Провадження № 2-о/127/338/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.08.2022 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

у складі головуючого судді Антонюка В.В.,

за участю секретаря Жмудь Я.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Вінниці, справу за заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за заявою подружжя,

встановив:

10.08.2022 року заявники звернулись до Вінницького міського суду Вінницької області із заявою в порядку окремого провадження про розірвання шлюбу подружжя, які мають дітей, в якій просять розірвати шлюб між заявниками. В обґрунтування заяви зазначили, що перебувають у шлюбі з 31.08.2013 року. За час спільного проживання у сторін народились двоє дітей: син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заявники зазначають, що сімейне життя між ними не склалося, фактично шлюбні відносини між ними припинені та спільне господарство не ведеться, у зв`язку з чим шлюбні відносини між заявниками не можуть бути відновленими. Заявники досягли взаємної згоди щодо розірвання шлюбу, участі у вихованні дітей, визначення місця проживання дітей після розірвання шлюбу. Вказані обставини передбачено у нотаріально посвідченому договорі між батьками про сплату аліментів та утримання дітей від 24.07.2022 року, а тому звернулись до суду із спільною заявою про розірвання шлюбу.

Ухвалою суду від 11.08.2022 р. відкрито провадження у справі за правилами окремо провадження.

В судове засідання заявники не з`явились, надали до суду заяву, в якій просили розгляд справи проводити у їх відсутність. Заяву про розірвання шлюбу підтримали, просили задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд вважає, що заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається із ч. 3 ст. 293 ЦПК України, справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, розглядаються в порядку окремого провадження.

В силу ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей.

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року N 11, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст.109 СК), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей.

Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Судом встановлено, що 31.08.2013 року заявники уклали шлюб, що був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Жмеринці реєстраційної служби Жмеринського міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №200, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, від 31.08.2013 року, серія НОМЕР_1 (а.с. 5).

ІНФОРМАЦІЯ_3 у заявників народився син ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 26.07.2016 року, серія НОМЕР_2 (а.с. 11).

ІНФОРМАЦІЯ_4 у заявників народився син ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 25.09.2019 року, серія НОМЕР_3 (а.с. 12).

Судом встановлено, що причинами розпаду стало фактичне припинення шлюбних відносин подружжя. Заявники досягли взаємної згоди щодо розірвання шлюбу, а також досягнуто згоди щодо участі у вихованні та утриманні спільних дітей з укладенням договору між батьками про сплату аліментів та утримання дітей (а.с. 13).

Суд вважає, що причини, які спонукають їх наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення.

Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України.

Згідно із ст.51 Конституції України та ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.

Згідно зі статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Суд не може примушувати подружжя проживати разом, цікавитися їх приватним життям, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків, а надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду (ВС/КЦС, № 761/33261/16-ц, 26.11.18).

Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Примушування до збереження шлюбних відносин не допускається.

З врахуванням встановлених обставин, у суду також немає підстав для вжиття додаткових заходів для примирення подружжя, внаслідок чого, заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 24, 111, 112, 114, 109 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 259, 263, 265, 268, 293, 294 ЦПК України, суд -

вирішив:

Заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за спільною заявою подружжя - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстрований 31.08.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Жмеринці реєстраційної служби Жмеринського міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №200.

Рішення може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 23.08.2022 року.

Учасники справи:

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_4 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Заявник: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІПН НОМЕР_5 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя :