Ухвала

30 серпня 2022 року

м. Київ

справа № 127/13491/21

провадження № 61-7849ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27 квітня 2022 року, додаткове рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17 травня 2022 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 12 липня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_3 , про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

09 серпня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27 квітня 2022 року, додаткове рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17 травня 2022 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 12 липня 2022 року у вказаній справі. 11 серпня 2022 року заявниця на адресу Верховного Суду направила доповнення до вказаної касаційної скарги.

У касаційній скарзі міститься посилання на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України (суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку) як на підставу оскарження судових рішень. Зокрема, заявниця у касаційній скарзі зазначає, що суди в оскаржуваних судових рішеннях не врахували висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладені у постановах Верховного Суду від 07 березня 2018 року у справі № 536/378/15-ц, від 24 липня 2019 року у справі № 521/12202/15-ц.

У доповненнях до касаційної скарги як на підставу для оскарження судових рішень заявниця посилається на пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України (якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу), а саме: суди попередніх інстанцій не дослідили зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу (пункт 1 частини третьої статті 411 ЦПК України); апеляційний суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи (пункт 3 частина третя статті 411 ЦПК України).

За змістом пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Предметом позову у цій справі є стягнення грошових коштів у розмірі 300 000,00 грн, що є меншим, ніж двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (620 250,00 грн), а тому відповідно до вимог ЦПК України рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27 квітня 2022 року, додаткове рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17 травня 2022 року та постанова Вінницького апеляційного суду від 12 липня 2022 року не підлягають касаційному оскарженню.

Водночас, касаційна скарга містить посилання на те, що рішення у цій справі оскаржуються до суду касаційної інстанції на підставі підпункту «а», «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Підпунктом «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України як підставу для оскарження у касаційному порядку судових рішень у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб визначено ситуацію, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Верховний Суд у визначенні правового питання як такого, що має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, виходить з того, що таке правове питання має бути головним або основним питанням правозастосовчої практики, воно повинно мати одночасно винятково актуальне значення для її формування. Такі ознаки визначаються предметом спору, вагомістю для держави й суспільства у цілому правового питання, що постало перед практикою його застосування.

Заявниця зазначає, що висновки, сформульовані в оскаржуваних судових рішеннях, суперечать висновкам, сформульованим у постановах Верховного Суду від 07 березня 2018 року у справі № 536/378/15-ц, від 24 липня 2019 року у справі № 521/12202/15-ц.

Такі доводи касаційної скарги є істотними та підлягають перевірці за матеріалами справи, оскільки свідчать про те, що ця касаційна скарга стосується питання права, яке має значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Водночас, не може бути підставою для відкриття касаційного провадження у цій справі посилання заявниці на те, що справа має виняткове значення для неї (підпункт «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України), оскільки поняття винятковості справи є оціночним та потребує належного обґрунтування. Заявниця не навела переконливих доводів та не надала відповідних доказів, які б свідчили про те, що справа має для неї виняткове значення.

Наведене свідчить, що касаційна скарга подана у передбачений законом строк та з дотриманням вимог закону щодо форми та змісту.

За змістом частини сьомої статті 394 ЦПК України та відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі, в якій вирішує питання про витребування матеріалів справи.

Враховуючи, що судом не встановлено підстав для залишення касаційної скарги без руху, відмови у відкритті касаційного провадження чи повернення касаційної скарги, касаційна скарга містить посилання на підстави оскарження судових рішень, а саме, на пункти 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, отже наявні підстави для відкриття касаційного провадження та витребування матеріалів справи.

У касаційній скарзі заявниця просить зупинити виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27 квітня 2022 року та додаткового рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17 травня 2022 року, залишених без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 12 липня 2022 року, до закінчення їх перегляду у касаційному порядку.

Клопотання про зупинення виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27 квітня 2022 року та додаткового рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17 травня 2022 року, залишених без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 12 липня 2022 року, не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.

Вирішуючи питання про зупинення виконання (дії) судового рішення, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали участі у справі, але рішенням суду вирішено питання про їхні права, свободи чи обов`язки.

Отже, клопотання про зупинення виконання (дії) судового рішення має бути мотивованим та містити підстави для зупинення виконання (дії) судового рішення, підтверджені належними доказами. У клопотанні заявник повинен навести обґрунтування його вимог та довести, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для відновлення порушених прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, якщо воно буде скасоване.

Враховуючи те, що заявниця не навела будь-яких доводів, за яких суд касаційної інстанції може зупинити виконання оскаржуваних судових рішень, тому клопотання є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_3 , про стягнення коштів.

Витребувати із Вінницького міського суду Вінницької області матеріали вищезазначеної цивільної справи № 127/13491/21.

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про зупинення виконання судових рішень.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, в 10-денний строк з дня отримання ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак І. Ю. Гулейков С. О. Погрібний