Справа № 509/3038/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2022 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Кочко В.К.,

при секретарі Савченко М.В.,

розглянувши заяву Керівника Чорноморської окружної прокуратури про забезпечення позову по цивільній справі за позовом Керівника Чорноморської окружної прокуратури в інтересах держави в особі: Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області до ОСОБА_1 , третя особа на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 про витребування земельних ділянок

ВСТАНОВИВ:

05.08.2022 р., керівник Чорноморської окружної прокуратури, звернувся до Овідіопольського районного суду Одеської області із заявою про забезпечення позову, в якій просив:

1.Вжити заходи забезпечення шляхом накладення арешту на земельну ділянку загальною площею 0,0270 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :02:005:2781 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 237).

2. Заборонити ОСОБА_1 , а також іншим фізичним та юридичним особам, на час розгляду та до набрання законної сили рішення у справі, здійснювати будь - які дії щодо поділу, об`єднання земельної ділянки загальною площею 0,0270 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :02:005:2781 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 237).

3. Вжити заходи забезпечення шляхом накладення арешту на земельну ділянку загальною площею 0,0350 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :02:005:2782 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 237).

4. Заборонити ОСОБА_1 , а також іншим фізичним та юридичним особам, на час розгляду та до набрання законної сили рішення у справі, здійснювати будь - які дії щодо поділу, об`єднання земельної ділянки загальною площею 0,0350 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :02:005:2782 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 237).

5. Вжити заходи забезпечення шляхом накладення арешту на земельну ділянку загальною площею 0,0453 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :02:005:2783 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 237).

6. Заборонити ОСОБА_1 , а також іншим фізичним та юридичним особам, на час розгляду та до набрання законної сили рішення у справі, здійснювати будь - які дії щодо поділу, об`єднання земельної ділянки загальною площею 0,0453 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :02:005:2783 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 237).

7. Вжити заходи забезпечення шляхом накладення арешту на земельну ділянку загальною площею 0,0350 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :02:005:2784 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 237).

8. Заборонити ОСОБА_1 , а також іншим фізичним та юридичним особам, на час розгляду та до набрання законної сили рішення у справі, здійснювати будь - які дії щодо поділу, об`єднання земельної ділянки загальною площею 0,0350 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :02:005:2784 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 237).

9. Вжити заходи забезпечення шляхом накладення арешту на земельну ділянку загальною площею 0,0377 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :02:005:2785 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 237).

10. Заборонити ОСОБА_1 , а також іншим фізичним та юридичним особам, на час розгляду та до набрання законної сили рішення у справі, здійснювати будь - які дії щодо поділу, об`єднання земельної ділянки загальною площею 0,0377 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :02:005:2785 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 237).

В обґрунтування заяви заявник посилається на те, що встановлено, що ОСОБА_1 є власником вищевказаних земельних ділянок.

При цьому установлено, що вказані земельні ділянки вибули з комунальної власності без відповідного рішення Таїровської селищної ради всупереч п. 34 ч.1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та ч. 1 ст. 122 Земельного кодексу України, у зв`язку з чим підлягають витребуванню у останнього власника, а саме: ОСОБА_1 .

Вказані земельні ділянки сформовані шляхом поділу раніше існуючої земельної ділянки за вказаною адресою з кадастровим номером :02:005:1682, що підтверджується заявою ОСОБА_1 про поділ земельної ділянки № НОМЕР_1 .

Вищевказана земельна ділянка вибула з комунальної власності Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області на підставі рішення 44 сесії Таїровської селищної ради № 2193-V від 10.09.2010.

В подальшому, ОСОБА_2 24.09.2010 отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 592502 та на підставі договору купівлі-продажу від 08.11.2010 земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:005:1682 відчужила на користь ОСОБА_1 .

Проте, рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 23.02.2012 по справі №2-1883/11 за позовом прокурора Овідіопольського району Одеської області в інтересах держави в особі Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області:

- визнано незаконним та скасовано рішення Таїровської селищної ради від 10.09.2010 №2193-V про затвердження проекту землеустрою щодо відведення гр. ОСОБА_2 у власність земельну ділянку площею 0,1800 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнано недійсним державний акт серії ЯК № 592502 від 24.09.2010 на право власності на земельну ділянку площею 0,1800 га, кадастровий № :02:005:1682, який зареєстровано в книзі реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі № 22, виданий відділом Держкомзему у Овідіопольському районі Одеської області 24.09.2010 на ім`я ОСОБА_2 ;

- припинено право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

- зобов`язано відділ Держкомзему у Овідіопольському районі Одеської області скасувати державну реєстрацію державного акту серії ЯК № 592502 від 24.09.2010 на право власності на земельну ділянку, виданий відділом Держкомзему у Овідіопольському районі Одеської області 24.09.2010 на ім`я ОСОБА_2 ;

- зобов`язано ОСОБА_2 повернути до Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказане рішення ніким не оскаржувалось, набрало законної сили 06.03.2012.

Таким чином, земельна ділянка, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:005:1682, імперативно є землею комунальної власності, розпорядження якою здійснює Таїровська селищна рада.

Однак, будучи достовірно обізнаною про наявність судового рішення про припинення права власності на вказану земельну ділянку, ОСОБА_1 в подальшому створила за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером :02:005:1682 нові об`єкти цивільних прав земельні ділянки з кадастровими номерами :02:005:2781, :02:005:2782, :02:005:2783, :02:005:2784, :02:005:2785, з метою уникнення цивільно-правової відповідальності та утруднення повернення земель у власність територіальної громади Таїровської селищної ради.

В подальшому, 13.08.2019 державним реєстратором ДП «Центр обслуговування громадян» Ковач Вікторією Петрівною прийняті рішення:

- № 48223694 про реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,027 га, кадастровий номер :02:005:2781 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 237, запис про право власності № 32804504);

- № 48223726 про реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,035 га, кадастровий номер :02:005:2782 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 237, запис про право власності № 32804532);

- № 48223764 про реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,0453 га, кадастровий номер :02:005:2783 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 237, запис про право власності № 32804557);

- № 48223801 про реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,035 га, кадастровий номер :02:005:2784 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 237, запис про право власності № 32804580);

- № 48223841 про реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,0377 га, кадастровий номер :02:005:2785 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 237, запис про право власності № 32804604).

Вивченням електронних копій документів, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державному реєстру іпотек, Єдиному державному реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, що стали підставою для прийняття вказаних рішень про державну реєстрацію права власності на вказані земельні ділянки встановлено, що вони прийняті на підставі договору купівлі-продажу № 1081 від 08.11.2010, державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 592502 від 24.09.2010 та заяви ОСОБА_1 № 1969 від 10.11.2017.

Таким чином, земельна ділянка з кадастровим номером :02:005:1682, яка незаконно вибула з комунальної власності Таїровської селищної ради, на теперішній час вже не існує як об`єкт цивільних прав, оскільки вона поділена на 5 новостворених земельних ділянок з кадастровими номерами :02:005:2781, :02:005:2782, :02:005:2783, :02:005:2784, :02:005:2785, яка перебуває у власності ОСОБА_1 .

Отже, власником спірних земельних ділянок, в тому числі на момент їх незаконного вибуття з комунальної власності, є Таїровська селищна рада, як орган, який уповноважений розпоряджатися землями комунальної власності у межах населених пунктів та яка в межах компетенції не приймала жодних рішень щодо передачі цих ділянок у власність відповідачу.

Заявник вказує, що невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд, дослідивши надані докази та вивчивши заяву про забезпечення позову приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Заява про забезпечення позову відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 пунктів 1, 2 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; та забороною вчиняти певні дії.

Частиною 2 ст.149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч.3 ст. 149 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При цьому, насамперед забезпечення позову шляхом накладення арешту повинно бути обґрунтовано доказами, щодо наявності у відповідача у власності об`єктів нерухомого майна, на які позивач просить накласти арешт.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Цей правовий висновок міститься у постанові Верховного суду України у справі за № 6-605цс16 від 25 травня 2016 року.

У рішенні Конституційного Суду України від 16 червня 2011 № 5-рп/2011 у справі № 1- 6/2011 зазначено, що судочинство охоплює, зокрема, інститут забезпечення позову, який сприяє виконанню рішень суду і гарантує можливість реалізації кожним конституційного права на судовий захист, встановленого статтею 55 Конституції України.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача чи інших осіб з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь особи, яка звернулась з позовом, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Основною метою статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому, в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Новоселецький проти України» від 11 березня 2003 року, «Федоренко проти України» від 01 червня 2006 року). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі статті 1 Протоколу. Зокрема, необхідно щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності.

Верховний Суд у постанові від 19 лютого 2019 року (справа № 911/1695/18) зазначив наступне: законом не встановлено обов`язку суду вимагати від особи, яка звертається із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, відповідна вимога лише може висуватися судом з урахуванням обставин справи, але не визначається як неодмінна умова забезпечення позову.

Згідно з п. 43 рішення ЄСПЧ у справі «Шмалько проти України», право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак, це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Крім того, відповідно до п. 4 вказаної Постанови, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а також відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам.

Дослідивши матеріали, додані до позовної заяви, вивчивши обґрунтування позивача щодо необхідності застосування заходів забезпечення позову, суд приходить до висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову, а застосування саме таких видів забезпечення позову є співмірним заявленим вимогам та фактично реалізує мету його застосування.

Керуючисьст.151-154 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.

Накласти арешт на земельну ділянку загальною площею 0,0270 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :02:005:2781 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 237).

Заборонити ОСОБА_1 , а також іншим фізичним та юридичним особам, на час розгляду та до набрання законної сили рішення у справі, здійснювати будь - які дії щодо поділу, об`єднання земельної ділянки загальною площею 0,0270 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :02:005:2781 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 237).

Накласти арешт на земельну ділянку загальною площею 0,0350 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :02:005:2782 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 237).

Заборонити ОСОБА_1 , а також іншим фізичним та юридичним особам, на час розгляду та до набрання законної сили рішення у справі, здійснювати будь - які дії щодо поділу, об`єднання земельної ділянки загальною площею 0,0350 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :02:005:2782 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 237).

Накласти арешт на земельну ділянку загальною площею 0,0453 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :02:005:2783 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 237).

Заборонити ОСОБА_1 , а також іншим фізичним та юридичним особам, на час розгляду та до набрання законної сили рішення у справі, здійснювати будь - які дії щодо поділу, об`єднання земельної ділянки загальною площею 0,0453 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :02:005:2783 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 237).

Накласти арешт на земельну ділянку загальною площею 0,0350 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :02:005:2784 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 237).

Заборонити ОСОБА_1 , а також іншим фізичним та юридичним особам, на час розгляду та до набрання законної сили рішення у справі, здійснювати будь - які дії щодо поділу, об`єднання земельної ділянки загальною площею 0,0350 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :02:005:2784 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 237).

Накласти арешт на земельну ділянку загальною площею 0,0377 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :02:005:2785 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 237).

Заборонити ОСОБА_1 , а також іншим фізичним та юридичним особам, на час розгляду та до набрання законної сили рішення у справі, здійснювати будь - які дії щодо поділу, об`єднання земельної ділянки загальною площею 0,0377 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 и, кадастровий номер: :02:005:2785 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 237).

Ухвалу про вжиття заходів забезпечення позову направити негайно для виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 15 - денний строк з дня її складення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя: Кочко В.К.