Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/1692/22
Номер провадження2/711/1466/22
РІШЕННЯ
25 липня 2022 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого судді - Піковського В.Ю.,
за участю секретаря судового засідання - Юрченко В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -
Позивачка ОСОБА_1 звернулася у Придніпровський районний суд м. Черкаси з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої позовні вимоги, мотивує тим, що 25 серпня 2007 року, вона зареєструвала шлюб із ОСОБА_2 , який було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 1408. 19 травня 2015 року Придніпровським районним судом м. Черкаси вказаний шлюб було розірвано (справа №711/3219/15, провадження №2/711/1590/15).
Позивачка вказує, що від шлюбу з відповідачем у них народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з нею окремо від відповідача та перебуває на її повному утриманні.
Звертає увагу на те, що матеріальну допомогу на утримання доньки відповідач в добровільному порядку не надає. Тих грошових коштів, що несистематично надає відповідач не достатньо для утримання та виховання дитини. У неї та відповідача різний фінансовий бюджет, спільне господарство не ведеться, вони проживають окремо.
На момент звернення до суду між ними не досягнуто згоди з приводу способу виконання відповідачем свого обов`язку утримувати свою неповнолітню доньку.
На підставі зазначеного вище, позивачка просить суд стягувати із відповідача аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% встановленого законом мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи із 21 квітня 2022 року і до досягнення донькою повноліття з індексацією відповідно до закону. Витрати із сплати судового збору покласти на відповідача.
Ухвалою суду від 30.04.2021 позовну заяву прийнято, відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Заперечень щодо такого порядку розгляду справи сторони не надали. Крім того, сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи.
Відповідачем ОСОБА_2 , через свого представника адвоката Смаглія В.М., надано суду відзив на позовну заяву, в якому він не визнає вказаний позов.
Вказує, що ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси суду м.Черкаси від 11.05.2022 відкрито спрощене позовне провадження у справі №711/1692/22 за позовом ОСОБА_1 (надалі - позивач) до ОСОБА_2 (надалі - відповідач) про стягнення аліментів. Згідно вказаного позову позивач - ОСОБА_1 просить стягнути із відповідача - ОСОБА_2 аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із 21 квітня 2022 року і до повноліття з індексацією відповідно до закону.
Відповідач не визнає вказаний позов, так як вважає, що визначений позивачем до стягнення розмір аліментів є завеликим, так як позивачем не враховано та не вказано ряд обставин, які впливають на розмір аліментів, які може та повинен за законом сплачувати відповідач при таких обставинах, зокрема:
У своєму позові позивач вказує на те, що відповідач в добровільному порядку не надає допомоги на утримання дитини.
При цьому, відповідач звертає увагу суду, що позивач тут же визнає та вказує, що відповідач надає позивачу грошові кошти на утримання дитини, але позивачу таких коштів недостатньо для утримання дитини. Як зазначає позивач, що у позивача та відповідача різний фінансовий бюджет, однак, що саме мається на увазі, позивач не розписала, і тому таке формулювання є незрозумілим для відповідача. Якщо позивач, зазначаючи про різні фінансові бюджети сторін, натякає на доходи кожної сторони, то дійсно, як відомо відповідачу, що у позивача в декілька раз набагато вищі доходи ніж у відповідача, і тому позивач може більше собі дозволити по витратам, в тому числі і на доньку. Тобто, у сторін різні критерії рівня життя, в залежності від фінансових можливостей. У відповідача фінансові можливості набагато менші, і він не може здійснювати витрати на утримання дитини, рівноцінні витратам позивача, які від нього вимагає позивач, що в більшій мірі і спричинило звернення позивача із цим позовом до суду.
В свою чергу, відповідач ОСОБА_2 наголошує на тому, що за будь-якої можливості постійно надавав позивачу посильну для нього фінансову допомогу на утримання доньки ОСОБА_4 , як шляхом перерахунку на банківську картку позивача так і готівкою в руки, однак будь-яких розписок про передачу коштів від позивача ніколи не брав. Тому, викладені у позові звинувачення позивача щодо ігнорування та ненадання відповідачем фінансової участі в утриманні доньки, відповідач заперечує.
Обґрунтовуючи розмір аліментів, які позивач просить стягнути із відповідача, позивач у своєму позові зазначає, що відповідач працездатний, отримує дохід, що дозволяє йому утримувати нову сім`ю, його стан здоров`я дозволяє працювати, а тому позивач вважає, що відповідач може сплачувати аліменти у визначеному позивачем розмірі.
Щодо матеріального становища відповідача, то ОСОБА_2 працює головним спеціалістом в Управлінні ДМС України в Черкаській області, та в період із січня 2021 року по травень 2022 року дохід відповідача ОСОБА_2 був нестабільний, зокрема в період із жовтня 2021 року по березень 2022 року відповідач, за сімейними обставинами, перебував у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років, та будь-якого доходу взагалі не отримував.
Конфлікт фактично виник між позивачем та відповідачем щодо розміру сплачуваних відповідачем позивачу аліментів, так як останню не влаштовувало розмір аліментів, які сплачувалися відповідачем. Відповідач, в свою чергу, не міг платити більше з урахуванням його матеріального становища та витрат на інших осіб, яких, відповідно до законодавства України, відповідач має утримувати.
Представник відповідача вказує, що на утриманні відповідача - ОСОБА_2 є ще одна дитина, а саме син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від іншої матері, теперішньої дружини відповідача, а також непрацездатні батьки відповідача, яким відповідач надає постійну матеріальну допомогу.
Так, мати відповідача, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є непрацездатною особою, раніше перенесла онко-захворювання та інсульт, є інвалідом 3-ї групи і пенсіонеркою, отримує майже мінімальну пенсію за віком, якої не достатньо для лікування та підтримання стану здоров`я, та потребує додаткової матеріальної допомоги від відповідача ОСОБА_7 .
Щодо батька відповідача, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , то він також є непрацездатною особою, пенсіонером за віком, отримує невелику пенсію за віком, при цьому вже декілька років є тяжко хворим, переніс декілька інсультів, та на даний час прикутий до ліжка і не маже рухатися самостійно, потребує сторонньої фізичної та матеріальної допомоги на лікування та підтримання стану здоров`я, яку йому надає відповідач.
Таким чином, на утриманні відповідача, окрім доньки ОСОБА_4 від шлюбу із позивачем, перебувають ще його син ОСОБА_5 та батьки, тобто в цілому чотири особи. Кожен із цих осіб має рівні права на утримання відповідачем та матеріальний розмір такого утримання.
В свою чергу, максимальний розмір аліментів який може бути стягнуто із особи на утримання інших осіб становить 50 % (1/2) від усіх видів заробітку (доходу).
Так, відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» (ст. 70) максимальний розмір аліментів, який може бути стягнуто із заробітної плати боржника становить - 50%.
Виходячи із вищевикладеного, при вказаних обставинах розмір аліментів на одну особу, яка перебуває на утриманні відповідача становить:
0,125=125/1000 = 1/8.
Тож, підсумовуючи вище викладене представник відповідача зазначає, що відповідач ОСОБА_2 не відмовляється від утримання своєї доньки ОСОБА_4 від шлюбу із позивачем, однак позивачем у своєму позові визначено занадто великий розмір аліментів, які позивач просить суд стягнути із відповідача, та не враховано матеріального становища відповідача та перебування на його утриманні інших близьких йому осіб.
Таким чином при викладених обставинах, просить відмовити ОСОБА_1 в задоволенні її вказаного вище позову про стягнення аліментів, у визначеному нею розмірі.
Відповідь на відзив позивачем не надано.
В подальшому, позивачка подала заяву в якій зменшила свої позовні вимоги та просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку.
В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, проте 27.07.2022 через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі по наявними у справі письмовим матеріалам. Просила стягнути із відповідача ОСОБА_2 аліменти на її користь на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 в розмірі ј частки з усіх видів його заробітку.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився. 25.07.2022 через канцелярію суду подав заяву, в якій просив суд провести розгляд справи без його участі та участі його представника за наявними матеріалами у справі. Зазначив, що вказані у його відзиві на позов заперечення підтримує повністю та просить суд їх врахувати.
Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків:
як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, на підставі рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19.05.2015 року по справі №711/3219/15, яке набрало законної сили 02.06.2015 року, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_9 , зареєстрований 25 серпня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 1408 розірвано (а.с.8).
Сторони мають неповнолітню дитину, дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданим 07.04.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по Соснівському району міста Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис №383 (а.с.4). Батьком дитини записаний відповідач. Спору щодо батьківства між сторонами немає.
Судом також встановлено, що сторони разом не проживають і їх спільна дитина проживає із матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 і є зареєстрованою за вказаною адресою, що підтверджується довідкою про склад сім`ї виданою головою правління об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «95».
Зареєстрованим місцем проживання відповідача ОСОБА_2 є адреса: АДРЕСА_2 , що підтверджується відомостями наданими з відділу реєстрації місця проживання (а.с.11).
На утриманні відповідача знаходиться неповнолітній син - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданим 14.06.2019 року Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис №1180 (а.с.42). Батьком дитини записаний відповідач.
Судом врахована позиція відповідача про те, що він не відмовляється від обов`язку утримувати дитину і згоден сплачувати аліменти в розмірі 1/8 частини з усіх видів доходу (заробітку), як викладено у поданому відзиві (а.с.36-37)
При прийнятті рішення по справі, суд враховує той факт, що відповідач є працездатним, оскільки у матеріалах справи відсутні письмові докази, які б свідчили про інше, не є інвалідом, має батьків, які є непрацездатними, а саме: матір ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , є інвалідом 3 групи, відповідно до посвідчення серії НОМЕР_3 видане 24 січня 2004 року (44-45), батька - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , та є інвалідом за віком, пенсійне посвідчення № НОМЕР_4 серії НОМЕР_5 (а.с 60-61).
Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту визначені Сімейним Кодексом України.
Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).
Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Частиною першою ст. 12 вказаного Закону визначено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, - держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Аліменти це обов`язок утримання у визначених законом випадках одним членом сім`ї інших, які потребують цього.
За положеннями ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
За приписами ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
При визначенні розміру аліментів враховуються такі доходи платника аліментів як: основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до заробітної плати, премії та винагороди, пенсії, стипендії, допомоги по безробіттю, дивіденди та інші доходи, що передбачені Постановою Кабінету Міністрів України від 26.02.1993 № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб».
Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України).
За положеннями ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.
Як передбачено частинами 1 та 2 статті 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.
Отже, встановлені під час розгляду справи обставини, наявні та досліджені докази дають суду підстави для повного задоволення позовних вимог. Враховуючи позицію сторін, працездатність відповідача, його наміри та бажання утримувати спільну з позивачкою неповнолітню дитину, відсутність у суду доказів про неможливість відповідачем надавати кошти на утримання дитини, відсутність підтвердження фактів перерахування ним добровільно коштів щомісяця позивачеві в якості матеріального забезпечення їхньої спільної дитини, а також принцип рівності прав та обов`язків батьків щодо дітей, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у заявленому позивачкою розмірі, що є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Крім того, слід зазначити, що жодних належних, допустимих та переконливих доказів в обґрунтування своїх заперечень проти позову відповідач та його представник до суду не надали. Розмір аліментів, який визначений позивачем, є мінімально гарантованим розміром аліментів, який передбачено чинним сімейним законодавством.
Також, суд звертає увагу, що факт відсутності у батька, як він вказує, можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків, а в даному випадку, батька, від обов`язку по утриманню дитини.
Інформації про те, що відповідач являється опікуном та єдиним утримувачем своїх непрацездатних батьків суду не надано, також відсутні відомості про те, що з нього проводиться стягнення за виконавчими документами. Також суду не були надані докази в підтвердження того, що відповідач є єдиним сином, на якого покладається обов`язок по утриманню батьків відповідно до законодавства.
До того ж, суд враховує те, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків, у тому числі, щодо утримання дитини, мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Судом враховуються також ті обставини, що дитина проживає разом з позивачкою, фактично перебувають на повному її утриманні, даних, які б свідчили про неможливість відповідача утримувати дитину, до суду не надано. Підстав для зменшення розміру аліментів, як просить відповідач, не встановлено. У разі підтвердження фактів збільшення осіб, які утримуються відповідачем, розмір встановлених аліментів може бути переглянутий за відповідною заявою.
На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими у судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог у повному обсязі, а саме, - слід стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21 квітня 2022 року і продовжувати до досягнення дитиною повноліття.
Як на думку суду, таке рішення є справедливим і таким, що постановлене виключно в інтересах неповнолітньої дитини.
Відповідно до положень ст. п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.
Крім того, з відповідача слід стягнути судовий збір у дохід держави у сумі 992 грн. 40 коп., як визначено ст. 141 ЦПК України та Законом України «Про судовий збір».
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 80, 141, 150, 180-183, 191 СК України, ст.ст. 3, 4, 5, 10, 12, 13, 19, 76-81, 141, 206, 247, 259, 263-265, 268, 273, 353, 430 ЦПК України,
Позовні вимоги задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_6 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП НОМЕР_7 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21 квітня 2022 і до досягнення дитиною повноліття.
Рішення про стягнення аліментів в частині виплати за один місяць підлягає до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_6 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) судовий збір у дохід держави в сумі 992 грн. 40 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через суд першої інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий: В. Ю. Піковський