У Х В А Л А

щодо прийняття позовної заяви

25.08.2022 р. м. Жмеринка

Суддя Жмеринського міськрайонного суду

Вінницької області Шепель К.А.,

ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енера Вінниця" про порушення пункту 1 частини першої статті 4 Закону України "Про захист прав споживачів" та введення в оману суд при розгляді справ, -

у с т а н о в и в :

22 серпня 2022 року позивач звертається до суду з цим позовом, в якому просить :

- визнати, що згідно з пунктом 1 статті 6 Конвеції про захист прав людини і основоположних свобод особа має право на справедливий суд;

- визнати право позивача згідно зі статтею 8 Конституції України на верховенство права законів України над будь-яким рішенням будь-яких суддів;

- визнати право позивача на укладення договору на підставі статтей 639, 640 ЦК України;

- визнати право позивача, що будь-які договори укладаються виключно наданням пропозиції однієї сторони іншій стороні;

- стягнути з відповідача матеріальну шкоду в сумі 50000 грн, які стягнуті з нього рішенням суду у справах № 130/893/20 та № 130/1505/21;

- стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 250000 грн за оману суду та постіне нервування позивача на восьмому десяткові його років.

До позовної заяви додає копію позову, ухвалу Жмеринського міськрайонного суду від 12 жовтня 2021 року, клопотання про витребування справ..

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, приходжу до висновку, що її необхідно повернути позивачеві з огляду на таке.

У тексті позову ОСОБА_1 використовує лексику, яка не притаманна для написання ділових документів (в тому числі позовних заяв), зокрема виражає явну неповагу та зневажливе ставлення до судової гілки влади.

Зазначення у резолютивній частині позову прохання "визнати, що згідно п.1 ст 6 "Конвенції про захист прав людини і свобод" - особа має право на справедливий суд, а не на суд суддів яких гарант Конституції у ролику на ютубі у 2019 році продажними та жадібними" - виходить за межі нормальної, коректної та легітимної критики, що, наприклад, у розумінні Європейського суду з прав людини констатується як зловживання правом на подання заяви.

Повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом і неприпустимість зловживання процесуальними правами є основними засадами (принципами) цивільного судочинства (пункти 2 та 11 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу (пункт 1 частини другої статті 43 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Отже, позивач ОСОБА_1 , звертаючись до суду з позовною заявою, використовує при цьому некоректну лексику, яка має цинічний (зневажливо-знущальний характер). Вжиті ОСОБА_1 висловлювання у позовній заяві, які не притаманні для написання ділових документів, відображають зневажливе ставлення заявника до судової гілки влади загалом, є виявом очевидної неповаги, не спрямовані на ефективний захист його прав, свобод та інтересів, а тому суперечать завданню цивільного судочинства та є зловживанням процесуальними правами. Тому суд вбачає в діях ОСОБА_1 зловживання процесуальними правами.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

За змістом частини другої статті 44 ЦПК України перелік дій, що суперечать завданню цивільного судочинства та які залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним.

Зловживання процесуальними правами як особливий різновид цивільного процесуального правопорушення полягає в тому, що при зловживанні процесуальними правами відбувається порушення умов реалізації суб`єктивних цивільних процесуальних прав. Це положення відповідає загальнотеоретичним розробкам конструкції зловживання правом, в яких воно нерідко визначається як поведінка, що перевищує (або порушує) межі здійснення суб`єктивних прав. Суб`єкт цивільного судочинства свої цивільні процесуальні права має здійснювати відповідно до їх призначення, яке або прямо визначено змістом того чи іншого суб`єктивного права, або вочевидь випливає з логіки існування того чи іншого суб`єктивного процесуального права.

Суд звертає увагу, що саме з метою виконання завдання цивільного судочинства сторона у справі має користуватися процесуальними правами, сприяючи тим самим суду у здійсненні правосуддя. Отож, якщо особа здійснює певну процесуальну дію не з цією метою, а для досягнення інших цілей (зокрема, образити, принизити учасників судового процесу, їхніх представників, суд, виявити до них і до їхніх дій власні негативні емоції), така особа виходить за межі дійсного змісту відповідного процесуального права, тобто зловживає ним. Правова система має бути спроможною ефективно захистити себе від цих дій. І саме на такий захист спрямовані заходи, які суд застосовує через зловживання учасником судового процесу процесуальними правами.

Дії учасників судового процесу та їхніх представників мають не лише за формою, але й за змістом відповідати завданню цивільного судочинства. Зміст права на справедливий суд несумісний зі свідомим виявом учасником судового процесу чи його представником неповаги до честі, гідності, репутації іншого учасника, представника, суду тощо. Тому суди не повинні розглядати справи, в яких особа, яка ініціювала судовий процес, використовує її процесуальні права на шкоду іншим учасникам судового процесу й інтересам правосуддя.

У процесуальних відносинах, намагаючись донести певну думку до суду, учасники судового процесу, їхні представники, інші особи мають ретельно підбирати слова, а також з обережністю виявляти емоції щодо інших учасників, їхніх представників, суду, осіб, які не беруть участь у судовому процесі. Суд не повинен толерувати використання нецензурної лексики, образливих і лайливих слів чи символів, зокрема для надання характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду (суддям). Такі слова та символи не можна використовувати ні у заявах по суті справи, заявах з процесуальних питань, інших процесуальних документах, ні у виступах учасників судового процесу та їхніх представників.

Такі висновки суду узгоджуються з висновками Великої Палати Верховного Суду у постановах від 13 березня 2019 року у справі № 199/6713/14-ц (пункт 22), від 14 березня 2019 року у справі № 9901/34/19, від 7 листопада 2019 року у справі № 9901/324/19).

Аналогічно Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), застосовуючи підпункт «а» пункту 3 статті 35 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі статтею 34, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на її подання. Для прикладу, ЄСПЛ констатує зловживання правом на подання заяви, коли заявник під час спілкування з ЄСПЛ вживає образливі, погрозливі або провокативні висловлювання проти уряду-відповідача, його представника, органів влади держави-відповідача, проти ЄСПЛ, його суддів, Секретаріату ЄСПЛ або його працівників (див. mutatis mutandis ухвали щодо прийнятності у справах «Ржегак проти Чеської Республіки» від 14 травня 2004 року (Rehak v. the Czech Republic, заява № 67208/01), «Дюрінже та Грандж проти Франції» від 4 лютого 2003 року (Duringer and Grunge v. France, заяви № 61164/00 і № 18589/02)).

У частинах третій четвертій 44 ЦПК України статті визначено, що якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Частиною першою статті 143 ЦПК України передбачено, що заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 148 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадку зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання дій ОСОБА_1 зловживанням процесуальними правами та повернення йому позовної заяви.

Крім того, з метою запобігання в подальшому зловживанням ОСОБА_1 процесуальними правами, до нього необхідно застосувати заходи процесуального примусу стягнути в дохід державного бюджету штраф в розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що згідно зі статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» з 1 січня 2022 року становить 2481 грн.

Керуючись статтями 44, 142, 148, 259, 260, 271 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Визнати, що звернення ОСОБА_1 з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енера Вінниця" про порушення пункту 1 частини першої статті 4 Закону України "Про захист прав споживачів" та введення в оману суд при розгляді справ, - є діями, що суперечать завданню цивільного судочинства та є зловживанням процесуальними правами.

Позовну заяву ОСОБА_1 повернути позивачеві.

Застосувати до ОСОБА_1 , 1948 року народження, АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , заходи процесуального примусу у вигляді штрафу в розмірі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят однієї) грн, та стягнути з нього вказану суму в дохід Державного бюджету України.

На ухвалу може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її винесення.

Суддя Костянтин ШЕПЕЛЬ