ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

30 серпня 2022 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 738/1103/21

Головуючий у першій інстанції Парфененко О. Я.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/245/22

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Скрипки А.А.

суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Менського районного суду Чернігівської області у складі судді Парфененко О.Я. від 18 жовтня 2021 року, місце ухвалення рішення м.Мена, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину, в якому просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь аліменти на утримання неповнолітнього сина сторін спору - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2 000 грн. щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення сином повноліття. В обґрунтування вимог заявленого позову ОСОБА_1 вказував, що від спільного проживання з відповідачем ОСОБА_2 вони мають сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає з ним і перебуває на його утриманні. Відповідач ОСОБА_2 проживає окремо, в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча має працездатний вік, офіційно ніде не працює, періодично їздить на заробітки за кордон, аліментів на утримання інших осіб не сплачує. За даних обставин, позивач вважав за доцільне стягнення з відповідача на його користь на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліментів у твердій грошовій сумі - 2 000 грн. на місяць.

Рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 18.10.2021 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину - задоволено. Судом стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 грн., щомісячно, починаючи з 01.09.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми за один місяць. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 908 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить оскаржуване рішення суду першої інстанції від 18.10.2021 року змінити в частині визначеного розміру стягнення аліментів, визначивши їй сплату аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1 310 грн. Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 вказують, що оскаржуване рішення суду першої інстанції від 18.10.2021 року є незаконним, необґрунтованим, ухваленим із неправильним застосуванням норм матеріального права. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає, що вона не відмовляється від надання сину матеріальної допомоги, і постійно її надавала продуктами харчування, одягом та необхідними речами, що могли б підтвердити свідки. Апелянт стверджує, що суд першої інстанції не задовольнив її заяву про відкладення розгляду справи, розглянувши справу за відсутності відповідача, що позбавило апелянта права щодо надання такого доказу, як показання свідків. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_2 також вказує, що вона не може сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, оскільки вона не працює за станом здоров`я, доходу не має, має на утриманні батька ОСОБА_4 , 1939 року народження, також відповідач має трьох повнолітніх дітей та онуку. Апелянт зазначає, що позивач не зазначив, що він отримує державну допомогу на сина в розмірі 2 552,80 грн., пенсію в розмірі 2 686,20 грн., неофіційно працює і отримує заробітну плату. Апелянт стверджує, що вказані обставини не були враховані судом першої інстанції при визначенні розміру стягнутих з неї аліментів.

Згідно приписів ч.1 статті 369 ЦПК України, апеляційний суд розглядає справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Менського районного суду Чернігівської області від 18.10.2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину, без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч.13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с.64,65), учасники даного спору обізнані про наявність ухвал апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження у справі та про призначення справи до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення (виклику) учасників справи.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є батьками неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданим 29.08.2006 року народження (а.с.4).

Згідно витягу про зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб №17-22/989 від 19.08.2021 року, ОСОБА_1 зареєстрований по АДРЕСА_1 , разом із ним зареєстровані: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).

Факту проживання дитини ОСОБА_3 разом із батьком ОСОБА_1 відповідач ОСОБА_2 не оспорює.

Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №2947 від 03.06.2021 року та Консультативного висновку спеціаліста від 27.07.2021 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рекомендоване індивідуальне навчання, він має медичні показання для отримання державної соціальної допомоги строком на 2 роки (а.с.30,31).

Як вбачається із оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 18.10.2021 року, задовольняючи вимоги заявленого ОСОБА_1 позову про стягнення аліментів, суд першої інстанції виходив із фактичних обставин справи та норм права, які регулюють спірні правовідносини. А саме, судом першої інстанції при вирішенні даного спору по суті прийнято до уваги, що відповідач ОСОБА_2 не оспорює обставин щодо місця проживання дитини із позивачем, при цьому, відповідач не надала докази на підтвердження того, що вона добровільно надає кошти на утримання дитини, не надала докази про свій стан здоров`я, про наявність інших дітей, непрацездатних осіб. За даних обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність задоволення вимог заявленого ОСОБА_1 позову, та стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 грн. щомісячно, починаючи з 01.09.2021 року, і до досягнення дитиною повноліття.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо наявності підстав для зменшення розміру стягнутих з неї судом першої інстанції аліментів на користь позивача на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2 000 грн. щомісячно до 1 310 грн. щомісячно, не можуть бути підставою для зміни оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 18.10.2021 року, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

З даного приводу суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно статті 3 (ч.1) Конвенції про права дитини, 20.11.1989 року, (редакція зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), Конвенцію ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Частинами 2,3 статті 11 Закону України Про охорону дитинства визначено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до приписів ч.2 статті 150, статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із положеннями ч.3 статті 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до приписів ч.1 статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч.2 статті 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Частиною 3 статті 182 Сімейного Кодексу України визначено, що суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає, що вона не відмовляється від надання сину матеріальної допомоги, і постійно її надавала продуктами харчування, одягом та необхідними речами, що могли б підтвердити свідки. Апелянт стверджує, що суд першої інстанції не задовольнив її заяву про відкладення розгляду справи, розглянувши справу за відсутності відповідача, що позбавило апелянта права щодо надання такого доказу, як показання свідків.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставами для зміни оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 18.10.2021 року, виходячи із наступного. Як вбачається з матеріалів справи (а.с.24а, 32-34), розгляд даної цивільної справи судом першої інстанції відбувся 18.10.2021 року за відсутності відповідача ОСОБА_2 , яка була належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду даної справи. При цьому, показання свідка, виходячи із положень статті 90 ЦПК України, є одним із видів доказів по справі. Відповідно до ч.1,2,3 статті 89 ЦПК України, яка регламентує оцінку доказів, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_2 також вказує, що вона не може сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, оскільки вона не працює за станом здоров`я, доходу не має, має на утриманні батька ОСОБА_4 , 1939 року народження, також відповідач має трьох повнолітніх дітей та онуку. Апелянт зазначає, що позивач не зазначив, що він отримує державну допомогу на сина в розмірі 2 552,80 грн., пенсію в розмірі 2 686,20 грн., неофіційно працює і отримує заробітну плату. Апелянт стверджує, що вказані обставини не були враховані судом першої інстанції при визначенні розміру стягнутих з неї аліментів.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 відносно того, що при вирішенні даного спору по суті суд першої інстанції не в повній мірі прийняв до уваги обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, не можуть бути підставою для зміни оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 18.10.2021 року, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи. Як вбачається із оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 18.10.2021 року, судом при визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було враховано наявні в матеріалах справи на час розгляду даної справи судом письмові докази, і відповідно, обставини, регламентовані приписами статті 182 Сімейного кодексу України.

При цьому, з метою всебічного, повного, об`єктивного дослідження доказів по справі, на виконання приписів статті 89 ЦПК України, яка регламентує оцінку доказів, апеляційний суд, із врахуванням доводів апеляційної скарги ОСОБА_7 , вважає за необхідне дослідити докази, додані апелянтом до апеляційної скарги та надати їм відповідну оцінку.

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_2 вказує, що вона не може сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, оскільки вона не працює за станом здоров`я, доходу не має, має на утриманні батька ОСОБА_4 , 1939 року народження, також відповідач має трьох повнолітніх дітей та онуку. Апелянт зазначає, що позивач не зазначив, що він отримує державну допомогу на сина в розмірі 2 552,80 грн., пенсію в розмірі 2 686,20 грн., неофіційно працює і отримує заробітну плату.

На підтвердження зазначених обставин ОСОБА_2 до апеляційної скарги додано: виписку з медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого на ім`я ОСОБА_2 від 03.11.2021 року, із зазначенням встановленого ОСОБА_2 діагнозу, без жодних зазначень щодо обмежень у праці (а.с.47), довідку Менської районної філії Чернігівського обласного центру зайнятості №355 від 29.10.2021 року відносно того, що ОСОБА_2 не перебуває на обліку, як безробітна (а.с.48), витяг №1608/17-22 про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб (а.с.49), Індивідуальні відомості про застраховану особу на ім`я ОСОБА_2 (а.с.50-52), відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків ОСОБА_2 , з яких вбачається, що за період з 1 кварталу 2021 року по 2 квартал 2021 року інформація про доходи відсутня (а.с.53), довідку відділу реалізації державної соціальної підтримки №1 Управління соціального захисту населення Корюківської РДА Чернігівської області №01-16/06/717 від 08.11.2021 року, з якої вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку і отримує державну соціальну допомогу на дитину з інвалідністю до 18 років, на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з надбавкою за догляд. Допомога призначена на період з 14.07.2014 року по 31.08.2023 року в розмірі 2 552,80 грн. (а.с.54).

Апеляційний суд вважає, що вказані доводи, на які посилається апелянт ОСОБА_2 , не можуть бути підставою для зміни оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 18.10.2021 року, оскільки вони не нівелюють висновку суду першої інстанції щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 грн., щомісячно, починаючи з 01.09.2021 року, і до досягнення дитиною повноліття. Додані до апеляційної скарги вищезазначені докази не доводять факту того, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , не має змоги працювати і сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у визначеному судом розмірі. Отримання ОСОБА_1 державної соціальної допомоги на дитину з інвалідністю до 18 років на сина ОСОБА_3 , із надбавкою за догляд, не впливає на визначений статтею 180 Сімейного кодексу України обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що на утриманні ОСОБА_2 знаходиться її батько ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , не можуть бути прийняті до уваги апеляційним судом, оскільки відповідачем не надано суду належних та достатніх доказів, у розумінні статей: 77, 80 ЦПК України, на підтвердження вказаної обставини.

Відповідно до приписів ч.1,ч.6 статті 81 ЦПК України, яка регламентує обов`язок доказування і подання доказів, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Наявність у апелянта ОСОБА_2 трьох повнолітніх дітей та онуки, про що вказує апелянт у доводах апеляційної скарги, не може бути підставою, у розумінні статті 182 Сімейного кодексу України, для зміни оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 18.10.2021 року.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги не містять в собі підстав для зміни оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 18.10.2021 року, і за даних обставин, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення, а рішення Менського районного суду Чернігівської області від 18.10.2021 року - підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями: 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Менського районного суду Чернігівської області від 18 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених п.2 ч.3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Дата складення повної постанови - 30.08.2022 року.

Головуючий: Судді: