справа № 361/5987/21
провадження № 4-с/361/11/22
УХВАЛА

Іменем України

17 серпня 2022 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого-судді Дутчака І.М.,
за участю секретарів: Лебідя В.Ю., Панек А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, у якій просив суд скасувати арешт соціального рахунку Картка киянина, відкритого в Акціонерному товаристві Ощадбанк (далі АТ Ощадбанк або Банк) на його ім`я, накладений 14 серпня 2020 року постановою Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі Відділ ДВС) у виконавчому провадженні № 62727366; скасувати платіжну вимогу, за якою АТ Ощадбанк 15 жовтня 2020 року перерахувало його кошти в розмірі 8077 грн. 80 коп. до Відділу ДВС; повернути незаконно вилучені у нього Відділом ДВС грошові кошти в розмірі 6462 грн.

В обґрунтування скарги вказував, що 27 квітня 2021 року звернувся до АТ Ощадбанк, де має особистий соціальний рахунок Картка киянина, на яку він отримує соціальну допомогу, як учасник бойових дій. Від співробітників Банку він дізнався, що баланс на його соціальному рахунку складає мінус 7000 грн., його кошти були вилучені на виконання листа Відділу ДВС, який наклав арешт на кошти у виконавчому провадженні. Згідно із ст. 70 Закону України Про виконавче провадження розмір відрахувань з його рахунку не міг перевищувати 20 %, а соціальний рахунок не повинен був блокуватися. На даний час дохід від соціальних виплат є єдиним джерелом його доходу та через вказані дії Відділу ДВС він залишився без засобів для існування.

27 квітня 2021 року він звернувся зі скаргами до АТ Ощадбанк та Відділу ДВС.

20 травня 2021 року він отримав лист від АТ Ощадбанк, у якому зазначено, що на його рахунок для соціальних виплат був накладений арешт коштів боржника на підставі постанови державного виконавця від 14 серпня 2020 року у виконавчому провадженні № 62727366, також Банком повідомлено Відділ ДВС, що на вказаний рахунок зараховуються соціальні виплати.

28 травня 2021 року він отримав лист від Відділу ДВС, у якому зазначалося, що у цьому Відділі перебувало виконавче провадження № 62727366 з примусового виконання виконавчого листа Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 серпня 2019 року у справі № 761/28590/19 про стягнення з нього 75000 грн. 14 серпня 2020 року державним виконавцем цього Відділу ДВС винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, проте вказану постанову він не отримував. 06 жовтня 2020 року державний виконавець направив платіжну вимогу до АТ Ощадбанк, та Банк 15 жовтня 2020 року перерахував грошові кошти в розмірі 8077 грн. 80 коп. до Відділу ДВС, при цьому ці кошти отримані ним як соціальна виплата компенсація за пільгу по комунальним рахункам. Вказане стягнення не могло перевищувати 20 %, тобто 1615 грн. 50 коп.

Враховуючи наведені вище обставини, заявник просив суд задовольнити вимоги поданої ним скарги в повному обсязі.

Заявник ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, у поданій до суду скарзі просив суд розглянути справу за його відсутності.

Відділ ДВС у судове засідання теж не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заперечення на скаргу до суду не подавав.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що 24 вересня 2019 року Броварським міськрайонним судом Київської області видано виконавчий лист у кримінальному провадженні № 761/28590/19 на виконання вироку цього ж суду від 22 серпня 2019 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави документально підтверджених процесуальних витрат на проведення експертиз під час досудового розслідування в загальному розмірі 75988 грн. 24 коп.

Із листа Відділу ДВС від 21 травня 2021 року за № 83955 вбачається, що на виконанні у Відділі ДВС перебувало виконавче провадження № 62727366 з виконання виконавчого листа Броварського міськрайонного суду Київської області у справі № 761/28590/19 про стягнення із ОСОБА_1 на користь держави боргу в розмірі 75988 грн. 24 коп. 14 серпня 2020 року державним виконавцем Відділу винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яка направлялася сторонам виконавчого провадження. До державного виконавця надійшли відповіді на електронні запити з органів МВС, про те, що за боржником транспортні засоби не зареєстровані. 14 серпня 2020 року державним виконавцем винесені та направлені до банків постанови про арешт коштів боржника. Арешт на кошти боржника накладений в розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, що складає 83837 грн. 06 коп. На підставі відповіді із АТ Ощадбанк встановлено, що на рахунку боржника наявний залишок коштів. З метою примусового списання коштів боржника, 06 жовтня 2020 року державний виконавець направив до АТ Ощадбанк платіжну вимогу для виконання. 15 жовтня 2020 року на депозитний рахунок Відділу ДВС надійшли кошти стягнуті з боржника кошти в розмірі 8077 грн. 18 коп., з яких: 7116 грн. 18 коп. були перераховані на користь держави на погашення суми основного боргу, 711 грн. 62 коп. виконавчого збору та 250 грн. витрати виконавчого провадження, перераховані до відповідних бюджетів. У зв`язку із тим, що в ході виконавчого провадження іншого майна та коштів, на які можна звернути стягнення не виявлено. 17 лютого 2021 року державним виконавцем винесено постанову по повернення виконавчого документа стягувачу. Зазначав, що підстави для повернення стягнути коштів та зняття (скасування) арешту з рахунків боржника відсутні.

У листі АТ Ощадбанк від 12 травня 2021 року № 11/5-17/736/2501/2021-00/с зазначено, що 27 серпні 2020 року на рахунки відкриті на ім`я ОСОБА_1 накладено арешт на підставі постанови Відділу ДВС про арешт коштів боржника за виконавчим провадженням № 62727366 від 14 серпня 2020 року. Зазначені рахунки не є окремими поточними рахунками, а відкриті для розрахунково-касового обслуговування, на які можуть зараховуватися будь-які надходження, в тому числі для зарахування заробітної плати/соціальних виплат. На даний час постанови про зняття арешту з рахунків ОСОБА_1 до Банку не надходили.

Згідно із випискою по картковому рахунку № НОМЕР_1 за період з 01 січня 2020 року по 27 квітня 2021 року, відкритого 27 серпня 2020 року на ім`я ОСОБА_1 , встановлено арешт суми на рахунку в розмірі 83837 грн. 06 коп., 27 серпня і 09 жовтня 2020 року кошти в загальному розмірі 8055 грн. 70 коп. направлені на погашення арештованої суми. Також із цієї виписки видно, що серед інших транзакцій на вказаний рахунок здійснювалося безготівкове зарахування пенсії.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожному гарантується право на справедливий суд, яке передбачає як прийняття судом остаточного рішення, так і його виконання, яке забезпечується державою.

Згідно із п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України, п. 7 ч. 3 ст. 2 ЦПК України обов`язковість судового рішення є однією з основних засад цивільного судочинства.

У ст. 1291 Конституції України закріплено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

За змістом ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У ч. 1 ст. 1 Закону України Про виконавче провадження від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі Закон № 1404-VIII) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із ст. 2 Закону № 1404-VIII виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

За змістом ст. 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

У ч. 2 ст. 48 Закону № 1404-VIII передбачено, що стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 351 Податкового кодексу України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 151 Закону України Про електроенергетику, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 191 Закону України Про теплопостачання, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 261 Закону України Про теплопостачання, статті 181 Закону України Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення, на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки, на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Згідно із ч. 3 ст. 13 Закону № 1404-VIII платіжні вимоги на примусове списання коштів надсилаються не пізніше наступного робочого дня після накладення арешту та в подальшому не пізніше наступного робочого дня з дня отримання інформації про наявність коштів на рахунках.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 68 Закону № 1404-VIII стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

За змістом ч. 1 ст. 69 Закону № 1404-VIII підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а в разі якщо такий строк не встановлено, до десятого числа місяця, наступного за місяцем, за який здійснюється стягнення. Такі підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці щомісяця надсилають виконавцю звіт про здійснені відрахування та виплати за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 70 Закону № 1404-VIII розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках. За іншими видами стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що виконавець має повноваження звернути стягнення на пенсію боржника лише за відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності іншого майна, на яке можливо звернення стягнення, та для виконання рішення про стягнення періодичних платежів, однак у розмірі не більше 20 відсотків. Таке стягнення здійснюється підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Таким чином, накладання арешту на кошти, які є пенсією боржника після здійснення утримань із неї за виконавчими документами та понад встановлений законом розмір для відрахувань із пенсії, яка є єдиним доходом боржника, є надмірним тягарем для боржника та порушенням його прав на одержання вказаних коштів. При цьому, на кошти, що знаходяться на рахунках та які не є коштами, що складають пенсію, таке обмеження не розповсюджується.

Враховуючи викладене, суд вважає, що накладений арешт на грошові кошти в розмірі 83837 грн. 06 коп. на соціальному рахунку ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкритого АТ Ощадбанк, накладений постановою від 14 серпня 2020 року Відділом ДВС у виконавчому провадженні № 62727366, підлягає скасуванню, оскільки є єдиним доходом заявника.

Щодо заявлених ОСОБА_1 вимог скарги про скасування платіжної вимоги, за якою 15 жовтня 2020 року АТ Ощадбанк перерахувало його кошти в розмірі 8077 грн. 80 коп. до Відділу ДВС, та повернення незаконно вилучених у нього Відділом ДВС грошових коштів у розмірі 6462 грн. суд зазначає наступне.

Із листа АТ Ощадбанк від 12 травня 2021 року вбачається, що рахунки відкриті у цьому банку на ім`я ОСОБА_1 не є окремими поточними рахунками, а відкриті для розрахунково-касового обслуговування на які можуть зараховуватися не тільки заробітної плати/соціальних виплат, а й будь-які надходження.

Разом із тим, у листі Відділу ДВС від 21 травня 2021 року зазначено, що виконавчий лист № 761/28590/19 залишився не виконаним та у зв`язку із тим, що в ході виконавчого провадження іншого майна та коштів, на які можна звернути стягнення не виявлено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону № 1404-VIII, державним виконавцем 17 лютого 2021 року винесено постанову по повернення виконавчого документа стягувачу, та вказаний документ може бути повторно пред`явлений стягувачем до виконання.

Згідно із ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Боржником не доведено та не надані відповідні докази на підтвердження того, що списані з рахунку кошти є саме тими коштами, на які відповідно до ст. 70 Закону № 1404-VIII підлягає стягненню в ході виконавчого провадження лише 20 відсотків, оскільки на відкриті в АТ Ощадбанк рахунки ОСОБА_1 на які можуть зараховуватися не тільки заробітна плата/соціальні виплати, а й будь-які надходження.

Разом з тим, ОСОБА_1 не позбавлений можливості звернення до суду з позовом у порядку ст. 1212 ЦК України про повернення йому безпідставно набутих коштів.

Враховуючи викладене, суд вважає, що скарга ОСОБА_1 у частині вимог про скасування платіжної вимоги, за якою 15 жовтня 2020 року АТ Ощадбанк перерахувало його кошти в розмірі 8077 грн. 80 коп. до Відділу ДВС, та повернення незаконно вилучених у нього Відділом ДВС грошових коштів у розмірі 6462 грн. задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 76, 81, 89, 259, 260, 263 265, 447 451 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Скаргу задовольнити частково.

Скасувати арешт соціального рахунку ОСОБА_2 , відкритого на ім`я ОСОБА_1 , в Акціонерному товаристві Ощадбанк, накладений постановою від 14 серпня 2020 року Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у виконавчому провадженні № 62727366.

В іншій частині у задоволенні скарги відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя Дутчак І. М.