Справа № 740/3529/20
Провадження № 2/740/24/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2022 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області

у складі головуючої судді Гагаріної Т.О.,

при секретарі Ісаєнко А.С.,

за участі:

позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивачів адвоката Семенка В.І.,

представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Гринь Л.В.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Ніжина заяву представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Гринь Л.В. про зупинення розгляду справи.

встановив:

в провадженні Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про виділення в натурі частини земельної ділянки та встановлення земельного сервітуту.

Представник адвокат Гринь Л.В. звернулася до суду із заявою про зупинення провадження в справі до набрання рішенням по іншій справі законної сили, обґрунтовуючи її тим, що ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області відкрито провадження у справі №740/1917/22 за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_5 до ОСОБА_3 і ОСОБА_1 про поділ майна, що є у спільній частковій власності. Вказує, що розподіл будинку безпосередньо впливає на результати розподілу земельної ділянки

У судовому засіданні представник відповідача адвокат Гринь Л.В. підтримала заяву, зазначивши, що будинок перебуває у спільній частковій власності, і спочатку має бути вирішено питання про виділення часток в натурі, а потім на підставі цих часток має бути вирішено питання про розподіл земельної ділянки.

Представник позивачів адвокат Семенок В.І., заперечив проти задоволення вказаної заяви пославшись, на те що, частка відповідачів у будинку визначена відповідно до договору купівлі-продажу частини, у якому зазначено саме які приміщення, належать до цієї частки, відповідні відомості містяться також і в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, така частка не може бути змінена, крім цього, і частка їх земельної ділянки, також визначена договором купівлі-продажу, має кадастровий номер. У справі проведена експертиза, за якою відповідно до часток житлового будинку, які належать сторонам і визначено можливі варіанти розподілу земельної ділянки.

З`ясувавши позиції сторін, дослідивши заяву та матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського, кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Визначаючи наявність підстав, передбачених ст.251 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, визначена у пункті 6 частини першої цієї статті, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Однак, суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Пов`язаність справ полягає у тому, що рішенням іншого суду, який розглядає справу, встановлено обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти, що мають преюдиційне значення для даної справи. Неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у цій справі через об`єктивні обставини.

Отже, підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення по ній має значення для цивільної справи, що розглядається, а неможливість її розгляду до вирішення іншої справи.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 у своїй позовній заяві у цій справі просять виділити їм частину земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Водночас, в провадженні Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області перебуває цивільна справа №740/1917/22 за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_5 до ОСОБА_3 і ОСОБА_1 про поділ майна, що є у спільній частковій власності.

Відповідно до ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно з ч.1 ст.377 Цивільного кодексу України, ст.120 Земельного Кодексу України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності/користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Предметом розгляду справи №740/1917/22 є матеріально-правові вимоги щодо виділу в натурі часток співвласників житлового будинку із права спільної часткової власності.

Дійсно, для розгляду судом даної справи (№740/3529/20) мало б значення визначення конкретних приміщень в житловому будинку та надвірних будівель кожному із співвласників, які припадають на їх частку у спільному будинку, місце розташування цих приміщень, оскільки саме від цього залежить яким чином встановлюватиметься порядок користування земельною ділянкою та виділ відповідних часток земельної ділянки, межі розташування часток земельної ділянки, зважаючи, зокрема, і на те, що земельна ділянка, щодо якої ставиться питання про виділ її частки, знаходиться також і під будинками.

Разом з тим, з договору купівлі-продажу частин житлового будинку, укладеного 15.12.2016 між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , останні придбали 3/10 частин житлового будинку по АДРЕСА_1 , до яких належить в житловому будинку літ «А»: кухня «2-l», площею 13,3 кв.м, житлова кімната «2-2» площею 12,3, кладова «2-3» площею 2,3 кв.м, в прибудові «я3»: передпокій 2-4 площею 8,5 кв.м, коридор 2-5 площею 3,9 кв,м, ванна 2-6 площею 5,9 кв.м, санвузол 2-7. площею 0,9 кв.м., вбудована шафа 2-8 площею 0,2 кв.м, в мезоніні «Мн»: сходи 2-9 площею 8,5 кв.м., житлова кімната 2-10 площею 26,5 кв.м., в прибудові літ «а4» гараж ІІ площею 16,2 кв.м., літній душ «Д», вигрібна яма літ «Я», ворота з хвірткою №5, огорожа №6,7, загльна площа відчужуваних 3/10 частин житлового будинку становить 98,5 кв.м, житлова площа - 38,8 кв.м.

Крім того, згідно договору дарування частини земельної ділянки від 15.12.2016 ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є власниками 3/10 частин земельної ділянки, за адресою: АДРЕСА_1 .

По даній справі проведено судову земельно-технічну експертизу та отримано відповідний висновок, в якому експертом було запропоновано два варіанти виділу частини земельної ділянки розміром 3/10, яка належить позивачам, з врахуванням належних їм на праві власності 3/10 частин житлового будинку.

Отже, відкриття провадження у справі, предметом спору в якій є виділ часток співвласників ОСОБА_2 та ОСОБА_5 не перешкоджає з`ясуванню обставин у цій справі.

Крім того, зупинення провадження у справі, призведе до порушення права учасників справи на розумні строки розгляду справи.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

У справі «Беллет проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

На підставі викладеного та керуючись п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України, суд

постановив:

у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Гринь Л.В. про зупинення провадження у справі відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Т.О.Гагаріна