КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2022 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 761/718/21

номер провадження №22-ц/824/4156/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 18 листопада 2021 року /суддя Осаулов А.А./

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання договору оренди, стягнення коштів орендної плати, пені та заборгованості з оплати комунальних послуг, -

В С Т А Н О В И В:

В січні 2021 р. ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому з урахування уточненої позовної заяви та заяви про зменшення розміру позовних вимог просив суд припинити правовідношення між сторонами шляхом розірвання договору оренди приміщення від 18.10.2015 р., стягнути з відповідача борг за оренду з урахуванням пені в розмірі 151 654,00 грн та матеріальну шкоду за несплату житлово-комунальних послуг в сумі 13 320, 31 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 18 листопада 2021 року позов задоволено частково. Розірвано з 18.10.2020 р. договір оренди квартири АДРЕСА_1 від 18.10.2015 р., укладений між ФОП « ОСОБА_3 » та ОСОБА_1 . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованість по сплаті коштів орендної плати в сумі 49 900 грн та несплачені кошти заборгованості за комунальні послуги в сумі 13 320, 31 грн. У задоволенні іншої частини вимог відмовлено, вирішено питання судового збору./а.с. 89-94/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення скасувати, відмовивши у задоволенні позовних вимог.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що 14.04.2020 р. ОСОБА_1 направлено позивачу листа на відправлено повідомлення на телефон з попередженням про розірвання договору оренди квартири. 15.05.2020 р. сторони зустрілись в орендовані квартирі, під час зустрічі передані ключі, водночас, позивач відмовився підписувати акт передачі квартири та повертати завдаток поки не будуть усунуті на його думку недоліки приміщення. Стягуючи орендну плату та борг за комунальні послуги, суд першої інстанції виходив з того, що заборгованість утворилась у період з 18.03.2020 р. по 17.09.2020 р. Судом встановлено, що відповідач продовжувала користуватись майном після закінчення строку договору найму, який продовжив свою дію на строк до 18.04.2020 р., а при направленні повідомлення про розірвання договору не було дотримано п. 8 щодо попередження завчасно за один місяць. Однак, вказував, що це не відповідає обставинам справи, оскільки після направлення повідомлення про розірвання договору 14.04.2020 р., відповідач зробила прибирання та 15.05.2020 р. передала квартиру і ключі позивачеві, після чого квартирою не користувалась а тому за ч. 1 ст. 764 ЦК України договір вважається розірваним. Крім того в матеріалах справи міститься нотаріально-посвідчена вимога позивача від 23.07.2020 р. щодо недотримання договору оренди протягом останніх чотирьох місяців, тобто з 23.04.2020 р. а тому застосування ч. 1 ст. 764 ЦК України щодо поновлення його терміну неможливе. Наголошував також і на тому, що акт примусового відкриття замків не доводить того, що позивачу не передавались ключі, або того, що на момент відкриття у квартирі знаходилась відповідач або її речі. Не відповідає обставинам справи і те, що позивач вважав договір оренди дійсним, оскільки після 18.04.2020 р. він не отримував орендну плату. Заборгованість за житлово-комунальні послуги також утворилась у період, коли договір було розірвано а відповідач не користувалась квартирою.

ОСОБА_3 звернувся з відзивом на апеляційну скаргу, посилаючись на необґрунтованість та безпідставність її доводів. Вказував, що у матеріалах справи відсутні докази отримання повідомлення позивача від 14.04.2020 р. про припинення договору. Наголошував, що передача ключів, майна та остаточні розрахунки мають бути підтверджені відповідно до договору оренди лише складанням акту прийому-передачі а не показами свідка - чоловіка відповідачки.

Сторони про розгляд справи в порядку письмового провадження повідомлені належним чином.

17.03.2022 р. наказом Голови Київського апеляційного суду Головачова Я.В. в умовах воєнного стану встановлено особливий режим роботи. Припинено розгляд справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судового процесу до усунення обставин, які в умовах воєнної агресії проти України зумовлюють загрозу життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів, суддів та працівників апарату Київського апеляційного суду. Установлено, що судді Київського апеляційного суду можуть здійснювати свої повноваження дистанційно у доступному для них місці (в межах України), що дає можливість здійснювати повноваження судді апеляційного суду.

Відповідно до даних системи АСЕД «Апеляція» після 24.02.2022 р. жодних клопотань від сторін не надходило.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення скасуванню з прийняттям рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, на підставі наступного.

Судом встановлено, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 . /а.с.6/

18.10.2015 р. між ФОП ОСОБА_3 (орендодавець) та ОСОБА_1 (орендар) укладено договір оренди приміщення, за яким орендодавець надає в оренду для проживання орендареві квартиру АДРЕСА_1 , плата за оренду складає 8900,00 грн та здійснюється в авансовому порядку щомісяця до 17 числа поточного місяця шляхом передачі готівкових коштів, а у випадку безготівкового перерахування з врахуванням 1 % банківських послуг. При укладенні договору орендар сплачує орендну плату за перший місяць та завдаток у розмірі місячної квартплати, який повертається орендареві після виселення, складання акту прийому-передачі (повернення) орендованого приміщення та майна, здійснення останнього прибирання приміщення, а також повного розрахунку за комунальні послуги та відшкодування шкоди, завданої орендарю, якщо така була. За несвоєчасне здійснення платежів орендар додатково сплачує пеню з розрахунку 0,5 % від несплаченої та передбаченої договором суми за кожен день прострочки. Відповідно до п.8 строк оренди приміщення складає з 18.10.2015 р. по 18.04.2016 р., сторони мають право порушувати питання про дострокове розірвання договору або внесення суттєвих змін в текст договору, якщо попередять одна одну за однин місяць. Договір може бути розірваний при невиконанні сторонами своїх зобов`язань, передбачених договором. Орендодавець має право в односторонньому порядку припинити дію договору, якщо орендарем не виконуються умови договору.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи доводи та вимоги апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції переглядається в частині його оскарження - стягнення заборгованості по орендній платі та комунальним послугам.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції керувався нормами ст.ст. 525, 526 ЦК України щодо недопущення односторонньої відмови від зобов`язань чи зміни його умов; ст. 629 ЦК України щодо обов`язковості виконання договору сторонами; ст. 810 ЦК України, яка регулює питання договору найму (оренди) житла; ст. 815 ЦК України щодо обов`язків використання наймачем житла, забезпечення його збереження та внесення плати за комунальні послуги; ст.ст. 821, 822 ЦК України щодо укладення договору найму житла на строк, встановлений договором та пролонгації договору на тих самих умовах в разі відсутності заперечень та продовження користування майном.

Суд першої інстанції встановив, що у порушення п. 8 договору оренди, ОСОБА_1 не дотрималась строку в один місяць щодо попередження про розірвання договору, продовжила користуватись майном, а тому договір найму продовжив свою дію на строк до 18.10.2020 р. та вважається розірваним саме з цієї дати.

Доводи щодо передачі ключів у травні та подальшого невикористання квартири, судом першої інстанції оцінені критично, оскільки за актом про примусове входження у квартиру відкриття замків було здійснено 09.08.2020 р.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновків щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за орендну плату, яка утворилась з 18.03.2020 р. по 17.09.2020 р. у розмірі 49 900 грн., заборгованості за комунальні послуги станом на 01.10.2020 р. у розмірі 13320, 31 грн.

Однак з таким висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції помилково встановлено, що при направленні повідомлення про розірвання договору не було дотримано п. 8 щодо попередження про розірвання договору за один місяць.

На а.с. 64 містяться докази направлення поштою заяви ОСОБА_1 від 14.04.2020 р. про припинення договору у відповідності до п. 8 договору ОСОБА_3 попереджено про розірвання договору оренди приміщення з 14.05.2020 р. /а.с. 68/

Відповідно до ч. 1 ст. 764 ЦК України, якщо наймач продовжує володіти та/або користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Лист про припинення дії договору з 14.05.2020 р. апеляційний суд вважає належним виконанням умов п. 8 договору щодо намірів припинення договору.

Будь-яких доказів того, що з 15.05.2020 р. ОСОБА_1 продовжила користуватись орендованою квартирою, матеріали справи не містять.

Акт про примусове відкриття та огляд орендованої квартири на а.с. 9 жодним чином не свідчить про проживання ОСОБА_1 після 15.05.2020 р.

Відповідно до ч. 3 ст. 651 ЦК України, у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Доводи відзиву на апеляційну скаргу, щодо того, що єдиним належним підтвердженням розірвання договору є акт прийому-передачі, апеляційним судом відхиляються з огляду на виконання відповідачем п. 8 договору, завчасного повідомлення про його розірвання.

Водночас, щодо заборгованості по комунальним послугам, апеляційний суд вказує на те, що відсутній розрахунок на підтвердження заборгованості за надані комунальні послуги станом на дату припинення договору або докази такої заборгованості.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, розподілу підлягають судові витрати.

З ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 1362 грн за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 376, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 18 листопада 2021 року - задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 18 листопада 2021 року - скасувати, постановивши нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції розподілити наступним чином:

Стягнути з ОСОБА_3 / АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 / на користь ОСОБА_1 / АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 / 1362 /одну тисячу триста шістдесят дві/ гривні.

Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: