Провадження № 2/359/1042/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2022 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Семенюти О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Моргушко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

встановив:

1. Зміст доводів пред`явленого позову.

У листопаді 2021 року ОСОБА_3 звернулась до суду з вказаним позовом та посилається на те, що вона є власником будинку АДРЕСА_1 . В цьому об`єкті нерухомого майна зареєстровано місце проживання її онука ОСОБА_2 . Однак він тривалий час не проживає у будинку, не допомагає нести витрати на утримання будинку. Відповідач мав намір виїхати на заробітки до російської федерації, зв`язок з ним втрачено. Тому ОСОБА_3 просила суд визнати ОСОБА_2 , таким, що втратив право на користування жилим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 .

2. Інформація про рух цивільної справи. Ставлення учасників судового процесу до пред`явленого позову.

Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 15 листопада 2021 року (а.с.44) позовну заяву було залишено без розгляду.

Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 12 січня 2022 року (а.с.65) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 21 лютого 2022 року (а.с.73) було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 8 квітня 2022 року (а.с.82) було зупинено провадження у цивільній справі до залучення правонаступників позивача до участі у розгляді цивільної справи.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 30 вересня 2022 року (а.с.88-89) було залучено ОСОБА_1 в якості позивача замість ОСОБА_3 до участі у розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Провадження у справі поновлено та призначено розгляд справи на 15 листопада 2022 року.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримує позов та наполягає на його задоволенні. Повідомила, що відповідач - її син. Він пропав у 2007 році, і вже як 15 років він появлявся у будинку АДРЕСА_1 . Місцезнаходження ОСОБА_2 їй не відомо.

ОСОБА_2 повторно не з`явився у судове засідання, відзив на позов не направив. Він у встановленому порядку повідомлявся про час та місце розгляду цивільної справи.

3. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

ОСОБА_3 була власником будинку АДРЕСА_1 . Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с.61), а також довідкою КП «Бориспільске бюро технічної інвентаризації» від 06.12.2021 (а.с.55).

З листа реєстраційної служби Бориспільської міської ради від 04.11.2021 (а.с.56) вбачається у будинку АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_3 , 21.01.1978 р., ОСОБА_2 , без дати реєстрації, ОСОБА_1 , 01.02.2012 р.

Зі змісту акта обстеження житлово-побутових умов від 7 грудня 2021 року (а.с.57) вбачається, що у будинку АДРЕСА_1 проживають ОСОБА_3 , ОСОБА_1 .

ОСОБА_4 була дочкою ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження та свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.119,121).

7 листопада 2017 року ОСОБА_3 склала заповіт, яким все своє майно заповідала дочці ОСОБА_1 (а.с.120).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла. Це підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 01 березня 2022 року (а.с.80).

Ці обставини свідчать про те, що спірні правовідносини регулюються главою 6 «Користування жилими приміщеннями в будинках (квартирах) приватного житлового фонду» ЖК України та положеннями книги шостої «Спадкове право» ЦК України.

4. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору.

Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Згідно із ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядженням своїм майном.

У відповідності до статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. У разі порушення своїх прав власник згідно зі статтею 391 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до статті 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно з ч.4 ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст.1216 ЦК України).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Частиною 5 статті 1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно зі статтею 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.

Процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи (правопопередника) іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.

Таким чином, процесуальне правонаступництво настає в таких випадках: 1) у разі смерті фізичної особи чи припинення юридичної особи; 2) заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні; 3) в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір.

Правонаступництвом у матеріальних правовідносинах є перехід прав або обов`язків їх учасника до іншої особи внаслідок певних юридичних фактів, у результаті яких один з учасників правовідносин вибуває з них і замінюється іншою особою.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

5. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору.

25 липня 2022 року, тобто протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини, ОСОБА_1 подала до Першої Бориспільської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (а.с.117). Була відкрита спадкова справа №69505625 (у нотаріуса №280/2022), що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі №69559509 від 25.07.2022 (а.с.133).

Ці обставини переконливо свідчать про те, що ОСОБА_1 у встановленому порядку прийняла спадщину, що відкрилась після смерті її матері ОСОБА_3 та набула право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 . У зв`язку зі смертю матері, до ОСОБА_1 , як єдиної спадкоємиці та власниці вищевказаного об`єкта нерухомого майна, перейшло право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 повідомив, що він одружений з двоюрідною сестрою ОСОБА_1 та знає її родину з 1979 року. Йому відомо, що ОСОБА_2 зареєстрований у будинку АДРЕСА_1 , однак з 2007 року він там не проживає. На тепер, після смерті ОСОБА_3 , там живе одна ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_6 суду повідомила, що є троюрідною сестрою ОСОБА_1 . Живе по сусідству, у будинку АДРЕСА_2 з 2012 року, і за цей час жодного разу не бачила ОСОБА_2 у будинку АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що відповідач тривалий час, а саме з 2007 року не проживає у будинку АДРЕСА_1 . Він не проживав у будинку ні за життя позивача ОСОБА_3 , ні після її смерті, коли власником стала його мати ОСОБА_1 .В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження поважності причин відсутності відповідача у вказаному об`єкті нерухомого майна.

З огляду на це суд вважає допустимим визнати ОСОБА_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме, житловим будинком АДРЕСА_1 .

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.258, абз.1 ч.6 ст.259, ст.ст.263-265та ч.6 ст.268 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням - житловим будинком АДРЕСА_1

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга Київському апеляційному суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня проголошення судового рішення.

Суддя: О.Ю. Семенюта