Провадження №2-о/748/14/22
Єдиний унікальний № 748/117/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2022 рокум. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Олещенко В.І.,

за участю секретаря судового засідання Вадюхіної О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Чернігові в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Ковпитський старостинський округ Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, Головне Управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, про встановлення факту постійного проживання,

В С Т А Н О В И В:

14 січня 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою, в якій просить встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2 липня 1987 року і по 25 грудня 1989 року в АДРЕСА_1 . Свою заяву мотивує тим, що з 2 липня 1987 року та по даний час проживає в с. Ковпита, Чернігівського району, Чернігівської області, однак зареєстрована за вказаною адресою була тільки у 1990 році, оскільки у період з 1985 року по 1990 рік була зареєстрована у студентському гуртожитку, і підтвердити факт проживання з 2 липня 1987 року по 25 грудня 1989 року вона не має змоги. На її звернення до Ковпитського старостинського округу щодо видачі довідки про факт постійного проживання без реєстрації в цей період в АДРЕСА_1 , остання отримала відмову. Встановлення даного факту необхідне для оформлення пенсії, інакше як в судовому порядку встановлення даного факту не має можливості.

Ухвалою судді від 17 січня 2022 року заява була залишена без руху, оскільки не відповідала вимогам викладених у ст. 177 ЦПК України. 31 січня 2022 року, згідно поштового конверту заявник усунула недоліки.

Ухвалою судді від 3 лютого 2022 року прийнято заяву до розгляду, відкрито окреме провадження та призначено судове засідання.

3 червня 2022 року від заінтересованої особи Головного Управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області надійшли письмові пояснення по справі, в яких зазначено, що заявником не надано жодних належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів, які б вказували на те, що з 02.07.1987 року по 25.12.1989 рік ОСОБА_1 дійсно проживала в с. Ковпита Чернігівського району та області. У зв`язку з цим просять відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про встановлення факту, що має юридичне значення.

У судове засідання заявник не з"явилася, надіслала заяву про розгляд справи у її відсутності.

Заінтересовані особи Ковпитський старостинський округ Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, Головне Управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області в судове засідання явку своїх представників не забезпечили.

Ковпитський старостинський округ Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області подав заяву про розгляд справи у відсутності їх представника, проти вимог заяви не заперечують, при вирішенні заяви покладаються на розсуд суду.

Головне Управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області в своїх запереченнях просили судове засідання провести без участі їх представника.

Згідно положень ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

У відповідності до положень частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Як вбачається із заяви ОСОБА_1 , населений пункт с. Ковпита Чернігівського району та області згідно постанови КМУ від 23.07.1991 року за № 106 відноситься до зони посиленого радіоекологічного контролю і вона не має змоги підтвердити факт проживання з 2 липня 1987 року по 25 грудня 1989 року в с. Ковпита, що позбавляє її можливості оформити пенсію.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

В силу ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту:1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Перелік юридичних фактів, що підлягають установленню в судовому порядку, визначений у ст. 315 ЦПК України не є вичерпним.

Як роз`яснено у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Для вирішення питання про можливість встановлення факту проживання заявника законодавством визначений інший позасудовий порядок розгляду, а саме шляхом звернення до органів пенсійного фонду, і тільки у разі незгоди з рішенням зазначеного органу, особа має право на звернення до суду, але не із заявою про встановлення факту, а з позовом про оскарження дій та прийняття рішення у передбаченому законом порядку, звернувшись до відповідного адміністративного суду.

Встановлення факту постійного проживання заявника на території посиленого радіоекологічного контролю заявнику необхідно для отримання пенсії на пільгових умовах, отже встановлення факту заявник пов`язує з одночасним вирішенням спору про призначення та перерахунок пенсії (розмір).

Ці обставини свідчать про наявність спору про право на отримання пенсії та пільг, який не підлягає вирішенню в порядку окремого провадження, повинен вирішуватися в порядку позовного провадження з дотриманням правил юрисдикції.

Установлений нормативно-правовими актами порядок призначення пенсії на пільгових умовах передбачає і встановлення органом ПФУ відповідного факту, а рішення вказаного органу щодо призначення підлягає оскарженню у встановленому законом порядку.

Як передбачено законодавцем у ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст.4 КАС України, публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Відповідно до роз`яснень наданих судам у п.3 Постанови пленуму ВАСУ від 20.05.2013 № 8, суди повинні звертати увагу на те, що спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб`єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

ПФУ (його територіальні органи) є суб`єктом владних повноважень, наділеним владними управлінськими функціями у сфері пенсійного забезпечення.

Частиною першою ст. 5 КАС України передбачено право кожної особи звернутися до адміністративного суду, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

З огляду на встановлені у справі обставини та наведені вимоги закону, враховуючи постанову Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2020 року у справі № 287/167/18-ц провадження № 14-505 цс 19, суд приходить до висновку про закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України, оскільки суд вбачає спір, який має розглядатися за правилами адміністративного судочинства.

Так як, згідно п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), сплачений заявником судовий збір слід повернути.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 13, 19, 247, 255 ч. 1 п. 1, 256, 260, 261 ЦПК України, п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», суд,

У Х В А Л И В :

Провадження в цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Ковпитський старостинський округ Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, Головне Управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, про встановлення факту постійного проживання - закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

Повернути ОСОБА_1 сплачену на р/р: UA0025522, , отримувач: ГУК у Черніг. обл /Чернігів.р-н) 22030101, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 22030101, суму судового збору в розмірі 496 грн 20 коп. згідно квитанції ID 6701-4966-9033-6975 від 31.01.2022 року.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя В.І. Олещенко