Справа № 755/1340/22
Провадження № 2/755/2055/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" жовтня 2022 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

Головуючого судді Хромової О.О.

при секретарі - Кошель К.А.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Страхова компанія «Інго» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Акціонерне товариство «Страхова компанія «Інго» (далі - АТ «СК «Інго»), звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь суму частини виплаченого страхового відшкодування в розмірі

75 721,16 грн та судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 24 листопада 2019 року на просп. Бажана, 19, в м. Києві, автомобілем марки «Setra», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , було спричинено Дорожньо-транспортну пригоду (далі - ДТП), в результаті якої застрахований в АТ «СК «ІНГО» автомобіль «Ауді», державний номерний знак НОМЕР_2 , на підставі Договору добровільного страхування засобів наземного транспорту, цивільної відповідальності, водія та пасажирів від нещасних випадків від 18 листопада 2019 року № 250503201.19, під керуванням водія ОСОБА_2 , отримав механічні пошкодження.

Позивач зазначає, що згідно довідки Національної поліції України та постанови Дарницького районного суду міста Києва від 13 грудня 2019 року у справі № 753/23184/19, ДТП мала місце з вини водія ОСОБА_1 .

За умовами Договору страхування № 250503201.19 було складено страховий акт від 06 грудня 2019 року № 2243401 і сплачено страхове відшкодування на підставі рахунку - фактури від

25 листопада 2019 року № 59033 ДП «Ауді Центр Віпос» у розмірі 175 721,16 грн, що підтверджується платіжними дорученнями від 13 грудня 2019 року № 16317.

Представник позивача ОСОБА_3 зазначає, що відповідно до листа МТСБУ цивільно-правова відповідальність автомобіля «Setra», державний номерний знак НОМЕР_1 , була застрахована, поліс РL/02/35853515. Представником страхової компанії Powszechny Zaklad Ubezpiecxen S.A. (Польша) на території України є Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (далі - «СК «ПЗУ Україна»), яке уповноважене здійснювати врегулювання та відшкодування шкоди, завданої під час ДТП, в порядку та на умовах, передбачених чинним законодавством України. Ліміт відповідальності за шкоду майну 100 000,00 грн ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» 04 жовтня 2021 року сплатила відповідно до ліміту відповідальності суму у розмірі 100 000,00 грн.

Позивач зазначає, що оскільки розмір заподіяних відповідачем збитків перевищує ліміт відповідальності страховика за полісом № РL/02/35853515, різниця між фактичним розміром шкоди та страховою сумою, яку має відшкодувати відповідач, становить 75 721,16 грн.

У зв`язку з вищевикладеним, відповідач в порядку статті 27 Закону України «Про страхування» та статей 993, 1194 ЦК України, набув права зворотної вимоги до відповідача, як винуватця дорожньо-транспортної пригоди.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 14 лютого 2022 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки.

У встановлений судом строк відповідач ОСОБА_1 відзив на позов не подав. Ухвалу про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками, відповідач отримав.

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня

2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).

Строки для подання відзиву та відповіді на відзив закінчились, а тому відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України та частини п`ятої статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, керуючись частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем докази, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом.

Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в ЦК України, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Статтею 14 ЦПК України визначено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

18 листопада 2019 року між АТ «СК «Інго Україна» та ОСОБА_2 укладено договір страхування № 250503201.19, відповідно до умов якого застраховано транспортний засіб «Audi A8», державний номерний знак НОМЕР_2 , 2017 року випуску, страхова сума

- 1 650 000,00 грн, строк дії договору з 18 листопада 2019 року по 17 листопада 2020 року.

Із довідки про дорожньо-транспортну пригоду № 344715 вбачається, що

24 листопада 2019 року сталася ДТП за участю автомобіля марки «Setra», державний номерний знак НОМЕР_1 , водій ОСОБА_1 , та автомобіля марки «Audi A8», державний номерний знак

НОМЕР_2 , власник та водій ОСОБА_2 .

З постанови Дарницького районного суду міста Києва від 13 грудня 2019 року встановлено, що 24 листопада 2019 року о 12 год. 40 хв. ОСОБА_1 , керуючи автобусом «Setra», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по просп. Бажана, 19, в м. Києві, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Audi A8», державний номерний знак НОМЕР_2 , що призвело до пошкодження транспортних засобів. Винним в дорожньо-транспортній пригоді даною постановою визнано ОСОБА_1 та притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП.

Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

25 листопада 2019 року ОСОБА_2 в межах встановлено законом строку звернувся до АТ «СК «Інго Україна» із повідомленням про випадок та заявою про виплату страхового відшкодування згідно розрахунку, отримувач - ДП «Ауді Центр Віпос».

Згідно рахунка-фактури від 25 листопада 2019 року № , виданого ДП «Ауді Центр Віпос», ремонт автомобіля марки «Audi A8», державний номерний знак НОМЕР_2 , склав

175 721,16 грн.

Із страхового акту АТ «СК «Інго Україна» від 06 грудня 2019 року № 2243401 вбачається, що страхувальнику ОСОБА_2 нараховано розмір страхового відшкодування в сумі 175 721,16 грн.

Відповідно до платіжного доручення від 13 грудня 2019 року № 16317 АТ «СК «Інго Україна» перерахувало на розрахунковий рахунок ДП «Ауді Центр Віпос» 175 721,16 грн, призначення платежу: оплата ремонту автомобіля «Audi A8», державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , рахунок від 25 листопада 2019 року № 59033 , в рахунок сплати страхового відшкодування, поліс 250503201.19, без ПДВ.

Із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу встановлено, що автомобіль марки «Audi A8», 2017 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , належить на праві власності ОСОБА_2 .

Судом встановлено, що автомобіль «Setra», державний номерний знак НОМЕР_1 , забезпечено відповідно до страхового полісу № РL/02/35853515.

Відповідно до листа МТСБУ від 18 березня 2020 року № 8.3-04/9249 представником страхової компанії Powszechny Zaklad Ubezpiecxen S.A. (Польша) на території України є ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», яке уповноважене здійснювати врегулювання та відшкодування шкоди, завданої під час ДТП, в порядку та на умовах, передбачених чинним законодавством України.

04 жовтня 2021 року ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» сплатила на користь АТ «СК «Інго Україна» відповідно до ліміту відповідальності суму у розмірі 100 000,00 грн, в порядку відшкодування страхової виплати, що не заперечується відповідачем.

06 жовтня 2021 року АТ «СК «Інго Україна» направило ОСОБА_1 претензію

№ 2220788 на суму 75 721,16 грн, однак жодної відповіді від відповідача не було отримано.

Частинами першою, другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, заподіяна неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода заподіяна майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню особою, яка заподіяла шкоду, у повному обсязі. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно із частиною другою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За змістом частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Положеннями статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Суд вважає, що право вимоги, яке виникає в порядку та на умовах передбачених статтею

993 ЦК України, а також статтею 27 Закону України «Про страхування» є суброгаційним, а відповідний обов`язок відшкодування шкоди винною особою, з огляду на положення статті 1166 ЦК України є деліктним зобов`язанням.

Відповідно до статей 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках встановлених законом, при цьому до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в пункті 27 постанови від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика, суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Так, у випадку суброгації, відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні, із збереженням самого зобов`язання, на підставі договору страхування, а також статтею 993 ЦК України, статтею 27 Закону України «Про страхування». У випадку регресу, одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється нормами статті 1191 ЦК України.

З наведеного слідує, що до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора, до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Таким чином, до позивача як до страховика, який виплатив страхове відшкодування відповідно до договору від 18 листопада 2019 року № 250503201.19 перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно положень статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За змістом статті 1194 ЦК України в системному зв`язку зі статтею 993 цього Кодексу та статті 27 Закону України «Про страхування» можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до частин першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Враховуючи те, що позивач виплатив суму страхового відшкодування за договором страхування у розмірі 175 721,16 грн, до нього в порядку та на умовах передбачених статтями

512, 514, 993 ЦК України та статтею 27 Закону України «Про страхування», перейшло суброгаційне право вимоги до відповідача в межах різниці між виплаченим страховим відшкодуванням АТ «СК «Інго» та відшкодованою сумою ПрАТ «СК «ПЗУ Україна».

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди АТ «СК «Інго» і виплатою страхового відшкодування ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» у розмірі 75 721,16 грн.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2 481,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 512, 514, 993, 1166, 1187, 1188 ЦК України, статтею 27 Закону України «Про страхування», статтями 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 353 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ :

Позов Акціонерного товариства «Страхова компанія «Інго» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою:

АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства «Страхова компанія «Інго» (адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 33, , р/рахунок

№ НОМЕР_5 у ПАТ «ОТП Банк») суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 75 721,16 грн (сімдесят п`ять тисяч сімсот двадцять одна гривня 16 коп.) та судові витрати в розмірі 2 481,00 грн (дві тисячі чотириста вісімдесят одна гривня 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повне рішення суду виготовлено 13 жовтня 2022 року.

Суддя О.О. Хромова