ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 686/6536/20

Провадження № 22-ц/4820/1414/22

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на час навчання, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області в складі судді Чевилюк З.А. від 16 червня 2021 року.

Заслухавши доповідача, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд, -

встановив:

В березні 2020 року позивачка ОСОБА_1 , звертаючись в суд з цим позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання сина на період навчання, вказувала, що ОСОБА_3 є слухачем організованого Студією вивчення польської мови для студентів іноземців Лодзького університету в навчальному році 2019/2020 дев`ятимісячного підготовчого курсу для вищого навчання в Польщі (напрямок: медицина) від 26.09. 2019 року до 30.09.2020 року- навчання за денною формою. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина, який продовжує навчання, має заборгованість зі сплати аліментів до досягнення сином 18-ти річного віку. ОСОБА_4 навчається на денній формі, а тому позбавлений можливості працювати, стипендії він не отримує, проживає у гуртожитку, несе витрати на придбання продуктів харчування, канцтоварів та на проїзд до місця навчання. Витрати на утримання сина повністю несе позивачка.

Тому позивачка просила стягнути з відповідача аліменти в зв`язку з навчанням сина в розмірі ј частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму щомісяця, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення ОСОБА_3 23-річного віку.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30.11.2020 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/6 від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для працездатної особи, щомісячно на період навчання, але не більше, як до досягнення ОСОБА_3 двадцяти трьох років.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 9500 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 840,80 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду в частині визначення розміру аліментів і ухвалити нове рішення про стягнення з нього аліментів на користь позивачки на утримання повнолітнього сина на період навчання в розмірі 1/10 частки від його заробітку (доходу) щомісячно. На думку апелянта, суд першої інстанції, посилаючись на розмір доходу відповідача від 30000 грн. до 120 000 грн. щомісячно, не врахував, що після відрахування податків його дохід становить на 20% менше. Також не взято до уваги, що відповідач в добровільному порядку продовжує надавати матеріальну допомогу сину і після його повноліття, сплачуючи щомісячно кошти на депозитний рахунок місцевого відділу ДВС після закінчення виконавчого провадження № 3517471 про стягнення аліментів. Суд формально обмежився висновком про відсутність у відповідача інвалідності та доказів стійкої непрацездатності, які б перешкоджали здійснення його трудової функції, не врахувавши його стан здоров`я. Не перевірено, у якій мірі сама позивачка виконує обов`язок з утримання повнолітнього сина.

Суд також безпідставно відмовив у клопотанні про відкладення розгляду справи для долучення до матеріалів справи документів на підтвердження перебування на утриманні відповідача непрацездатної матері.

Окрім цього, судом безпідставно стягнуто з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 9500 грн. та 840 грн. судового збору.

Розгляд справи судом апеляційної інстанції проводиться в порядку ч. 2 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував обставини, що мають значення для справи, допустив порушення норм процесуального права, у зв`язку з чим рішення слід змінити.

Так, судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано. До повноліття ОСОБА_5 з відповідача стягувалися аліменти на його утримання на підставі судового рішення.

ОСОБА_4 навчається в Республіці Польща: вивчав польську мову для студентів Лодзького університету в навчальному році 2019/2020, дев`ятимісячний підготовчий курс для вищого навчання в Польщі (напрямок медицина) від 26.09.2019 року до 30.09.2020 року-навчання за денною формою навчання, без отримання стипендії.

Починаючи з 2020/2021 навчального року, ОСОБА_4 стаціонарно навчається у Медичному університеті ім. Сілезьких п`ястів у Вроцлаві, за медичним напрямком, з отриманням стипендії 1250 злотих на місяць.

На момент розгляду справи ОСОБА_4 є студентом 2 курсу 4 семестру в 2021/2022 навчальному році, що триває з 01.10.2021 року по 30.09.2022 року Медичного університету ім. Сілезьких п`ястів у Вроцлаві, Факультет лікарської справи, денна форма навчання, тривалість навчання 6 років (12 семестрів). Запланована дата закінчення навчання 30.09.2026 року.

Відповідач надав згоду на виїзд сина ОСОБА_5 за кордон до Республіки Польщі з метою навчання.

ОСОБА_4 проживає в гуртожитку, несе витрати у зв`язку з придбанням продуктів харчування, канцтоварів, проїздом до місця навчання тощо, у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги на період навчання.

Матеріальну допомогу сину на період навчання надає позивачка.

Відповідач працевлаштований, отримує дохід за інформацією з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків в середньому у розмірі від 30 000 грн. до 120 000 грн. щомісячно. На його утриманні також перебуває малолітня донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Сторони не дійшли згоди щодо надання відповідачем матеріальної допомоги на утримання сина на період його навчання.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Частково задовольняючи позов та визначаючи розмір аліментів в 1/6 частину від заробітку (доходу) відповідача, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з його спроможності надавати у цьому розмірі матеріальну допомогу сину на період навчання, врахувавши наявність у нього ще однієї неповнолітньої дитини та стипендію, яку отримує ОСОБА_4 і яка частково покриває його поточні витрати.

Доводи апеляційної скарги про помилковість цих висновків суду є безпідставними.

Так, згідно з ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

За змістом ч.1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187,189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Суд першої інстанції правильно встановив, що ОСОБА_4 є студентом 2 курсу Медичного університету ім. Сілезьких п`ястів у Вроцлаві, навчається стаціонарно, що виключає можливість працювати і мати заробіток.

Отримувана стипендія 1250 злотих на місяць не покриває усі його витрати і він потребує матеріальної допомоги на період навчання.

ОСОБА_4 у письмових поясненнях ствердив, що саме позивачка надає йому допомогу для покриття витрат на щоденний проїзд до навчального закладу, оплату гуртожитку, продукти харчування, канцтовари, інші побутові речі, здійснює оплату послуг зв`язку тощо.

Відповідач працює в АТ «Універсал Банк», його фактичний дохід дійсно є меншим від нарахованого доходу на суму утриманих податків, проте аліменти утримуються саме з фактично отриманого доходу, тому його доводи про отримання доходу на 20 % менше ніж нараховано, не мають істотного значення і не впливають на вирішення цього спору.

Той факт, що після повноліття сина відповідач продовжував сплачувати кошти на утримання сина також підтверджує його спроможність сплачувати аліменти на цей час у визначеному судом розмірі на утримання сина на період його навчання.

Суд правильно констатував, що відносно відповідача не встановлено інвалідність, відсутні докази його стійкої непрацездатності, яка б перешкоджала здійсненню його трудової функції. В свою чергу матеріали справи не містять достатніх доказів, що стан здоров`я відповідача і наявні захворювання зумовлюють значні витрати на лікування, чим погіршується його матеріальне становище.

Суду не надано також доказів перебування на утриманні відповідача непрацездатних родичів. При цьому суд правильно відхилив клопотання про відкладення розгляду справи з метою додаткового надання доказів, з врахуванням норми ст. 83 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції по суті спору.

Разом з тим, при вирішення питання розподілу судових витрат суд припустився помилки.

Так, за змістом ч.ч.1-2 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суд першої інстанції в порушення ч.ч.1-2 ст. 141 ЦПК стягнув судові витрати з відповідача повністю, а не пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позовні вимоги задоволено на 66,7 %, тому з відповідача на користь позивачки слід стягнути 6336,50 грн. понесених судових витрат на правничу допомогу. Посилання апелянта на неспівмірність понесених нею витрат на правничу допомогу в сумі 9500 грн., зважаючи на час та обсяг виконаних представниками позивачки робіт, є безпідставним.

В свою чергу пропорційно розміру задоволених позовних вимог слід стягнути з відповідача 560, 28 грн. судового збору в дохід держави.

З врахуванням наведеного оскаржуване рішення слід змінити в частині розподілу судових витрат, в решті залишити без змін.

Керуючисьст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 червня 2021 року в частині розподілу судових витрат змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 6336,50 грн. понесених судових витрат на правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_2 560,28 грн. судового збору в дохід держави.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25 серпня 2022 року.

Судді Л.М. Грох

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк