ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/862/22Головуючий по 1 інстанції
Справа №703/2943/21 Категорія: 310020000 Ігнатенко Т. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2022 рокум. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 ;

особа, яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_3 ;

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Тимчука Олександра Вікторовича на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 22 березня 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

в с т а н о в и в:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Тимчук О.В., звернулась до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 на її користь грошових коштів в твердій грошовій сумі 6000 гривень на утримання малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення нею повноліття.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказувала, що 26 листопада 2011 року позивач зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з матір`ю і перебуває на її повному утриманні. Відповідач не приймає участі в утриманні дочки, в добровільному порядку надавати матеріальну допомогу не бажає, що змушує позивача реалізувати свої права в судовому порядку.

Позивач в силу об`єктивних причин, наявності двох неповнолітніх дітей на її утриманні та незадовільного стану здоров`я не має змоги працювати, за таких обставин вважає, що розумним і справедливим буде стягнення з відповідача аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі однієї мінімальної заробітної плати щомісяця на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5 до досягнення нею повноліття. Позивач вважає, що з відповідача потрібно стягнути розмір аліментів за минулий час в межах позовної давності

Заочним рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 22 березня 2022 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що стороною позивача не доведено батьківство відповідача щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання якої позивач просить стягувати з ОСОБА_2 кошти. Крім того, суд вказав, що матеріали справи не містять доказів проживання позивача разом з дочкою ОСОБА_6 за адресою, яка зазначена позивачем у позовній заяві як її місце проживання.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, представник позивача адвокат Тимчук О.В. подав апеляційну скаргу, та просив заочне рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 22 березня 2022 року скасувати, та постановити нове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник посилається на те, що рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи та винесено з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи та з порушення норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що дочка ОСОБА_7 проживає разом з позивачем, на підтвердження чого до апеляційної скарги додана довідка квартального комітету Смілянської міської ради від 20 травня 2022 року. Також звертає увагу на те, що судом не враховано той факт, що рішенням Смілянського міськрайонного суду від 03 травня 2022 року шлюб між сторонами у справі розірвано.

Інші доводи апеляційної скарги аналогічні викладеним у позовній заяві.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає зазначеним вище вимогам.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області 26 листопада 2011 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_8 зареєстрували шлюб 26 листопада 2011 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів 26 листопада 2011 року зроблено відповідний актовий запис за №1319. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_8 змінила своє прізвище на « ОСОБА_9 » (а.с.3).

Згідно з ч. 1 ст. 121 Сімейного кодексу України (далі - СК України), права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Як вбачається з позовної заяви, позивач стверджує, що вона та відповідач є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Водночас, як вірно встановлено судом першої інстанції, в матеріалах справи відсутні докази того, що сторони є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( свідоцтво про народження дитини).

При цьому, позивачем надано копію свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , відповідно до якого ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась ОСОБА_10 , батьками якої записано ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Враховуючи наведене, судом першої інстанції правильно встановлено, що позивачем не доведено батьківство відповідача ОСОБА_2 щодо неповнолітньої ОСОБА_4 у встановленому ст.121 СК України порядку, а отже і обов`язок відповідача утримувати дитину відповідно до положень статті 180 СК України.

Твердження в апеляційній скарзі про те, що неповнолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 не спростовують правильності висновків суду щодо не доведення позовних вимог, та не підтверджують батьківства відповідача щодо неповнолітньої ОСОБА_4 .

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, яке б призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а тому апеляційна скарга підлягає до залишення без задоволення, а судове рішення без змін.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника позивача адвоката Тимчука Олександра Вікторовича залишити без задоволення.

Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 22 березня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, визначених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді