Провадження № 2/522/1856/22
03 червня 2022 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси, у складі :
головуючого - судді Науменко А.В.
за участю секретаря Звонецької І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку загального позовного провадження цивільну за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності в порядку спадкування за законом,-
До провадження Приморського районного суду м. Одеси, 21 жовтня 2021 року надійшов позов ОСОБА_1 до Одеської міської ради встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності в порядку спадкування за законом.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач, ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про народження НОМЕР_1 від 04 вересня 1970 року. Свідоцтво про народження було заповнено російською мовою, де прізвище, ім`я, по-батькові народженого записано, як « ОСОБА_1 ».
Також у вказаному Свідоцтві зазначено батьків позивача на російській мові: батько - ОСОБА_2 , мати - ОСОБА_3 .
ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 77 років помер ОСОБА_2 . Це підтверджується Свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 від 16 березня 2019 року, видане Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Одеській області.
Після смерті ОСОБА_2 заявник, як син померлого, звернувся до державного нотаріуса Приморської державної нотаріальної контори Сажневої Т.А. з заявою від 12.07.2019 року №885 про прийняття спадщини за законом після смерті батька (спадкова справа № 373л/2019 розпочата 12.07.2019 року конторою у місті Одесі).
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 05.02.2020 року у справі №522/18164/19 встановлено факт родинних відносин, а саме те, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до довідки №44/02-14 від 20.01.2021 року, виданої державним нотаріусом Приморської державної нотаріальної контори у м. Одесі Сажневою Т.А., ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем померлого ОСОБА_2 .

Так, ОСОБА_2 за життя належало частка 9/50 будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується наступним.

Відповідно до посвідки про народження серії НОМЕР_3 батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є мовою оригіналу (російська мова) ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Згідно до свідоцтва про право на спадщину від 06.06.1953 р., виданого нотаріусом другої міської державної нотаріальної контори, єдиними спадкоємцями після померлого ОСОБА_8 є його дружина ОСОБА_7 , діти-сини ОСОБА_2 , ОСОБА_9 , дочки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , до складу спадкового майна входить 1/2 частина домоволодіння, розташованого за адресою АДРЕСА_2 . Таким чином, батько позивача успадкував 1/10 частину частина домоволодіння, розташованого за адресою АДРЕСА_2 .

Зазначене додатково підтверджується довідкою №58 від 10.08.1996 р., виданою Одеським міжрегіональним бюро технічної інвентаризації, в якій зазначено (мовою оригіналу) ОСОБА_2 на праве личной собственности принадлежит и за ним зарегистрировано 1/10 часть дома №8 по сп. Ковалевского.

Відповідно до реєстраційного посвідчення від 06.07.1998 р. 1/2 частина домоволодіння по АДРЕСА_2 зареєстрована за ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11

ІНФОРМАЦІЯ_6 померла мати ОСОБА_2 . ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про смерть.

На час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_7 її син (батько позивача) ОСОБА_2 постійно проживав з останньою, що підтверджується записами в домовій книзі, та вважається таким, що прийняв спадщину. Окрім нього з померлою також разом проживали син ОСОБА_9 , дочки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які також вважаються такими, що прийняли спадщину.

Відповідно до ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Відповідно до довідки КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради від 12.07.2019 р. ОСОБА_7 на праві власності належала 1/10 частка та 11/50 частка домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 . Таким чином, ОСОБА_7 належало 16/50 часток домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 .

Отже, батько позивача ОСОБА_2 після смерті своєї матері, як один з чотирьох спадкоємців (дітей), успадкував 4/50 частки домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 .

Таким чином, ОСОБА_2 на праві приватної власності належало 1/10 частка та 4/50 частки домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , що загалом складає 9/50 часток.

На час виникнення правовідносин, а саме, коли у батька позивача виникло право власності на частину домоволодіння діяв Цивільний Кодекс України в редакції 1963 року, яким не було передбачено реєстрацію права власності в БТІ та видачу право встановлювальних документів (свідоцтв про право власності). Реєстрація в БТІ та видача свідоцтв про право власності розпочала проводитись в 90-х роках, при цьому законом не було встановлено строків реєстрації та видачі відповідних свідоцтв. З введенням в дію Цивільного Кодексу України в 2004 році передбачено обов`язкову реєстрацію права власності, яку проводило БТІ. На даний час реєстрацію проводить відповідна реєстраційна служба. Так як батько позивача мав право власності на частину домоволодіння при дії норм законодавства на той час, то з введенням нового закону він таке право не втратив. Перелік правовстановлюючих документів, на підставі яких проводилась реєстрація будинків у селах, містах Української PCP було передбачено додатком до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP від 31.01.1966 р., до яких, зокрема, відносились свідоцтва про спадщину, видані нотаріальними конторами.

Відповідно до постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.10.2019 року №1348/02-31 державний нотаріус Сажнева Т.А. зазначає, що в матеріалах спадкової справи відсутні документи які підтверджують належність спадкодавцеві частки домоволодіння під АДРЕСА_1 , а також в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні будь-які відомості щодо зареєстрованого права власності на вищевказаний об`єкт нерухомого майна на ім`я спадкодавця.

Проте наразі така реєстрація права власності не можлива у зв`язку зі смертю спадкодавця, а за життя батько позивача не зареєстрував своє право власності. Більш того, у зв`язку із транслітерацією при перекладі з російської на українську мову у свідоцтві про право на спадщину від 06.06.1953 р., виданим нотаріусом другої міської державної нотаріальної контори, помилково зазначено батька позивача як « ОСОБА_2 », в той час як в паспорті громадянина України та свідоцтві про смерть останнього зазначено « ОСОБА_2 ».

З огляду на зазначені обставини, позивач змушений звернутись до суду із позовною заявою про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 27 вересня 2021 року по справі відкрито провадження.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 11 січня 2022 року вирішено клопотання позивача про витребування доказів по цивільній справі за справою ОСОБА_1 до Одеської міської ради встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити та витребувати у державного нотаріуса Приморської державної нотаріальної контори у м. Одеса Сажнєвої Т.А. (65012, м. Одеса, вул. Середньофонтанська, 19-б) матеріали спадкової справи №6440960 від 12.07.2019 року після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 11 січня 2021 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

24 січня 2022 року від відповідачів до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника відповідача.

17 лютого 2022 року від Приморської державної нотаріальної контори у м. Одеса до суду надійшла копія спадкової справи № 373/л/2019.

В судове засідання призначене на 02 червня 2022 року з`явився позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_12 .

Відповідач про дату та час судового засідання сповіщений належним чином. Попередньо надали до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторони позивача, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про народження НОМЕР_1 від 04 вересня 1970 року ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 . Свідоцтво про народження заповнено російською мовою, де прізвище, ім`я, по-батькові народженого записано, як « ОСОБА_1 ». У вказаному Свідоцтві зазначено батьків позивача на російській мові: батько - ОСОБА_2 , мати - ОСОБА_3 .

Відповідно до Свідоцтва про смерть НОМЕР_2 від 16 березня 2019 року, видане Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Одеській області 15 березня 2019 року у віці 77 років помер ОСОБА_2 .

Після смерті ОСОБА_2 заявник, як син померлого, звернувся до державного нотаріуса Приморської державної нотаріальної контори Сажневої Т.А. з заявою від 12.07.2019 року №885 про прийняття спадщини за законом після смерті батька (спадкова справа № 373л/2019 розпочата 12.07.2019 року конторою у місті Одесі).

Відповідно до постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.10.2019 року №1348/02-31 державний нотаріус Сажнева Т.А. зазначає, що в поданих документах для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом встановлено, що в документах є розбіжність, а саме: не встановлений факт родинних відносин між спадкоємцем - ОСОБА_1 та спадкодавцем - ОСОБА_2 , а саме: в Свідоцтві про смерть спадкодавця в графі «прізвище, ім`я, по-батькові» померлого вказано « ОСОБА_4 », а в паспорті спадкоємця вказано особу громадянина « ОСОБА_1 ». При цьому, у витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст..ст. 126, 133, 135 СК України, отриманого нотаріусом 12.07.2019 року № 8, в графі «Відомості про дитину» вказано ОСОБА_5 ».

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 05.02.2020 року у справі №522/18164/19 встановлено факт родинних відносин, а саме те, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до довідки №44/02-14 від 20.01.2021 року, виданої державним нотаріусом Приморської державної нотаріальної контори у м. Одесі Сажневою Т.А., ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем померлого ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 за життя належало частка 9/50 будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується наступним.

Відповідно до посвідки про народження серії НОМЕР_3 батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є мовою оригіналу (російська мова) ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Згідно до свідоцтва про право на спадщину від 06.06.1953 р., виданого нотаріусом другої міської державної нотаріальної контори, єдиними спадкоємцями після померлого ОСОБА_8 є його дружина ОСОБА_7 , діти-сини ОСОБА_2 , ОСОБА_9 , дочки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , до складу спадкового майна входить 1/2 частина домоволодіння, розташованого за адресою АДРЕСА_2 . Таким чином, батько позивача успадкував 1/10 частину частина домоволодіння, розташованого за адресою АДРЕСА_2 .

Зазначене додатково підтверджується довідкою №58 від 10.08.1996 р., виданою Одеським міжрегіональним бюро технічної інвентаризації, в якій зазначено (мовою оригіналу) ОСОБА_2 на праве личной собственности принадлежит и за ним зарегистрировано 1/10 часть дома №8 по сп. Ковалевского.

Відповідно до реєстраційного посвідчення від 06.07.1998 р. 1/2 частина домоволодіння по АДРЕСА_2 зареєстрована за ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11

ІНФОРМАЦІЯ_6 померла мати ОСОБА_2 . ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про смерть.

На час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_7 її син (батько позивача) ОСОБА_2 постійно проживав з останньою, що підтверджується записами в домовій книзі, та вважається таким, що прийняв спадщину. Окрім нього з померлою також разом проживали син ОСОБА_9 , дочки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які також вважаються такими, що прийняли спадщину.

Відповідно до ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Відповідно до довідки КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради від 12.07.2019 р. ОСОБА_7 на праві власності належала 1/10 частка та 11/50 частка домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 . Таким чином, ОСОБА_7 належало 16/50 часток домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 .

Отже, батько позивача ОСОБА_2 після смерті своєї матері, як один з чотирьох спадкоємців, успадкував 4/50 частки домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 .

Таким чином, ОСОБА_2 на праві приватної власності належало 1/10 частка та 4/50 частки домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , що загалом складає 9/50 часток.

Суд встановлює, що на час виникнення правовідносин, а саме, коли у батька позивача виникло право власності на частину домоволодіння діяв Цивільний Кодекс України в редакції 1963 року. Суд визнає, що Цивільним Кодексом в редакції 1963 року не було передбачено реєстрацію права власності в БТІ та видачу право встановлювальних документів (свідоцтв про право власності), при цьому законом не було встановлено обов`язковості та строків реєстрації та видачі відповідних свідоцтв.

З введенням в дію Цивільного Кодексу України в 2004 році передбачено обов`язкову реєстрацію права власності, яку проводило БТІ (на даний час реєстрацію проводить відповідна реєстраційна служба).

Суд встановлює, що так як батько позивача мав право власності на частину домоволодіння при дії норм законодавства на той час, то з введенням нового закону він таке право не втратив. Перелік правовстановлюючих документів, на підставі яких проводилась реєстрація будинків у селах, містах Української PCP було передбачено додатком до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP від 31.01.1966 р., до яких, зокрема, відносились свідоцтва про спадщину, видані нотаріальними конторами.

Відповідно до постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.10.2019 року №1348/02-31 державний нотаріус Сажнева Т.А. зазначає, що в матеріалах спадкової справи відсутні документи які підтверджують належність спадкодавцеві частки домоволодіння під АДРЕСА_1 , а також в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні будь-які відомості щодо зареєстрованого права власності на вищевказаний об`єкт нерухомого майна на ім`я спадкодавця.

Наразі така реєстрація права власності не можлива у зв`язку зі смертю спадкодавця, а за життя батько позивача не зареєстрував своє право власності. Більш того, у зв`язку із транслітерацією при перекладі з російської на українську мову у свідоцтві про право на спадщину від 06.06.1953 р., виданим нотаріусом другої міської державної нотаріальної контори, помилково зазначено батька позивача як « ОСОБА_2 », в той час як в паспорті громадянина України та свідоцтві про смерть останнього зазначено « ОСОБА_2 ».

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. Суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

Така правова позиція узгоджується з роз`ясненнями, наданими у постанові Пленуму Верховного Суду України, висловленою у п.п. 1, 12 Постанови № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення».

Предметом розгляду справи є серед іншого встановлення факту належності свідоцтва про право на спадщину від 06.06.1953 р., виданого нотаріусом другої міської державної нотаріальної контори, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Згідно з законом, встановлення вказаного факту породжує юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника.

Заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа можуть подавати: особа - власник правовстановлюючого документа, якій необхідно довести належність цього документа їй; спадкоємці померлої особи - власника цього документа для оформлення спадкових прав; утриманці померлого для одержання пенсії; прокурор у порядку статей 45, 46 ЦПК; інші особи, які заінтересовані у встановленні факту.

Аналізуючи наявні в справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеним факт належності свідоцтва про право на спадщину від 06.06.1953 р., виданого нотаріусом другої міської державної нотаріальної контори, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, що померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення його померлим.

Відповідно до ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Як передбачено ст. 328 ЦК України право власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1258 ЦК спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Згідно зі ст. 1261 ЦК у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

На підтвердження права власності позивача на частку у будинку за адресою: АДРЕСА_1 позивачем надано до суду: копія паспорту ОСОБА_1 ;

-копія РНОКПП ОСОБА_1 ;

-копія свідоцтва про народження ОСОБА_1 ;

-копія паспорту ОСОБА_2 ;

-копія свідоцтва про народження ОСОБА_2 ;

-копія свідоцтва про право на спадщину від 06.06.1953 р. ;

-копія довідки Одеського міжміського бюро технічної інвентаризації від 10.08.96 р;

-копія реєстраційного посвідчення Одеського міжміського бюро технічної інвентаризації від 06.07.98 р.;

-копія листа КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради від 12.07.2019 р.;

-копія свідоцтва про смерть ОСОБА_7 ;

-копія свідоцтва про смерть ОСОБА_2 ;

-копія витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 12.07.2019 р.;

-копія довідки, виданої державним нотаріусом Приморської державної нотаріальної контори у м. Одеса Сажневою Т.А. від 20.01.2021 р.;

-копія постанови державного нотаріуса Приморської державної нотаріальної контори у м. Одеса Сажневої Т.А. від 09.10.2019 р. ;

-копія рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05.02.2020 року ;

-копія довідки №2458 від 04.07.2019 р.;

-копія довідки про склад сім`ї від 04.07.2019 р. ;

-копія технічного паспорту від 17.12.99 р. ;

-копія технічного паспорту від 28.03.21 р. ;

-копії з домовою книги будинку АДРЕСА_3 .

Відповідно до п.23 "Про судову практику у справах про спадкування; нормативно-правовий акт № 7 від 30.05.2008 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження, у зв`язку з чим позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Таким чином, суд вбачає за можливе визнати за позивачем ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_4 ) право власності на 1/10 частку будинку за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після батька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 та право власності на 4/50 часток будинку за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після батька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76,77, 141, 259, 263, 264, 265, 268,272,273 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Одеської міської ради встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити.

Встановити факт належності свідоцтва про право на спадщину від 06.06.1953 р., виданого нотаріусом другої міської державної нотаріальної контори, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_4 ) право власності на 1/10 частку будинку за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після батька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_4 ) право власності на 4/50 часток будинку за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після батька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя А.В. Науменко

Повний текст рішення виготовлений 13.06.2022 року.

Суддя А.В. Науменко

03.06.2022