Справа № 161/2980/21
Провадження № 2/161/901/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2022 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Крупінської С.С.

при секретарі судових засідань Лесько Б.Я.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про виділ частки земельної ділянки, що є у спільній частковій власності за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про виділ частки земельної ділянки, що є у спільній частковій власності,-

В С Т А Н О В И В:

17.02.2021 позивач звернулась в суд до відповідачів з позовом про виділ внатурі ОСОБА_3 на праві приватної власності частки земельної ділянкидля ведення особистого селянського господарства площею 2, 4757 га, кадастровий номер :03:000:2597, що знаходиться за а дресою: Лищенська сільська рада Луцького району Волинської області.

Свій позов мотивувала тим, що дана ділянка перебуває у спільній частковій власності, іншими співвласниками нерухомого майна є відповідач ОСОБА_4 , частка якої становить 1/3 та відповідач ОСОБА_2 частка якої 1/3 у спільному майні. Просить виділити в натурі на праві приватної власності 1/3 частки земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства

24.02.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі.

09.04.2021 в судовому засіданні відповідачем ОСОБА_2 подана зустрічна позовна заява.

16.04.2021 року ухвалою суду прийнято зустрічну позовну заяву та об`єднати його в одне провадження з первісним .

Ухвалою суду від 16.04.2021 року задоволено клопотання ОСОБА_2 та призначено у справі судову земельно-технічну експертизу, визначено питання, які слід поставити на вирішення експертам Волинського відділення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз, а також зупинено провадження у справі.

05.07.2022 року провадження у справі поновлено у зв`язку із надходженням 28.06.2022 року на адресу суду висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи №8504-8505.

Представник позивача адвокат Носков О.М. первісний позов підтримав, просив його задовільнити. З висновком експерта в частині варіанту поділу №1 земельної ділянки з кадастровим №:03:000:2597 погодився до варіанту №1 заключення експертизи, проти задоволення зустірчного позову не заперечував.

Позивачка за зустрічним позовними вимогами ОСОБА_2 позовні підтримала підтримала просила здійснити виділ належної їй відповідно до частки №2 висновку експерта.

Відповідачка ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, хоча належно була повідомлена.

Заслухавши пояснення сторін дослідивши та оцінивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_3 належить на праві частковій власності, 1/3 частки земельної ділянки яка розташована на території Лищенської сільської ради Луцького району Волинської області що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 31.03.2020 року за №1-429, посвідчено державним нотаріусом Луцької районної державної ноторіальної контори Волинської області. (а.с.7)

Дана земельна ділянка перебуває у спільній частковій власності, іншими співвласниками нерухомого майна є відповідач ОСОБА_4 , та ОСОБА_2 частка яких становить по 1/3 у спільному майні

Іншому співвласнику, ОСОБА_2 належить на праві власності 1/3 частки земельної ділянки,що знаходиться за адресою: знаходиться за а дресою: Лищенська сільська рада Луцького району Волинської області що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 31.03.2020 року за №1-429, посвітчено державним нотаріусом Луцької районної державної ноторіальної контори Волинської області (а.с.).

Згідно з копією державного акту право власності на земельну ділянку площею 2,85 га серії ЯД №303305 від 13.11.2007, кадастровий номер :03:000:2597, та витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі, належить позивачу та відповідачам (а.с.7-12).

Згідно ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 361 ЦК України, співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності

У відповідності до ч.1ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно Постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року по справі № 6-12цс13 кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі.

Статтею 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. У відповідності до ч.1, ч.3 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Положенням статті 364 ЦК України закріплено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Частиною третьою статті 364 цього Кодексу визначено, що у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Виділ часток нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. До такого висновку дійшов Верховний Суд України, розглянувши справу № 6-1443цс16. Вказавши також, що Виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав, а відповідно до статті 126 того ж кодексу, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Статтею 88 Земельного кодексу України встановлено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Учасник у спільній частковій власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки.

Для виділу частки із спільного нерухомого майна повинна бути технічна можливість. Насамперед це означає, що частка яка виділяється повинна бути реально окремим об`єктом нерухомого майна. При цьому частка яка залишається у іншого власника (власників) має також бути окремим об`єктом нерухомого майна в розумінні ст. 181 ЦК України. Тобто, з певної точки зору, при будь-якому виділі частки з нерухомості, завжди відбувається поділ цієї нерухомості на два самостійних об`єкта.

Державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 27 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та цим Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою КМУ від 25 грудня 2015 №1127.

Вчинення нотаріальних дій щодо порядку володіння та користування спільним майном або конкретними його частинами та укладення договорів про визначення розміру часток, зміну розміру часток, а також виділення частки в натурі присвячено пункт 6, глави 1, розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року за № 296/5.

Відповідно до пункту 6, глави 1, розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року за № 296/5, зазначено, що договір про виділення частки в натурі може бути укладений між усіма учасниками спільної часткової власності або між кількома з них. Учасники спільної часткової власності вправі укладати договори про визначення розміру часток, зміну розміру часток, а також виділення частки в натурі (поділу). Договори про виділ частки в натурі майна (поділ), право власності на яке підлягає реєстрації, посвідчуються нотаріусом на підставі документів, що посвідчують право власності на таке майно, або на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, якщо державну реєстрацію права власності на нерухоме майно проведено без видачі документа, що посвідчує таке право.

Частиною 3 статті 364 ЦК України, у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі, з огляду на доведеність та обґрунтованість позовних вимог.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року)

Як вбачається із висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи здійсненої Волинським відділенням Львівського НДІСЕ Міністерства юстиції України №8504-8505 від 27.06.2022 року, в результаті проведеного дослідження запроектовано два технічно можливі варіанти поділу об`єкта та три окремих земельних ділянки з власними під`їздами та зручною конфігурацією.

Керуючись ст.ст. 183, 361, 364, 367 ЦК України, ст. 88 ЗК України, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 27, 77-81, 141, 247, 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Вимоги первісного та зустрічного позовів задовольнити.

Виділити в натурі у власність ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 1/3 частку земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 8252,34 м.кв., кадастровий номер :03:000:2597, що знаходиться на території Лищенської сільської ради Луцького району Волинської області, відповідно до варіанту №1 (часткf№1) заключення судової земельно-технічної експертизи №8504-8505 від 27.06.2022 року.

Виділити в натурі у власність ОСОБА_2 (РНОКПП відсутній) 1/3 частку земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 8252,33 м.кв., кадастровий номер :03:000:2597, що знаходиться на території Лищенської сільської ради Луцького району Волинської області, відповідно до варіанту №1 (часткf№2) заключення судової земельно-технічної експертизи №8504-8505 від 27.06.2022 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 05.09.2022 року..

Суддя Луцького міськрайонного суду С.С. Крупінська