Справа № 215/8467/21
Провадження № 2-о/177/15/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19 жовтня 2022 року

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Березюк М. В.

за участі: секретаря Баля А. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі, в порядку окремого провадження, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України станом на 1991 рік, у тому числі за станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року. Уточнивши заяву на виконання ухвали суду про залищення заяви без руху, вказувала, що вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт Казанка Казанківського арйону Миколаївської області, в родині ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , кожен з яких нині померли.

У вересні 1961 року вона почала навчання у Казанківській середній школі № 3, де закінчила 7 класів, протягом вказаного часу проживала з бабусею ОСОБА_4 . З 1969 р почала навчання у середній школі № 61 м. Кривого Рогу, яку закінчила у травні 1970 року. Свій перший паспорт, зразка СРСР, отримала у Тернівському паспортному столі. У вересня 1974 року вона вступила до Дніпропетровського обласного професійного технічного училища, який закінчила до 20.12.1974 року. Після отримання атестату, в період з 19.02.1975 року по 08.03.1975 року працювала підсобною робітницею 2 розряду Криворізького хлібокомбіната № 1, а в період з 26.05.1975 по 16.05.1977 років працювала посудомийницею відділу робітничого постачання ГЗК.

27.02.1976 вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 , який розірвала 13.03.1979 року та від якого народила сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

17.06.1981 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 , отримавши паспорт на прізвище « ОСОБА_8 ». В цьому шлюбі вона народила двох дітей: сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та доньку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . З осені 1982 року вони з чоловіком ОСОБА_7 почали проживати у будинку АДРЕСА_1 , але 28.08.1990 вона розірвала шлюб з ОСОБА_7 та залишалася проживати у вказаному будинку з дітьми.

З осені 1990 року вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_11 , у період їх спільного проживання вона народила сина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , а 13.03.1992 року вони з ОСОБА_11 зареєстрували шлюб та вона отримала прізвище чоловіка « ОСОБА_13 ». ІНФОРМАЦІЯ_6 вона народила сина ОСОБА_14

09.04.1992 року вона отримала новий паспорт серії НОМЕР_1 , який виданий Тернівським районним відділом внутрішніх справи м. Кривого Рогу на прізвище « ОСОБА_13 ». Весь цей час, вона проживала в будинку АДРЕСА_1 . 18.07.1994 року рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу їх з ОСОБА_14 шлюб розірвано, а рішенням Криворізького районного суду від 26.06.2006 року її позбавлено батьківських прав відносно синів ОСОБА_15 та ОСОБА_16 .

Вказувала, що в період з 21.02.1986 року по 30.10.1994 року вона працювала в системі Північного гірничозбагачувального комбінату ім. Комсомола України, останнім місцем роботи було АТП 14136, а саме період з 01.11.1994 по 20.04.1998 року. В цей час вона постійно проживала на території України, а саме в м. Кривий Ріг.

З 14.09.1996 року вона перебуває у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_17 , проживаючи з ним у будинку АДРЕСА_2 . Приблизно восени 1998 року вона втратила свій паспорт та оригінал свідоцтва про народження, що викликало ряд проблем з документами, унеможливило отримання нею паспорта громадянина України. Вона неодноразово намагалася вирішити питання щодо отримання паспорта громадянина України шляхом звернень до Тернівського районного сектору в м. Кривий Ріг Головного управління ДМС України в Дніпропетровській області, де їй роз`яснено необхідність звернення до суду для встановлення факту проживання на території України станом на 24.08.1991 року або 13.11.1991 року.

У зв`язку з чим, з метою встановлення своєї належності до громадянства Укаїни, отримання паспорта громадянина України, вона змушена звернутися до суду з вказаною заявою, адже позасудові способи визнання приналежності до громадянства України відсутні, через втрату нею паспорта зразка СРСР та своєчасного не отрмиання паспорта громадянина України.

Ухвалою суду від 01.07.2022 провадження по справі відкрито та справу призначено досудового розгляду.

Головне управління ДМС у Дніпропетрвоській області надало суду письмові пояснення, в яких просило суд відмовити у задовленні заяви, у зв`язку з відсутністю відповіді підприємства на якому була працевлаштована ОСОБА_1 в період 1991 року, щодо підтвердження або спростування запису в її трудовій книжці. Відповідно, вважали відсутніми докази, що підтверджували б факт проживання на території України в період 1991 року.

В ході попередніх судових засідань ОСОБА_1 заявлені нею вимоги підтримала та просила їх задовольнити, посилаючись на те, що будь-які позасудові способи підтвердження належності її до громадянства України відсутні, відповідно вона не має можливості отримати паспорт громадянина України та реалізувати будь-які права громадянина України.

Представник заінтересованої особи Прокопенко І.В., в ході попередніх судових засідань вказував, що фактично ГУ ДМС України в Дніпропетровській області не заперечує проти встановлення заявнику факту проживання на території України в 1991 році, за умови надання нею належних та допустимих доказів на підтвердження вказаного факту. Зазначав, що за даної ситуації спір між сторонами відсутній, а заперечення проти заяви обґрунтовані виключно відсутністю належних доказів на підтвердження юридичного факту.

19.10.2022 сторони, будучи повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, просили суд розглянути справу за їх відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Вислухавши пояснення учасників провадження, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У ч.1 ст.315 ЦПК України передбачено перелік фактів, які встановлюються судом в порядку окремого провадження. Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Так, факти, що мають юридичний характер - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Відповідно до ст. 294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

На виконання вказаних вимог закону, судом витребувано ряд доказів, з метою забезпечення об`єктивного розгляду справи та ухвалення законного, справедливого рішення по справі.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20.06.2019 року у справі № 632/580/17 зроблено висновок, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків.

Питання, яке поставлено перед судом у заяві ОСОБА_1 , є питанням встановлення факту, що має для неї юридичне значення, оскільки встановлення рішенням суду факту проживання на території України станом на 24.08.1991 року або 13.11.1991 року, створює для особи право на отримання паспорту громаляна України та визначення приналежності до громадянства України, що відповідно підтверджує права та обов`язки громадянина України.

При розгляді даної справи суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; 3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис «громадянин України», та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України; 4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України.

Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3, - з моменту внесення відмітки про громадянство України.

27 березня 2001 року затверджено «Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», який відповідно до Закону України «Про громадянство України» (далі - Закон) визначає перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України.

Відповідно до Розділу 1 п.1 Порядку для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, виходу з громадянства України особа подає заяву, а також інші документи, передбачені розділом II цього Порядку.

Відповідно до розділу 2 п. 7 підп. а Порядку встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

Відповідно до розділу 2 п.8 Порядку для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Відповідно до розділу 2 п.9 Порядку для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 2 частини першої статті 3 Закону особа, яка проживала на території України за станом на 13 листопада 1991 року і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її проживання в Україні на зазначену дату, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 13 листопада 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); в) судове рішення про встановлення юридичного факту проживання особи на території України за станом на 13 листопада 1991 року.

Відповідно розділу 2 п.44 Порядку у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Отже, відповідно до положень Закону України «Про громадянство України» і Порядку для набуття громадянства України заявник повинен, зокрема, подати документи, що підтверджують народження його на території України чи постійне проживання на ній, або підтверджують родинні відносини з такою особою, або рішення суду.

Ураховуючи вищезазначене, слід дійти висновку, що належність до громадянства України встановлюється на підставі статті 3 Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час та такий факт підлягає встановленню на підставі судового рішення.

Подібні правові висновки висловлені у постановах Верховного Суду від 24 лютого 2021 року у справі № 522/20494/18, від 05 квітня 2021 року у справі № 523/14707/19, від 29.06.2022 року у справі № 522/9243/20.

Отже, виходячи з норм чинного законодавства, юридичне значення має саме факт постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України 24.08.1991 року або на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» 13.11.1991 року.

Звертаючись із заявою про встановлення юридичного факту постійного проживання у повнолітньому віці на території України за станом на 1991 рік, у тому числі за станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року, ОСОБА_1 посилалася на те, що у 1971 році вона вперше отримала паспорт СРСР у м. Кривий Ріг, а 09.04.1992 року одружившись, вона отримала новий паспорт зразка СРСР серії НОМЕР_2 в м. Кривий Ріг, який згодом втратила, у зв`язку з чим не змогла отримати паспорта громадянина України. Весь період свого життя, в тому числі станом на 1991 рік вона постійно проживала на території м. Кривого Рогу, працюючи в період з 21.02.1986 року по 30.10.1994 року у дитячому садку Північного ГЗК у м. Кривому Розі, а з 14.09.1996 року по теперішній час проживає у будинку АДРЕСА_2 , проживаючи без укладення шлюбу з ОСОБА_17 .

Вищевказані обставини підтверджуються наданими заявником та витребуваними судом доказами.

Відповідно до поновленого свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 від 03.11.2021, виданого Казанківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Баштанському районі Миколаївської області, ІНФОРМАЦІЯ_7 в смт Казанка Казанківського району Дніпропетровської обалсті народилася ОСОБА_18 , батьками якої були ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 12).

08.10.1975 року ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уклала шлюб з ОСОБА_5 , змінивши прізвище на « ОСОБА_20 ». Увказаному шлюбі в них народився син ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що відповідно підтверджено витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 9 та копією свідоцтва про народження (а.с. 13-14).

Вказаний шлюб розірвано 13.03.1979 р, після розірвання шлюбу заявник відновила своє дошлюбне прізвище « ОСОБА_22 », про що свідчить копія повторного свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с. 15).

17.06.1981 р ОСОБА_19 уклала шлюб з ОСОБА_7 , змінивши прізвище на « ОСОБА_8 », що підтверджено витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 9 (а.с. 16). Від вказаного шлюбу ОСОБА_23 народила двох дітей: ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджено свідоцтвами про народження дітей, в яких матір`ю вказано ОСОБА_23 (а.с. 17-18). Вказаний шлюб розірвано 28.08.1990 р., що підтверджено копією повторного свідоцтва про розірання шлюбу (а.с. 19).

ІНФОРМАЦІЯ_5 р в м. Кривий Ріг, заявник народила сина ОСОБА_26 (а.с. 21), а 14.03.1992 р вона ( ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ), уклала шлюб з ОСОБА_11 , змінивши прізвище « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_13 », що підтверджено витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян № 3 (а.с. 20). Вказаний шлюб розірвано рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 18.07.1994 року, а зареєстровано розірвання шлюбу 28.03.1995 року (а.с. 20). Як слідує з повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 7 від 28.09.2022, при укладені шлюбу ОСОБА_1 надавала паспорт НОМЕР_4 виданий 08.12.1981 та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 126-127).

Відповідно до записів у трудовій книжці ОСОБА_1 , 1955 р.н., яка містить записи щодо зміни прізвища з « ОСОБА_22 » на « ОСОБА_20 », з « ОСОБА_20 » на « ОСОБА_22 », з « ОСОБА_22 » на « ОСОБА_8 », а з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_13 », остання в період з 01.09.1990 року по 20.10.1994 року працювала на посадах санітарки, підсобного робітника в дитячому садку № 7 Північного ГЗК ім. Комсомолу України (а.с. 27-28).

Довідкою ПАТ Північний ГЗК № 352/2 від 22.08.2022 підтверджено дійсність записів щодо періодів трудової діяльності ОСОБА_1 з 21.02.1986 по 20.10.1994 (а.с. 88). На підтвердження вказаних обставин Північним ГЗК надано суду копії матеріалів особової справи ОСОБА_1 , з яких слідує, що при працевлаштуванні на підприємство ОСОБА_1 вона вказувала своєю адресою проживання: АДРЕСА_1 . В період з 21.02.1986 по 20.10.1994 вона працювала санітаркою, а потім підсобним робітником. Звільнена з роботи 20.10.1994 року за власним бажанням, про що надано копію наказу (а.с. 115-120, 123).

Крім цього, свідок ОСОБА_17 суду пояснив, що заявника по справі ОСОБА_1 він особисто знає з 1987 року, вони мали дружні стосунки, оскільки в період з 1987 по 1993 рік, він працюючи водієм доставляв продукти в дитячий садок Північного ГЗК, де в той час працювала ОСОБА_1 . В 1993 році автобаза розпалася та він припинив доставляти продукти до дитячого садка, а в 1994 році ОСОБА_1 влаштувалася на роботу до автопарку, в якому він також працював. Йому відомо, що у вказаний період ОСОБА_1 проживала в м. Кривому Розі, а з 1996 року вони почали проживати у цивільному шлюбі, мешкаючи в його будинку по АДРЕСА_2 . Йому відомо, що після початку їх спільного проживання ОСОБА_1 повідомила про втрату нею паспорта, вживала певних заходів для його відновлення, але втраченим було й свідоцтво про її народження. Отримавши дублікат свідоцтва про народження ОСОБА_1 почала займатися питання отримання паспорта громадянина України, але в органах міграційної служби їй роз`яснено необхідність звернення до суду.

Свідок ОСОБА_27 повідомила, що вона знає заявника ОСОБА_1 зі свого 10 річного віку і до сьогоднішнього дня, оскільки ОСОБА_1 є подругою її матері ОСОБА_28 . Її мати працювала вихователем у дитячому садку, де працювала й ОСОБА_1 , тому вони підтримували дружні стосунки, не рідше одного разу на тиждень ОСОБА_1 з сином приїздила до них погостювати. Їй відомо, що починаючи з 1991 року ОСОБА_1 весь час проживала на території України, а саме в м. Кривий Ріг та Криворізькому районі Дніпропетровської області, вона не втрачала з останньою зв`язок.

Відповідно до довідки Глеюватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області № 111 від 27.01.2022, з червня 2005 року ОСОБА_1 постійно проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 30).

З метою встановлення своєї прилаженості до громадянства України та отримання паспорта громадянина України ОСОБА_1 зверталася до Тернівського відділу у м. Кривому Розі ГУ ДМС у Дніпропетровській області, де їй рекомендовано звернутися до суду з заявою про встановлення юридичного факту проживання на території України станом на 24.08.1991 або 13.11.1991 року (а.с. 29). Вказане обгрунтовано тим, що з 2016 року відбулася реформа системи реєстрації місця проживання в Україні та ДМС України не володіє актуальною інформацією про зареєстрованих осіб, архівні документи про зареєстрованих осіб за 1991 рік на зберігання до державних архівів або територіальних органів не передавалися (а.с. 29).

Тернівський відділ у м. Кривому Розі ГУДМС у Дніпропетрвоській області ДМС України 07.06.2022 повідомив ОСОБА_1 , що згідно наявних обліків, відсутня інформація про реєстрацію місця проживання її на території України станом на 24.08.1991 та 13.11.1991 та у зв`язку з реформою системи реєстрації місця проживання актуальна інформація про зареєстрованих осіб станом на 1991 рік відсутня (а.с. 63-64).

Судом витребовувалася інформація щодо зареєстрованого місця проживання ОСОБА_1 в період 1990-1992 року, але у відділі реєстрації місця проживання фізичних осіб у Тернівському районі (а.с. 86), управлінні з питань громадянства, паспортизації, реєстрації та еміграції ГУ ДМС України в Дніпропетрвоській області (а.с. 87), Відлілі реєстрації місця проживання фізичних осіб у Тернівському районі (а.с. 97), відсутні вказані документи.

Разом з тим, Центральне міжрайонне управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області надало суду витребувану інформацію. Повідомило, що ОСОБА_1 ( ОСОБА_23 ) отримувала паспорти громадянина СРСР зразка 1974 року на ім`я ОСОБА_23 виданий 08.12.1981 р, та на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виданий 09.04.1992 р. Заяв про видачу ОСОБА_29 паспорта громадянина України зразка 1994 року не виявлено (а.с. 129-133). До відповіді надано заяви форми № 1 на ім`я ОСОБА_23 та ОСОБА_1 , народженої ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт Казанка Казанківського району Дніпропетровської області, які містять фотокартки та інформацію про місце проживання заявника на дату складення заяв, зокрема станом на 09.04.1992 ОСОБА_1 проживала за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 129-133), що повністю узгоджується з її поясненнями наданими в судовому засіданні. Заява форми № 1 від 09.04.1992 року містить інформацію про місце роботи ОСОБА_1 підсоний робітник ДДЗ Північного ГЗК, інформацію про попередні шлюби та народжених дітей, що повністю узгоджується з вищевказаними дослідженими судом доказами (а.с. 131-132).

Оцінивши всі вищевказані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведення перед судом факту, що заявником по справі є ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка за станом на 24.08.1991 року перебувала у громадянстві колишнього СРСР та постійно проживала на території України.

У зв`язку з втратою паспорта зразка СРСР, ОСОБА_1 позбавлена можливості надати органам ДМС даний паспорт, з відмітками про реєстрацію місця проживання станом на 24.08.1991 року та в подальшому, а тому позбавлена можливості в позасудовому порядку захисти своє невизнане право.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що зібраними по справі доказами у сукупності підтверджено факт постійного проживання ОСОБА_1 на території України у повнолітньому віці за станом на 24.08.1991 року, тому заява в цій частині є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

В решті заяву слід залишити без задоволення, оскільки встановлення факту постійного проживання громадянином колишнього СРСР, який на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживав на території України, є самостійною і достатньою підставою для встановлення належності до громадянства України. Тому немає необхідності встановлення факту проживання заявника на території України станом на 13.11.1991 року, яка є окремою підставою для встановлення належності до громадянства України.

Керуючись ст. ст. 10-13, 76-82, 89, 141, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити частково.

Встановити юридичний факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт Казанка Казанківського району Миколаївської області, на території України станом на 24 серпня 1991 року.

В іншій частині заявлених вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.В. Березюк