Справа № 450/145/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Куса Д.А.
Провадження № 22-ц/811/4286/21 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Ванівського О.М.

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

секретаря: Цьопи С.Ю.,

за участі: позивача ОСОБА_1 та її представника адвоката Бардин Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 20 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Давидівська сільська рада Львівського району Львівської області про визнання права власності в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

В січні 2016 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що її матері ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , належав на праві власності житловий будинок в АДРЕСА_1 загальною площею 43,6 м. кв. Вказаний будинок, забудови 1940 року, був наданий її батькам у 1946 році після переселення їх родини з Польщі взамін залишеного там нерухомого майна. Домогосподарство по АДРЕСА_1 на час смерті ОСОБА_6 належало матері, а після її смерті перебувало у фактичному користуванні позивачки.

05 жовтня 1992 року матір позивачки, ОСОБА_6 , склала заповіт, яким на випадок своєї смерті належний їй на праві особистої власності житловий будинок в с. Чишки Пустомитівського району Львівської області заповіла ОСОБА_5 . Зазначає, що вона як спадкоємець майна своєї матері, відповідно до положень ст. 549 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року), які діяли на час відкриття спадщини, фактично вступила в управління та володіння спадковим майном і таким чином прийняла спадщину, що підтверджується відповідними довідками Чишківської сільської ради, а також страховим свідоцтвом про страхування нею всіх будівель, які перебували у її володінні після смерті матері.

Позивач звернулася в нотаріальну контору про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, належне її матері ОСОБА_6 , однак у зв`язку з відсутністю у неї правовстановлюючих документів на зазначений житловий будинок, їй роз`яснено право вирішувати дане питання у судовому порядку.

Окрім цього, відповідач у справі ОСОБА_2 , вважає себе власником житлового будинку по АДРЕСА_1 після смерті її батька, брата позивачки, ОСОБА_7 , чинить позивачці перешкоди у користуванні спадковим майном, яке вона отримала після смерті матері, і яке є окремим від господарства брата позивачки, а також перешкоди у приватизації позивачкою земельної ділянки для його обслуговування.

За таких обставин єдиним способом захисту права власності на спадкове майно є його визнання в судовому порядку, а тому позивач змушена звернутись за захистом своїх прав до суду. З огляду на викладене, просила позов задоволити.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 20 вересня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 право власності на нерухоме майно в порядку спадкування на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 551,20 грн. сплаченого судового збору.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2 , подавши апеляційну скаргу.

З рішенням суду не погоджується, вважає його таким, що винесене з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що не існує жодного правовстановлюючого документу, який би підтверджував, що ОСОБА_6 володіла будинком (господарством під номером 251). Відтак незрозуміло на який будинок суд визнав право власності і такими ж недоречними вважає покликання суду на довідки сільської ради від 2013-2014 років, оскільки право власності жодними довідками посвідченим бути не може.

Зазначає, що у 1969 році, враховуючи те, що помешкання було аварійним, Чишківською сільською радою надано дозвіл ОСОБА_7 на будівництво нового будинку в межах того ж господарства, що належало родині. З приводу старого будинку було прийняте рішення про його знесення. Отримавши дозвільну документацію, ОСОБА_7 розпочав нове будівництво, яке в подальшому завершив. У новозбудований житловий будинок вселився ОСОБА_7 з родиною, а також його сестра ОСОБА_8 , яка згодом перейшла жити до аварійного приміщення старого будинку, який вже був переобладнаний під літню кухню. Зазначає, що за життя ОСОБА_8 не належало жодних будівель в с. Чишки Пустомитівського району, правовстановлюючі документи про таке відсутні.

В 1998 році помер брат позивачки, ОСОБА_7 , батько відповідачки ОСОБА_2 , який за життя оформив заповіт на ім`я своєї доньки.

Зазначає, що позивачка ОСОБА_5 в 1998 році самовільно вселилася до літньої кухні та заявила свої права на дане приміщення. Вказує, що цей будинок з 2011 року непридатний до проживання.

Просить скасувати рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 20 вересня 2021 року та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення позивача ОСОБА_1 та її представника адвоката Бардин Р.І. на заперечення доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку, що обставини, на які посилається позивач в обґрунтування своїх вимог, знайшли підтвердження в ході судового розгляду справи, ґрунтуються на законі, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з огляду на наступне.

Встановлено, що згідно довідок Державного архіву Львівської області від 23.12.2003 року №Г-5422-03 року та від 27.07.2015 року, які містяться в матеріалах справи, у 1945 році родина у складі: голова родини ОСОБА_9 , 1908 р.н., члени родини: ОСОБА_10 , 1909 р.н. дружина; ОСОБА_7 , 1940 р.н. син; ОСОБА_11 , 1934 р.н. дочка; ОСОБА_12 , 1869 р.н. батько; ОСОБА_13 , 1870 р.н. мати, була переселена з села Торки Перемишльського повіту (Польща) у село Чишки Винниківського району Львівської області. В документах переселенського відділу Львівського облвиконкому, у списку переселенців, які прибули з Польщі у село Чишки Винниківського району Львівської області, за 1946 рік зазначено, що за родиною ОСОБА_9 було закріплено всього 2,65 га землі.

Згідно довідок, виданих виконкомом Чишківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 05.03.2013 року №211 та від 03.12.2013 року №986, що підтверджується копіями книги погосподарського обліку №4, наданими Чишківською сільською радою на виконання ухвали Пустомитівського районного суду Львівської області від 23.03.2016 року, відповідно до записів книги погосподарського обліку №4 за 1991-1995 роки, домогосподарство за особовим рахунком № НОМЕР_1 з земельною ділянкою 0,29 га належало одній особі - ОСОБА_6 , 1909 р.н., і перебувало у фактичному користуванні її дочки, ОСОБА_5 . Домогосподарство №145 з земельною ділянкою 0,28 га, належало ОСОБА_7 , 1940 р.н., та в ньому рахується п`ять осіб: ОСОБА_7 , 1940 р.н. голова господарства, ОСОБА_14 , 1944 р.н дружина, ОСОБА_2 , 1967 р.н. донька, ОСОБА_15 , 1972 р.н. син, ОСОБА_16 , 1985 р.н внучка. Таким чином, в одній погосподарській книзі зареєстровано два господарства на двох різних осіб, два житлових будинки, яким присвоєно особові рахунки.

ОСОБА_7 рішенням виконкому Чишківської сільської ради від 14.05.1969 року та рішенням Пустомитівської районної ради від 19.06.1969 року №379 надано дозвіл на будівництво житлового будинку в с. Чишки на виділеній йому земельній ділянці площею 0,12 га з присадибного фонду, що належала ОСОБА_6 . Зазначеним рішенням було зобов`язано забудовника по закінченню будівництва знести стару хату та видано свідоцтво на забудову. Рішенням виконкому Чишківської сілської ради від 09.11.2000 року №56 відмінено рішення щодо знесення старого житлового будинку та прийнято рішення про використання його як літньої кухні.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 помер, склавши заповіт від 10.12.1998 року, яким все своє майно заповів дочці ОСОБА_2 .

Відповідно до свідоцтва про право власності серії НОМЕР_2 , виданого виконкомом Чишківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області 11.12.2000 року, яке зареєстроване у Львівському БТІ 11.12.2000 року за №416, ОСОБА_7 належав житловий будинок АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами три сараї, літня кухня та криниця. Після смерті батька ОСОБА_7 , відповідач ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15.12.2000 року та реєстраційного посвідчення від 11.01.2001 року успадкувала вказаний житловий будинок по АДРЕСА_1 з господарськими будівлями і спорудами, в тому числі і літню кухню.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 20.05.2014 року по справі 450/1214/13, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.09.2014 року, отримані ОСОБА_2 правовстановлюючі документи на домогосподарство в АДРЕСА_1 , визнані незаконним та скасовані як такі, що набуті ОСОБА_2 з порушенням чинного законодавства, оскільки померлий у 1998 році ОСОБА_7 набув цивільних прав у 2000 році на підставі рішення Чишківської сільської ради від 09.11.2000 року №50. Вищевказане рішення Чишківської сільської ради від 09.11.2000 року №50 визнано незаконним та скасоване.

Вказаним рішенням Апеляційний суд Львівської області визнав незаконними та скасував також свідоцтво про право власності на житловий будинок, серії НОМЕР_2 , видане 11.12.2000 року Львівським ОДК БТІ та ЕО на ім`я ОСОБА_7 , свідоцтво про право на спадщину за заповітом серії АЗО №698834 від 15.2.2000 року, видане ОСОБА_2 державним нотаріусом Пустомитівської державної нотаріальної контори Підгірняк Н.С., та свідоцтво про право власності на житловий будинок серії НОМЕР_3 , видане 11.01.2001 року Львівським ОДК БТІ та ЕО на ім`я ОСОБА_2 .

Згідно ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Довідкою, виданою виконавчим комітетом Чишківської сільської ради від 16.12.2014 року №1102 стверджується, що згідно погосподарських книг Чишківської сільської ради Пустомитівського району Львівськї області, господарство в с. Чишки, яке в даний час являється будинковолодінням АДРЕСА_1 рахується за ОСОБА_5 .

Згідно довідки, виданої виконкомом Чишківської сільської ради 01.07.2016 року №874, ОСОБА_6 до дня смерті постійно проживала та була зареєстрована по АДРЕСА_1 . За її господарством рахується житловий будинок та земельна ділянка для обслуговування житлового будинку. ОСОБА_6 (до дня смерті 1994 року) проживала разом з дочкою ОСОБА_5 1934 р.н., яка і проживає за вказаною адресою по сьогоднішній день без реєстрації і веде там господарство.

05 жовтня 1992 року ОСОБА_6 склала заповіт, посвідчений 05.10.1992 року секретарем виконавчого комітету Чишківської сільської Ради народних депутатів Новосад О.І., зареєстрований в реєстрі за №16. Згідно вказаного заповіту належний їй на праві особистої власності житловий будинок та інші господарські будівлі, які знаходяться в с. Чишки Пустомитівського району Львівської області вона заповіла своїй дочці ОСОБА_5 .

Рішенням Чишківської сільської ради від 22.03.2007 року №139 відновлено запис в погосподарській книзі на господарство по АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_6 .

Рішенням Чишківської сільської ради від 12.12.2014 року №36 житловому будинку, який належить гр. ОСОБА_5 відновлено поштову адресу АДРЕСА_1 , зобов`язано ОСОБА_5 провести оформлення та реєстрацію права власності житлового будинку і представити виконкому сільської ради для внесення в облікові документи згідно вимог законодавства.

Чишківська сільська рада своїми рішеннями від 22.03.2007 року №139 та від 12.12.2014 року №36 фактично повернула літній кухні статус житлового будинку і заперечила рішення виконавчого комітету Чишківської сільської ради від 09.11.2000 року №56.

ІНФОРМАЦІЯ_3 позивач ОСОБА_5 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , виданим Франківським районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області 01.05.2017 року, актовий запис №424.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер син позивачки, ОСОБА_7 , яким було подано до приватного нотаріуса заяву про прийняття спадщини на спадкове майно його матері ОСОБА_5 , що знаходиться в с. Чишки Пустомитівського району Львівської області, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданим приватним нотаріусом Левченко Л.Г. 10.05.2017 року, № витягу 47651184. Факт смерті засвідчується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_5 , виданим Давидівською сільською радою об`єднаної територіальної громади Пустомитівського району Львівської області 12.01.2018 року, актовий запис №09.

Згідно витягів про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданих приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Леон М.В., 13.06.2018 року № витягу 52263075, 25.07.2018 року № витягу 52739213, 25.07.2018 року № витягу 52739269 спадкоємцями майна ОСОБА_7 є його доньки ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та дружина ОСОБА_3 , які звернулися із заявами про прийняття спадщини.

Ухвалою від 19.06.2019 року по справі №450/145/16-ц Пустомитівський районний суд Львівської області залучив ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 в якості правонаступника позивача ОСОБА_5 .

Таким чином, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , отримали право на спадкування після ОСОБА_6 , як правонаступники позивача ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з частинами першою, третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до частини першої статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно до нотаріуса, який відповідно до вимог статті 68 Закону України «Про нотаріат» при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку.

За правилами ст. 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Позивачем у позові про визнання права власності є власник - особа, яка має право власності на майно (тобто вже стала його власником, а не намагається ним стати через пред`явлення позову).

Отже, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 ЦК України.

Суд прийшов до правильного висновку, що після смерті ОСОБА_6 , її дочка ОСОБА_5 вступила в оперативне управління спадковим майном, яке визначене у заповіті ОСОБА_6 , і тим самим згідно ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини, фактично прийняла спадщину ОСОБА_6 , хоча не оформила правовстановлюючих документів, які б підтверджували її право власності на вказаний житловий будинок та господарські споруди.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 20 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 06 вересня 2022 року.

Головуючий: Ванівський О.М.

Судді Цяцяка Р.П.

Шеремета Н.О.