Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2022 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді- Якимець О. І.,

за участю секретаря судового засідання Карпишиної К.С.,

представник позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 в особі законного представника ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Подільська районна в місті Києві державна адміністрація як орган опіки та піклування, про стягнення заборгованості за договором позики,

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовною заявою в якій просить стягнути з відповідача, як спадкоємця, суму позики у розмірі 1324000,00 грн за договором позики від 29 березня 2013 року, укладеного між позивачем та померлою ОСОБА_5 .

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що за договором позики від 29 березня 2013 року ОСОБА_2 позичив ОСОБА_5 грошові кошти у розмірі 400000,00 грн, що у еквіваленті становить 50000,00 дол. США, зі строком повернення до 29 липня 2016 року. Отримання коштів підтверджено розпискою ОСОБА_5 . Однак, ОСОБА_5 взяті зобов`язання за договором позики не виконала. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла. Після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно. Стягувач направляв претензію до нотаріальної контори про виконання грошового зобов`язання за договором позики від 29 березня 2013 року, однак таке із сторони спадкоємців залишилась без виконання. Спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_5 прийняла ОСОБА_3 . Станом на 06 березня 2018 року утворилась спірна сума заборгованості. У відповідності до ст. ст. 1046, 1047, 1216, 1281, 1282 ЦК України просить позов задовольнити.

Представником відповідача в особі законного представника подано до суду відзив, який містить заперечення на позов. Наводить аргументи про те, що спірний договір позики не укладався, або був укладений під впливом обману, насильства тощо, адже ОСОБА_5 на той час було 75 років, були відсутні доходи, які б давали можливість повернути позику. Вважає, що договір позики є підробленим, або таким, що укладений під впливом обману чи насильства. Просить у позові відмовити.

12 вересня 2019 року у справі проведено повторний автоматизований розподіл справи між суддями. Головуючим суддею визначено Васильченка О. В.

24 травня 2021 року у справі проведено повторний автоматизований розподіл справи між суддями. Головуючим суддею визначено Якимець О. І.

19 листопада 2018 року ухвалою суду забезпечено докази по справі до подання позовної заяви шляхом витребування спадкової справи після смерті ОСОБА_5

30 листопада 2018 року у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання.

30 листопада 2018 року ухвалою суду забезпечено позов шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 .

25 лютого 2019 року ухвалою суду призначено будівельно-технічну експертизу квартири АДРЕСА_1 для визначення ринкової вартості об`єкта нерухомості. Провадження у справі зупинено.

09 жовтня 2019 року поновлено провадження у справі.

17 вересня 2020 року ухвалою суду призначено судову почеркознавчу експертизу. Провадження у справі зупинено.

28 травня 2021 року ухвалою суду прийнято до розгляду справу за правилами загального позовного провадження.

20 січня 2022 року поновлено провадження у справі.

15 лютого 2022 року ухвалою суду залучено до справи третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору. Закрито підготовне провадження та призначено справу до судового розгляду по суті за правилами загального позовного провадження.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю та просить такий задовольнити з підстав викладених у ньому.

У судове засідання сторона відповідача та представник третьої особи не з`явились, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце судового засідання, про причини неявки не повідомили, однак враховуючи думку представника позивача щодо можливості розгляду справи у відсутності відповідача, наявність відзиву на позовну заяву, суд прийшов до висновку про розгляд справи у відсутності осіб, що не з`явились.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного.

Судом досліджено копію договору позики від 29 березня 2013 року, укладений між ОСОБА_2 (позикодавець) та ОСОБА_5 (позичальник). Відповідно до умов договору позичальник позичив у позикодавця строком з 29 березня 2013 року по 29 липня 2016 року, включно, без сплати відсотків за користування, грошові кошти у сумі 4000000,00 грн, що на день передачі грошей еквівалентно 50000,00 дол. США. Сума позики, що підлягає поверненню має відповідача еквівалентові 50000,00 дол. США.

Факт отримання грошових коштів ОСОБА_5 в присутності свідків підтверджено розпискою від 29 березня 2013 року.

Оригінали договору позики та розписки досліджено судом у судовому засіданні та встановлено відмінність від копії, які містить у справі, що долучено до позовної заяви в частині підписів сторін у договорі позики та відомостей про свідків у розписці /Том 1, арк. спр. 92-95, Том 2, арк. спр. 102/.

У зв`язку зі невиконання відповідачем зобов`язання за договором позики, між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 виникли спірні договірні правовідносини, які регулюються нормами ст. ст. 1046, 1047, 1049 Цивільного кодексу України.

13 липня 2016 року ОСОБА_5 звернулась до ОСОБА_2 із листом про неможливість повернення позики у зв`язку із погіршенням самопочуття через сімейні обставини. Просить відтермінувати виплату позичених коштів /Том 1, арк. спр. 103/.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла, що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 / Том 1, арк. спр. 40/.

Після її смерті Чотирнадцятою Київською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 224/18 / Том 1, арк. спр. 35-74/.

Із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_5 звернулась ОСОБА_4 , яка діє як законний представник від імені малолітньої дочки ОСОБА_3 /Том 1, арк. спр. 39/.

Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 1281 цього Кодексу кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Повертаючись до матеріалів справи суд відмічає, що ОСОБА_2 , дізнавшись про смерть ОСОБА_5 , направив до нотаріальної контори претензію в порядку ст. 1281 ЦК України, яку просив довести до відома спадкоємців померлої ОСОБА_5 . Разом із тим, просив повідомити про спадкоємців, яким видано свідоцтво про право на спадщину /Том 1, арк. спр 60/.

Претензія отримана нотаріальною конторою 07 серпня 2018 року /Том 1, арк. спр. 60/.

Відповідно до листа державного нотаріуса Чотирнадцятої Київської державної нотаріальної контори від 21 серпня 2018 року № 2945/02-14 , останній повідомив ОСОБА_2 про доведення до відома його вимог до спадкоємців. Також спадкоємцям роз`яснено ст. 1282 ЦК України /Том 1, арк. спр.ю 64, зворотня сторона/.

15 листопада 2018 року свідоцтво про право на спадщину за заповітом видано спадкоємцю за заповітом ОСОБА_3 . До складу спадщину увійшла квартира АДРЕСА_2 , арк. спр. 72/.

Відповідно до висновку експертів за результатами проведення будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи від 19 серпня 2019 року № 9725/19-42/9726/19-43, складеного експертами Київського науково-дослідного інституту судових експертиз ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 становить 870928,00 грн /Том 1, арк. спр. 237-243/.

Попри те, спадкоємець в порушення вимог ст. 1282 ЦК України не виконав вимог кредитора спадкодавця за договором в межах вартості майна, одержаного у спадщину, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Повертаючи до матеріалів справи суд відмічає, що сторона відповідача категорично заперечували факт укладення договору позики, підписання розписки, листа про відтермінуванян сплати коштів, у зв`язку із цим судом за їх же клопотанням відповідно до ухвали суду від 13 грудня 2021 року була призначена судова почеркознавча експертиза щодо підписів ОСОБА_5 на цих документах.

Висновком експертів від 13 грудня 2021 року № 32706/32707/21-32 за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи установлено, що підписи від імені ОСОБА_5 у договорі позики від 29 березня 2013 року, в розписці від 29 березня 2013 року від імені ОСОБА_5 , у листі про відстрочення повернення боргу від 13 липня 2016 року - виконані не рукописним способом, а нанесені шляхом перенесення барвної речовини синього кольору з поверхні рельєфного кліше-факсиміле підпису на поверхню документів способом безпосереднього контракту кліше-факсиміле з поверхнею аркушів, а відтак не були об`єктом почеркознавчого дослідження /Том 2, арк. спр. 117-123/.

Позивачем будь-яких інших доказів у відповідності до ст. ст. 76-80 ЦПК України, які б спростовували встановлені дані висновком експертів суду не подано.

У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядок, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Відповідно до правової позиції викладено у постанові Верховного суду України від 18 вересня 2013 року (справа № 6-63цс13) зазначено, що у разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

Враховуючи наведене вище, аналізуючи подані докази та встановлені обставини, суд прийшов до переконання про те, що відсутні дані про факт укладення 29 березня 2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 договору позики грошових коштів, написання 29 березня 2013 року ОСОБА_5 розписки про отримання коштів, написання 13 липня 2016 року листа про відстрочення повернення боргу, адже досліджений висновок експертів від 13 грудня 2021 року встановив відсутність підписів відповідача на досліджуваних документах - договорі позики, розписці та листа про відстрочення повернення боргу, оскільки в документах наявні тільки зразки підписів здійснені за допомогою рельєфного кліше-факсиміле підпису, що не може бути об`єктом почеркознавчого дослідження.

Згідно з ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналогічна норма міститься ч. 1 ст. 81 ЦПК України.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (висновок Верховного Суду у постанові від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17).

Згідно з ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання про те, що позивачем не доведено факт укладення, а відтак і отримання грошових коштів за договором позики від 29 березня 2013 року ОСОБА_5 , а тому відсутні правові підстави для виконання зобов`язання спадкодавця спадкоємцем у відповідності до ст. 1282 ЦК України, а відатк у позові відмовити повністю.

У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем понесено судові витрати, що підтверджено доказами, які містяться у матеріалах справи, які необхідно покласти на останнього.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 17, 76-80, 259, 265, 273, 354, пунктом 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України, суд

у х в а л и в:

у позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 в особі законного представника ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Подільська районна в місті Києві державна адміністрація як орган опіки та піклування, про стягнення заборгованості за договором позики - відмовити.

Судовий збір сплачений позивачем при зверненні до суду із позовом - покласти на позивача.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Строк апеляційного оскарження може бути поновлено у відповідності до ч.2 ст.354 Цивільного процесуального кодексу України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_2 (місце проживання - АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 );

відповідач ОСОБА_3 (місце проживання - АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 );

законний представник відповідача ОСОБА_4 (місце проживання - АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 );

третя особа Подільська районна в місті Києві державна адміністрація як орган опіки та піклування (місцезнаходження - місто Київ, Контрактова площа, будинок № 2).

Повне судове рішення складено 22 липня 2022 року.

Суддя О. І. Якимець