даний час не прийнято.

Відповідно до ч.1, 2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.988 ЦК України, а також ст.20 Закону України «Про страхування», страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно до ч.36.1 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Як вбачається з матеріалів справи позивач 22.10.2021 звернувся до відповідача із заявами про виплату страхового відшкодування, до яких на підтвердження витрат на лікування, на підтвердження відшкодування, пов`язаного зі стійкою втратою працездатності (2 група інвалідності), відшкодування, пов`язаного із тимчасовою втратою працездатності, а також моральною шкодою долучив відповідні документи, зокрема копії епікризу історії хвороби, виписки із медичної карти, чеки, квитанції та видаткові накладні, а також копію виписки з ЄДРЮОФОПГФ; нотаріально звірену копію довідки до акта огляду МСЕК та копію індивідуальної програми реабілітації.

В судовому засіданні встановлено, що на час розгляду справи відповідачем виплату страхового відшкодування на підставі заяв позивача не проведено.

Відповідно до ст.23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є:

шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого;

шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим;

шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим;

моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Згідно зі ст.24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я, але не більше 120 днів.

Якщо страховику (МТСБУ) не надані документи, що підтверджують розмір витрат, зазначених у пункті 24.1 цієї статті, або їх документально підтверджений розмір є меншим, ніж мінімальний розмір, визначений відповідно до пункту 24.2 цієї статті, страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування у розмірі, визначеному в пункті 24.2 цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст.25 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються, зокрема для непрацюючої повнолітньої особи - допомога у розмірі, не меншому мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством.

Згідно з ч.2 ст.26 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить, зокрема у разі встановлення II групи інвалідності - 18 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку.

Крім цього, відповідно до ст.26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Як вбачається з позовної заяви, керуючись вищевказаними нормами права, позивачем проведено розрахунок шкоди, заподіяної життю та здоров`ю позивача внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, згідно з яким витрати на лікування склали 79913 грн. 35 коп., на відшкодування стійкої втрати працездатності 108000 грн., на відшкодування тимчасової втрати працездатності 5400 грн., на відшкодування моральної шкоди 9665 грн. 65 коп.

З урахуванням наведеного, оскільки відповідачем своїх розрахунків суми страхової виплати суду не представлено, проведених позивачем розрахунків не спростовано, на час розгляду справи жодної виплати страхового відшкодування позивачу не здійснено, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підставними та підлягають до задоволення.

При цьому, суд вважає необґрунтованими та безпідставними посилання представника відповідача як на підставу для відмови у задоволенні позовних вимог, на те, що жодне право позивача не порушене, перебіг строку прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) у відповідності до абз.4 пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» припинено у зв`язку з розглядом дорожньо-транспортної пригоди в кримінальній справі, а позивач, будучи пішоходом та учасником дорожнього руху на час дорожньо-транспортної пригоди перебував у стані алкогольного сп`яніння, виходячи з наступного.

Згідно з частиною п`ятою статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Таким чином закон містить вказівку на перерозподіл обов`язку доказування та зобов`язує саме відповідача довести, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, була спричинена внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Разом із тим, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела.

Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 22 квітня 2020 року у справі № 280/1222/17 (провадження № 61-42888св18).

З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди, передбаченої частиною другою статті 1166 ЦК України, відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України).

Порядок та умови відшкодування шкоди безпосередньо встановлено ЦК України, відповідно до якого умовами відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є протиправність поведінки заподіювача шкоди, наявність цієї шкоди у потерпілого і причинного зв`язку між ними.

При цьому слід враховувати, що особливі правила статті 1187 ЦК України діють тоді, коли шкоду завдано тими властивостями об`єкта, через які діяльність із ним визнається джерелом підвищеної небезпеки.

Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.

Разом із тим, відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого.

Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними. Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди.

Такі правові висновки зроблені у постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 345/3335/17 (провадження № 61-22598св18), від 07 жовтня 2020 року у справі № 742/637/19 (провадження № 61-320св20), від 26 квітня 2022 року у справі № 184/1461/20-ц (провадження № 61-14226св21).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі № 465/4287/15 (провадження № 14-406цс19), зазначено, що у Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування, особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у статті 35 названого Закону, чи звернутися безпосередньо до суду.

Отже, цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну в результаті дії джерела підвищеної небезпеки настає без вини її заподіювача. Тому страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.

При цьому наявність чи відсутність у страховика обов`язку з виплати страхового відшкодування замість завдавача шкоди не є предметом розгляду в кримінальному провадженні. Тому відсутність судового рішення у кримінальному провадженні не може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог потерпілої особи до страховика про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП.

Крім того, вищенаведеним пунктом 36.2 статті 36 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено лише підставу припинення здійснення страхового відшкодування у разі, якщо ДТП розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, та не передбачено можливості відмови у стягненні страхового відшкодування у справі, яка вже розглядається судом у порядку цивільного судочинства, за наслідками такого розгляду.

Саме такі висновки щодо застосування відповідних норм права викладені у Постанові Верховного Суду від 05.10.2022 у справі №208/4598/21, від 16.02.2022 у справі № 242/1930/21, від 21.04.2022 у справі № 447/2222/20, які відповідно до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України повинні враховуватися судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Враховуючи наведене, оскільки позов ОСОБА_1 до відповідача задоволено, з останнього на користь позивача підлягають стягненню і понесені позивачем та документально підтвердженні судові витрати на професійну правничу допомогу (а.с.34-39), однак частково.

Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як вбачається зі складеного представником позивача детального опису робіт (наданих послуг) виконаних для надання правничої допомоги від 24.05.2022, останнім витрачено на консультацію 1 годину, підготовчі 2 години та підготовчу і подання позовної заяви 3 години. Ціна 1 години роботи 3000 грн.

Разом з тим, відповідно до ч.4-5 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Враховуючи клопотання представника відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, беручи до уваги складність справи та виконані адвокатом роботи, час, витрачений на виконання відповідних робіт, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціну позову, суд вважає обґрунтованими доводи представника відповідача на те, що адвокатське об`єднання «Всеукраїнський центр адвокатських розслідувань ДТП «Автопоміч» та адвокат Коневалик А.Ф. фактично спеціалізуються на спорах зі страховими компаніями щодо відшкодування шкоди, завданої у зв`язку з настанням ДТП, а тому вказаний у розрахунку час, витрачений на надання правової допомоги, та відповідно витрати на правову допомогу є завищеними, а тому суд приходить до висновку, що витрати позивача на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, слід зменшити до 9000 грн.

В той же час суд не бере до уваги доводи представника відповідача щодо того, що позивачем не надано жодного документального підтвердження того, що він здійснював оплату послуг, що не узгоджується з положеннями ст.137, 138, 141 ЦПК України, оскільки згідно з п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами та для цілей розподілу таких враховується їх вартість, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Крім цього, відповідно до ст.141 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, такий у розмірі 1% ціни позову в сумі 2029 грн. 79 коп. слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Керуючись ст.12, 81, 89, 259, 263-265, 268, 293, 352, 354 ЦПК України, -

ухвалив:

позов задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на користь ОСОБА_1 відшкодування витрат на лікування в розмірі 79913 грн. 35 коп., на відшкодування стійкої втрати працездатності 108000 грн., на відшкодування тимчасової втрати працездатності 5400 грн., на відшкодування моральної шкоди 9665 грн. 65 коп., а всього 202979 грн. (двісті дві тисячі дев`ятсот сімдесят дев`ять гривень).

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на користь ОСОБА_1 9000 грн. (дев`ять тисяч гривень) судових витрат.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» в дохід держави 2029 грн. 79 коп. (дві тисячі двадцять дев`ять гривень сімдесят дев`ять копійок).

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 .

Відповідач: Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування», місцезнаходження: 03056, м.Київ, вул.Борщагівськ, б.154, код. ЄДРПОУ - 33908322.

Повне судове рішення складено 21.10.2022.

Суддя: Р.Я. Головатий