Справа № 199/9112/21
(2/199/679/22)
РІШЕННЯ

іменем України

16.08.2022

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Спаї В.В.,

секретар судового засідання Подварченко А.Ю.,

за участі відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач є позичальником за договором про споживчий кредит № від 12.10.2017 р., укладеним із ПАТ «ОТП БАНК»; відповідач отримав 41 009,82 грн. зі сплатою 0,01% річних за користування кредитом на строк до 12.04.2019 р. Позивач набув право вимоги за вказаним кредитним договором на підставі договору від 22.10.2018 р., який був укладений між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал», №22/10/18, про відступлення прав вимог.

За підрахунком позивача заборгованість відповідача за кредитним договором складає 20 419,77 грн., з яких:

заборгованість за кредитом 15 954,05 грн.,

заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 1,01 грн.,

заборгованість з комісії 4 464,71 грн.

Як зазначається позивачем при зверненні до суду, оскільки відповідач допустив порушення грошового зобов`язання, наявні підстави для застосування приписів ст. 625 ЦК України, відтак, загальний розмір заборгованості становить 23 980,91 грн.:

заборгованість за кредитом 15 954,05 грн.,

заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 1,01 грн.,

заборгованість з комісії 4 464,71 грн.;

3% річних 1 216,88 грн.;

втрати від інфляції 2 344,26 грн.

Про стягнення даної суми з відповідача у позові заявлено відповідну вимогу.

Відповідач позов не визнав повністю (а.с. 70-73).

У відзиві на позовну заяву відповідач просив звернути увагу на виписку з особового рахунку відповідача та розрахунок заборгованості за кредитним Договором №, відповідно до яких останній платіж відповідачем був здійснений 12.03.2018 р. в розмірі 2 282,00 грн., що свідчить про сплив строк позовної давності.

Верховний Суд у постанові від 16.01.2018 р. в справі №279/11064/15ц погодився з правовою позицією, висловленою в постанові Верховного Суду України від 30 вересня 2015 року № 6-154цс15, в якій були встановлені подібні правовідносини та аналогічні фактичні обставини. В постанові ВС зазначив, що у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення процентів за кредитом, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Відповідно до п. 31 Постанови Пленуму ВСС України №5 від 30.03.2012 р., враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв`язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі.

Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи).

Відповідач зазначає, що відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України від 6 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13, зазначено, що відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.

Аналогічна позиція Верховного Суду України викладена у Постановах від 19.03.2014 р. у справі № 6-20цс14, від 18.06.2014 р. у справі № 6-61цс14, від 03.06.2015 р. у справі № 6-31цс15.

Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 листопада 2016 року у справі № 6-2104цс16, початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

На думку відповідача, з урахуванням наведеного, відповідно до статті 257 ЦК України застосовується загальна позовна давність, яка складає три роки.

Останній платіж відповідачем внесено саме на погашення кредиторської заборгованості 12.03.2018 р. Позов про стягнення заборгованості направлено позивачем засобами поштового зв`язку до суду в листопаді 2021 року в зв`язку з чим позивачем без поважних причин пропущений строк позовної давності щодо захисту порушених прав та інтересів.

Частинами 4, 5 ст. 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

У доповненнях до відзиву на позовну заяву (а.с. 102) відповідач зазначив, що з матеріалів справи вбачається, що ним останній платіж внесено саме на погашення кредиторської заборгованості 12.03.2018 р.

Черговий платіж за кредитним договором в квітні 2018 р. відповідачем сплачено не було, а тому саме з цього часу відраховується позовна давність за вимогами повернення кредитних коштів.

Позов про стягнення заборгованості направлено позивачем засобами поштового зв`язку до суду в листопаді 2021 року, тобто з пропуском строку позовної давності. Пропуск строку позовної давності є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог ТОВ «Вердикт Капітал».

На переконання відповідача, твердження позивача, що у зв`язку із погашенням кредитної заборгованості 07.04.2021 р. на суму 689,82 грн., 07.05.2021 року на суму 879,08 грн., 07.06.2021 року на суму 436,49 грн., 07.07.2021 року на суму 806,85 грн. на загальну суму 2812,24 грн. має місце переривання строку позовної давності є хибними.

У постанові Верховного Суду України від 08 листопада 2017 року у справі № 6-2891цс16 вказано, що "відповідно до частин першої, третьої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку; після переривання перебіг позовної давності починається заново. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності лише за умови, якщо такі дії здійснено самим боржником або за його згодою чи дорученням уповноваженою на це особою".

Кошти на загальну суму 2812,24 грн. були стягнуті в примусовому порядку, в рамках виконавчого провадження №64423751, яке було відкрито на підставі виконавчого напису №14885 від 27.01.2021 р., тобто погашення кредитної заборгованості відбулося не за згодою боржника.

У практиці Верховного Суду акцентується увага на безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку між пропуском строку позовної давності щодо основної вимоги та закінченням строку позовної давності щодо додаткових вимог: №569/12918/16-ц від 02.09.2020; №357/5125/16-ц від 09.12.2019; №202/4494/16-ц від 31.10.2018; №310/11534/13-ц від 04.07.2018.

У відповіді на відзив на позовну заяву позивач повідомив, що звернення до суду з його боку мало місце в межах строку позовної давності (а.с. 85-86), зазначив, що п. 1.4 кредитного договору передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути банку суму кредиту та виконати всі інші зобов`язання, встановлені договором, не пізніше 12 квітня 2019 р.

Позивач дізнався про порушення прав 13.04.2019 р., та з цієї дати позивач набув право на звернення до суду за захистом свого права, строк якого спливає 13.04.2022 р.

З розрахунку встановлено, що 07.04.2021 р. було погашено кредитну заборгованість на 689,82 грн., 07.05.2021 р. було погашено заборгованість на 879,08 грн., 07.06.2021 р. погашено заборгованість на 806,85 грн., що свідчить, на переконання відповідача, про переривання строку позовної давності (а.с. 86).

Позивач просив суд про розгляд справи у його відсутності (а.с. 5).

Відповідач просив суд відмовити в задоволенні позову повністю.

Як встановлено судом на підставі доказів, наданих суду у порядку ст.ст. 76 - 80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, відповідач є позичальником за договором про споживчий кредит № від 12.10.2017 р., укладеним із ПАТ «ОТП БАНК», що підтверджується відповідним договором (а.с. 7-9, 15).

Відповідач отримав споживчий кредит в розмірі 54 546,00 грн., процентна ставка 45,93%, взяв на себе зобов`язання повернути суму кредиту банку та всі інші зобов`язання, встановлені договором, не пізніше 12.04.2019 р.(а.с. 7).

Відповідно до специфікації до кредитного договору кредит наданий для придбання наступних товарів: дивану та бензопили на загальну вартість 40 759,82 грн. (а.с. 15).

У графіку платежів сторони за договором погодили кількість днів у розрахунковому періоді, суму платежу за розрахунковий період (погашення суми кредиту (3 031,00 грн.) та процентів за користування кредитом 0,36 грн.)), а також платежі за надану супін послуги (а.с. 9).

Позивач набув право вимоги за вказаним кредитним договором на підставі договору від 22.10.2018 р., який був укладений між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал», №22/10/18, про відступлення прав вимог (а.с. 25 37).

За підрахунком позивача заборгованість відповідача за кредитним договором складає 23 980,91 грн. станом на 26.10.2021 р. (період 13.04.2019 26.10.2021 (а.с. 16)):

заборгованість за кредитом 15 954,05 грн.,

заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 1,01 грн.,

заборгованість з комісії - 4 464,71 грн.;

3% річних - 1 216,88 грн.;

втрати від інфляції 2 344,26 грн.

Відповідач допустив порушення виконання грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 82 ЦПК України).

Як встановлено судом на підставі розрахунку заборгованості (а.с. 17) сплата відповідачем кредиту відбувалася наступним чином: кредит сплачено в сумі 25 055,77 грн., останній платіжний період сплати кредиту 13.02.2018 - 12.03.2018 р., сума сплати 2 169,83 грн. та 2 281,86 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с. 16) 07.04.2021 р. було сплачено 689,82 грн., 07.05.2021 р. 879,08 грн., 07.06.2021 р. 436,49 грн., 07.07.2021 - 806,85 грн., усього на загальну суму 2812,24 грн.

Вказані платежі віднесені позивачем на погашення комісії, що підтверджується відповідним розрахунком (а.с. 16).

Відповідач наголошує на тому, що кошти на загальну суму 2812,24 грн. були стягнуті в примусовому порядку, в рамках виконавчого провадження №64423751, яке було відкрито на підставі виконавчого напису №14885 від 27.01.2021 р., тобто погашення кредитної заборгованості відбулося не за згодою боржника.

Відповідач не надав доказів на підтвердження існування виконавчого провадження з виконання виконавчого напису.

Правовідносини між сторонами в даній справі виникли з договору про споживчий кредит № віл 12.10.2017 р., що підтверджується вказаним кредитним договором (а.с. 7), відповідальності за його невиконання, що підтверджується розрахунками заборгованості (а.с. 16, 17, 18-21), та регулюються ст.ст. 512, 514, 525, 526, 625, 629, 1054 ЦК України.

Дослідив докази в межах заявлених суду вимог, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю, виходячи з наступного.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За нормою ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач, розпорядившись своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, надав суду докази в порядку ст.ст. 76-80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України на підтвердження наявності обставин, що обґрунтовують позовні вимоги, зокрема, факту передачі прав вимоги за кредитним договором, укладеним між відповідачем та ПАТ «ОТП БАНК» 12.10.2017 р., заборгованості відповідача за вказаним договором тощо.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення судом рішення. Сплив позовної давності є підставою для відмови в позові.

Перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц, провадження № 14-96цс18.

Таким чином, щодо заяв відповідачів про застосування строку позовної давності, то оскільки позов необґрунтований, позовна давність не застосовується.

Відповідач не спростував наданий позивачем розрахунок заборгованості, у суду не має сумнівів щодо його правильності, відтак, позов є обґрунтованим.

Заперечуючи проти позову, відповідач посилається на порушення з боку позивача строку позовної давності.

Розв`язуючи спір, суд виходить з наступного.

Поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» та «термін виконання зобов`язання» згідно з приписами ЦК України мають різний зміст.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (стаття 252 ЦК України).

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (ч.1 ст. 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч.4 ст. 631 ЦК України).

Закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору.

Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України.

Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст. 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті).

Оскільки договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу.

Отже, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів.

Аналогічні висновки сформульовані Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 06 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13, від 19 березня 2014 року у справі № 6-20цс14, від 12 листопада 2014 року у справі № 6-167цс14, від 03 червня 2015 року у справі № 6-31цс15, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15, від 29 червня 2016 року у справі № 6-272цс16, від 23 листопада 2016 року у справі № 6-2104цс16 і від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2462цс16.

Оскільки за умовами договору позичальник мав виконувати зобов`язання, зокрема, з повернення кредиту та зі сплати процентів кожного місяця впродовж строку кредитування (до 12.04.2019 р.), перебіг позовної давності для стягнення заборгованості за кожним з цих щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу. Встановлення строку кредитування у договорі. який передбачає внесення позичальником щомісячних платежів, має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а, насамперед, для визначення розміру щомісячних платежів.

Разом з тим, строк позовної давностіобраховується та спливає стосовно кожного щомісячного платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу, а не стосовно заборгованості за кредитом в цілому. В такому разі кредитна заборгованість підлягає стягненню в межах строку позовної давності, на застосування якого наполягав відповідач у відзиві на позов.

За наведених умов початок перебігу позовної давності для погашення щомісячних платежів за договором визначається за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення.

Усього за сумою кредиту відповідач сплатив 25 055,77 грн. (а.с. 17).

Останній платіж ним вчинений 12.03.2018 р. за платіжний період 13.02.2018 12.03.2018 р.р. (а.с. 20).

Наступний платіжний період визначений учасниками кредитного договору 13.03.2018 13.04.2018, за який відповідач мав сплатити 2 268,86 грн., втім, порушив грошове зобов`язання.

Відтак, строк позовної давності до вимоги зі сплати 2 268,86 грн. починається з 14.04.2018 р. та становить 3 (три) роки.

Як встановлено судом, наступні платежі мали місце 07.04.2021 р. (було сплачено 689,82 грн.), 07.05.2021 р. (сплачено 879,08 грн.), 07.06.2021 р. (сплачено 436,49 грн.), 07.07.2021 р. (сплачено 806,85 грн.), усього сплачено на загальну суму 2 812,24 грн. (а.с. 16).

За ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку (ч. 1).

Після переривання перебіг позовної давності починається заново (ч. 3).

Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ч. 4).

Відтак, з 07.04.2021 р. строк позовної давності перервався та з цієї дати почався заново.

04.11.2021 р. позивач через засоби поштового зв`язку пред`явив позов до суду (а.с. 60).

Виходячи з вищенаведеного, строк позовної давності з боку позивача не пропущений, позов підлягає задоволенню: на користь позивача з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором в розмірі 23 980,91 грн. станом на 26.10.2021 р. (період 13.04.2019 26.10.2021 (а.с. 16)) з такими складовими:

заборгованість за кредитом 15 954,05 грн.,

заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 1,01 грн.,

заборгованість з комісії - 4 464,71 грн.;

3% річних - 1 216,88 грн.;

втрати від інфляції 2 344,26 грн.

Щодо розподілу судових витрат.

Оскільки позов задоволений повністю, відповідач повинен сплати судовий збір на користь позивача в розмірі 2 270,00 грн.

Керуючись ст. 13, ч. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 19, ст.ст. 23, 89, п. 2 ч. 1 ст. 258, ст.ст. 259, 263, 264, 265, 268, 272, 273, п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (, м. Київ, Кудрявський узвіз, буд. 5-Б) заборгованість за кредитним договором в розмірі 23 980 (двадцять три тисячі дев`ятсот вісімдесят) грн. 91 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (, м. Київ, Кудрявський узвіз, буд. 5-Б) судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн.

Дата складення повного судового рішення 16.08.2022 р.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська або безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Спаї