23.11.2022 Справа № 363/5078/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2022 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Лукач О.П.

за участю секретаря Строкань В.О.,

представника позивачів Бутиріна Я.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Вишгороді у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Вишгородської міської ради Київської області про визначення розміру часток у праві власності,

ВСТАНОВИВ:

25 листопада 2021 року засобами поштового зв`язку до Вишгородського районного суду надійшла вказана позовна заява, за підписом представника позивачів - адвоката Бутиріна Я.Я., у якій позивачі просять: визначити, що частка ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) згідно свідоцтва про право власності від 3 березня 2004 року, виданого органом приватизації Вишгородської міської ради у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 , складає 61/220 замість 3/11; визначити, що державній реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 , згідно свідоцтва про право власності від 3 березня 2004 року, виданого органом приватизації Вишгородської міської ради за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) у Державному реєстрі речових прав підлягає частка в розмірі 61/220 замість 3/11.

В обґрунтування заявлених вимог у позовній заяві зазначено, що позивачі є власниками квартири АДРЕСА_1 , а саме: 3/11 частки належить ОСОБА_4, згідно свідоцтва про право власності від 03 березня 2004 року, виданого органом приватизації Вишгородської міської ради; 3/11частки належить ОСОБА_4 , згідно свідоцтва про право на спадщину від 01 жовтня 2018 року №1038; 9/20 часток належить ОСОБА_5 , згідно договору дарування від 20 лютого 1996 року №815. Вказано, що подаровані (9/20) та успадковані (3/11) частки, належали попереднім власникам на підставі первинних свідоцтв про право власності, виданих органом приватизації Вишгородської міської ради. Зокрема, 9/20 належали попередньому власнику згідно свідоцтва про право власності від 05 лютого 1996 року №7, а 3/11 належали попередньому власнику згідно свідоцтва про право власності від 03 березня

2004 року. Разом з тим, при складанні часток усіх співвласників (3/11 + 3/11 + 9/20 = 60/220 + 60/220 +99/220 = 219/220) не вистачає 1/220 частки. Причини даної помилки невідомі. При цьому за положеннями чинного на час видачі свідоцтв законодавства, а також за приписами чинного законодавства, вказані в правовстановлювальних документах розміри часток співвласників на об`єкт нерухомого майна в сумі повинні становити одиницю. З метою з`ясування причин такої помилки, а також з метою її виправлення, позивачі звернулися до Вишгородської міської ради, яка і видавала усі первинні свідоцтва. Листами від вересня та листопада 2021 року відповідач, хоч і визнав наявність помилки, проте не зміг пояснити її походження та відмовився внести зміни до свідоцтв з метою виправлення цієї помилки. Це, в свою чергу, позбавляє позивачів можливості нормально розпоряджатися належною їм квартирою, в тому числі немає можливості її відчужити. Відтак позивачі змушені звернутися до суду за захистом свого права. За взаємною згодою позивачі вважають можливим визначити розмір частки нерухомого майна, належній ОСОБА_2 у розмірі 61/220 згідно свідоцтва про право власності від 03 березня

2004 року, виданого органом приватизації Вишгородської міської ради, про що просять ухвалити судове рішення.

Ухвалою Вишгородського районного суду київської області від 1 грудня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено до розгляду у підготовче засідання на 12:00 31 січня 2022 року, про що сторін повідомлено у встановленому законом порядку.

Підготовче засідання, призначене на 31 січня 2022 року не відбулося у зв`язку із перебуванням судді на лікарняному. Наступне судове засідання призначено на 12:00

24 березня 2022 року.

28 лютого 2022 року на електронну адресу суду надійшло клопотання представника позивачів у якому, посилаючись на причини неможливості з`явитися до суду у призначений день, через збройну агресію РФ проти України, запровадження воєнного стану, просить відкласти засідання без призначення нових дат або зупинити провадження або прийняти процесуальні рішення з урахуванням його обмеженої можливості дізнатися про такі рішення та реалізувати свої права.

Так, підготовче засідання, призначене на 24 березня 2022 року не відбулося у зв`язку із введенням 24 лютого 2022 року в Україні воєнного стану згідно Указу Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку із проведенням бойових дій на території Вишгородського району Київської області та з урахуванням Наказу Голови Вишгородського районного суду Київської області Котлярової І.Ю. № 5а від 2 березня 2022 року «Про визначення особливостей роботи Вишгородського районного суду Київської області в умовах воєнного часу».

Враховуючи наказ виконуючого обов`язки Голови суду від 4 квітня 2022 року № 8-а «Про скасування наказу №5а від 2 березня 2022 року «Про визначення особливостей роботи Вишгородського районного суду Київської області в умовах воєнного часу», наступну дату підготовчого засідання у справі визначено - 10:00 27 червня 2022 року, про що повідомлено учасників провадження.

23 червня 2022 року до суду надійшло клопотання від відповідача про розгляд справи у відсутності представника Вишгородської міської ради на підставі поданих документів та наявних у справі доказів, при цьому правом подати відзив на позовну заяву не скористалися.

У підготовче засідання, призначене на 27 червня 2022 року з`явився представник позивачів.

З урахуванням клопотання відповідача, думки представника позивача, суд вважав за можливе провести підготовче засідання у відсутності представника відповідача.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 27 червня 2022 року закрито підготовче засідання та справу призначено до судового розгляду на 10:00 6 вересня 2022 року.

У судове засідання, призначене на 6 вересня 2021 року, з`явився представник позивачів. Відповідач свого представника до суду не направив, при цьому, враховуючи раніше подане клопотання про розгляд справи у відсутності представника Вишгородської міської ради, думку представника позивача, суд вважав за можливе розглянути справу без представника відповідача.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити, зазначивши, що іншим способом, ніж отримати рішення суду про визначення розміру часток у праві власності, виправити допущену помилку під час видачі свідоцтв на право власності не можливо. Вказує, що помилка є незначною, проте її наявність перешкоджає позивачам належним чином розпорядитися власності.

Заслухавши доводи представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, у зв`язку із зайнятістю головуючого, було оголошено перерву до 16:00 20 вересня

2022 року.

У призначене судове засідання з`явився представник позивача та заявив клопотання про продовження перерви у судовому засідання, для надання йому можливості звернутися до відповідних органів з метою здійснити розрахунок часток у спільній власності на об`єкт нерухомого майна відповідно до пунктів 3.1 та 3.2 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна від 18 червня 2007 року № 55.

За клопотанням представника позивачів, а також враховуючи положення частини другої статті 240 ЦПК України, у судовому засіданні судом продовжено перерву до 11:30 23 листопада 2022 року.

У призначене судове засідання з`явився представник позивачів та надав відповіді ФОП ОСОБА_6 та Вишгородської міської ради (відділ приватизації) на його звернення щодо розрахунку часток у спільній власності на об`єкт нерухомого майна.

Заслухавши доводи представника позивача, дослідивши додатково надані ним письмові матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із частиною першою статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Судом встановлено, що згідно договору дарування від 20 лютого 1996 року ОСОБА_7 , ОСОБА_8 подарували ОСОБА_3 , яка прийняла у дар, 9/20 частин квартири

АДРЕСА_2 . Вся квартира складається з трьох жилих кімнат, жилою площею 36,0 кв.м., загальною площею 55,4 кв.м. в цегляному будинку. 9/20 частин квартири належали дарителям на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 5 лютого 1996 року Вишгородською міською радою згідно з розпорядженням від 5 лютого 1996 року за №7, зареєстрованого у Вишгородському БТІ в реєстрову книгу за №1637пр, а також на підставі довідки-характеристики, виданої Вишгородським БТІ 19 лютого 1996 року за №239.

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 3 березня 2004 року, посвідченого Вишгородською міською радою, приміщення квартири спільного заселення, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , дійсно належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_9 - 3/11 частини квартири, ОСОБА_2 - 3/11 частини квартири жила площа - 19,1 кв.м. Приміщення квартири спільного заселення приватизоване згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Загальна площа приміщення квартири спільного заселення становить 30,69 кв.м., а відновна вартість на момент приватизації становить 5,52 грн. Свідоцтво видане згідно розпорядження від 3 березня 2004 року № 42.

З технічного паспорта на квартиру АДРЕСА_1 , станом на 2 лютого 2004 року, її загальна площа - 55,4 кв.м., житлова площа - 36,0 кв.м.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 01 жовтня 2018 року спадкоємцем майна ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , є

ОСОБА_2 . Спадщина на яку видано це свідоцтво складається з: 3/11 часток квартири спільного заселення АДРЕСА_1 , які належали спадкодавцю на підставі Свідоцтва на право власності на житло Серія НОМЕР_2 , виданого 03 березня

2004 року Вишгородською міською радою Київської області згідно з розпорядженням від 03 березня 2004 року, № 42. Право власності на 3/11 частки квартири за спадкодавцем зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 20 квітня

2004 року Комунальним підприємством Київської обласної державної адміністрації «Вишгородське бюро технічної інвентаризації», реєстраційний номер: 5540250, в книзі:-15, номер запису: 1638 пр, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, серія СВА № 791056, виданим 20 квітня 2004 року, Комунальним підприємством Київської обласної державної адміністрації «Вишгородське бюро технічної інвентаризації», номер витягу: 3383572. Квартира спільного заселення в цілому складається з трьох жилих кімнат, має загальну площу - 57,2 кв.м,, жилу площу - 35,6 кв.м. 3/11 часток, які спадкуються, становлять Ѕ частку від 6/11 часток приміщення квартири, загальна площа яких становить - 30,69 кв.м., жила площа - 19,1 кв.м.

Як убачається із довідки КП «Вишгородське БТІ» №278 від 11 лютого 2020 року, видана ОСОБА_2 , право власності на об`єкт нерухомого майна (квартири), який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , у КП «Вишгородське БТІ», станом на 1 січня 2013 року, зареєстровано у книзі №15 від №1638пр, зареєстрований №5540250, за: ОСОБА_3 на підставі договору дарування №815 від

20 лютого 1996 року, посвідчено приватним нотаріусом Вишгородського нотаріального округу Левчук О.Б. - 9/20 часток; ОСОБА_9 та ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_2 від 3 березня 2004 року, видане Вишгородською міською радою, згідно з розпорядженням №42 від 3 березня 2004 року, - по 3/11 частки за кожним. Квартира загальною площею - 56,8 кв.м., житлова площа - 35,6 кв.м. У примітці вказано, що загальна площа квартири зменшена на 0,4 кв.м., за рахунок уточнення технічної інвентаризації, що не є самочинним будівництвом.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна, з 20 квітня

2004 року по 3/11 частки квартири АДРЕСА_1 , перебувало у приватній власності у ОСОБА_9 та ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності, 42, 3 березня 204 року, Вишгородська міська рада.

З 1 жовтня 2018 року, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, серія та номер:1038, виданий 01 жовтня 2018 року приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Мазур Р.Л., власником 3/11 частки квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 . У примітках зазначено, що 3/11 часток, які спадкуються, становлять Ѕ частку від 6/11 часток приміщення квартири спільного заселення, загальна площа - 30,69 кв.м., житлова - 19,1 кв.м.

Згідно технічного паспорта на квартиру АДРЕСА_1 , станом на 22 січня 2020 року, її загальна площа - 56,8 кв.м., житлова - 35,6 кв.м.

Як убачається із листа №2-31/1189 від 7 вересня 2021 року Вишгородський комітет Вишгородської міської ради надав повторну відповідь ОСОБА_5 на її заяву щодо внесення змін до свідоцтва про право власності, у якій зазначив, що на момент оформлення свідоцтва про право власності на житло частка належного їй приміщення квартири спільного заселення була розрахована вірно. Частка приміщення квартири спільного заселення, що належнить ОСОБА_9 та ОСОБА_2 , також розрахована вірно на момент подачі документів. Проте, у зв`язку з тим, що свідоцтва оформлювалися в різний час, в технічних паспортах, що подавалися для розрахунку належних ОСОБА_5 часток, існують розбіжності в розмірах загальної площі квартири та житлової площі, що пов`язані з уточненням технічної інвентаризації. Саме це і призвело до втрати 1/220 частки квартири. Оскільки дії виникли через дії спеціаліста органу приватизації, внести зміни в надані свідоцтва про право власності на житло на даний час не є можливим.

12 жовтня 2021 року представник ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - адвокат Бутирін Я.Я. звернувся до Вишгородської міської ради з клопотанням у якому просив виправити помилку в частках у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 , визначивши, що частка ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності від 03 березня 2004 року, виданого органом приватизації Вишгородської міської ради, складає 61/220 замість 3/11.

Згідно листа №2-31/1594 від 10 листопада 2021 року, адресованого ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , апарат Виконавчого комітету Вишгородської міської ради, розглянувши їх заяву від 12 жовтня 2021 року щодо виправлення помилки в частках у свідоцтвах про право власності на квартиру АДРЕСА_1 , повідомив, що внести запропоновані ними зміни в надані свідоцтва про право власності на житло на даний час не являється можливим.

Звертаючись до суду із позовною заявою, представник позивачів, посилаючись на Інструкцію про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна та Інструкцію щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, відповідно до яких право кожного співвласника в спільній частковій власності визначається часткою, яка виражається в простих правильних дробах та вказані в правовстановлюючих документах розміри часток співвласників на об`єкт нерухомого майна в сумі повинні становити одиницю, зазначає, що при складанні часток усіх співвласників квартири АДРЕСА_1 (3/11 + 3/11 + 9/20 = 60/220 + 60/220 +99/220 = 219/220) не вистачає 1/220 частки, що позбавляє позивачів можливості нормально розпорядитися належною їм квартирою, в тому числі немає можливості її відчужити. Посилаючись на положення статей 16, 319-322, 368, 370, 372 ЦК України, вказує, що за рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Таким чином позивачі в іншій спосіб, крім як звернутися з позовом до суду про визначення розміру часток у праві власності, захистити своє порушене право не можуть.

Режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження спільною частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

У відповідності із пунктом 3.1 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 18 червня 2007 року № 55, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 6 липня 2007 року за № 774/14041 (далі - Інструкція), у разі невідповідності розмірів часток, указаних у правовстановлюючих документах, реальним часткам за згодою всіх співвласників здійснюється розрахунок відповідних часток нерухомого майна з метою отримання відповідних правовстановлюючих документів.

Пунктом 3.2 Інструкції передбачено, що право кожного співвласника в спільній частковій власності визначається часткою, яка виражається в простих правильних дробах (1/2; 1/3; 3/5 тощо). При цьому вказані в правовстановлюючих документах розміри часток співвласників на об`єкт нерухомого майна в сумі повинні становити одиницю.

Так, згідно довідки про розрахунок ідеальних часток об`єкта нерухомого майна, складеної 26 вересня 2022 року №26/09/2021 ФОП ОСОБА_6 , відповідно до пункту 3.1 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна від 18 червня 2007 року №55, на підставі заяви власників та доданих до неї документів, а також на підставі розгляду правової і технічної документації, враховуючи дані технічного паспорта, виданого КП «Вишгородське бюро технічної інвентаризації» від 22 січня

2020 року (інвентаризаційна справа 7400806) квартира, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_3 , має такі показники: загальна площа - 56,8 кв. м, житлова площа - 35,6 кв. м. Згідно свідоцтва про право власності НОМЕР_2 від 03 березня 2004 року свідоцтва про право на спадщину за законом від 01 жовтня 2018 року №1038, ОСОБА_2 є власником кімнат АДРЕСА_4 , відповідної частки підсобних приміщень та 6/11 часток квартири. Згідно договору дарування від 20 лютого1996 року №815, що посвідчений Левчук О.Б. приватним нотаріусом Вишгородського нотаріального округу, ОСОБА_3 є власником кімнати АДРЕСА_5 , відповідної частки підсобних приміщень та 9/20 часток квартири. В результаті розрахунку ідеальних часток:

кімнати №4, №5 та відповідна частина підсобних приміщень складають 54/100 часток від загальної площі квартири і мають наступні показники: житлова площа 19,1 кв. м, загальна площа 30,7 кв.м.

кімната №6 та відповідна частина підсобних приміщень складає 46/100 часток від загальної площі квартири і має наступні показники: житлова площа 16,5 кв. м та загальна площа 26.1 кв.м.

31 жовтня 2022 року Виконавчий комітет Вишгородської міської ради повідомив позивачів, що видати нові правовстановлюючі документи на квартиру не є можливим, оскільки відсутні підстави для скасування діючи свідоцтв про право власності на квартиру. Втрата 1/220 частки квартири виникла у зв`язку з тим, що в технічних паспортах, що подавалися для вирахування належних їм часток, існують розбіжності в розмірах загальної площі квартири та житлової площі, розрахунки яких були виконанні КП «Вишгородське бюро технічно інвентаризації».

Судом в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих доказів встановлено, що у фактичному користуванні ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебуває квартира АДРЕСА_1 , що складає:

ОСОБА_3 - 9/20 (99/220) частин домоволодіння, ОСОБА_2 - 6/11 (120/220) частин домоволодіння. Інші співвласники відсутні. При цьому, при складанні часток ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , до єдиного цілого не вистачає 1/220 частки. Отже, розміри часток всіх співвласників в сумі не становлять одиницю та при розрахунку площі вказаної квартири та її часток було допущено помилку.

Так, як зазначила Вишгородська міська рада (відповідач у справі), у зв`язку з тим, що свідоцтва оформлювалися в різний час, в технічних паспортах, що подавалися для розрахунку належних ОСОБА_5 часток, існують розбіжності в розмірах загальної площі квартири та житлової площі, що пов`язані з уточненням технічної інвентаризації. Саме це і призвело до втрати 1/220 частки квартири. Оскільки дії виникли через дії спеціаліста органу приватизації, внести зміни в надані свідоцтва про право власності на житло на даний час не є можливим.

Оскільки частки співвласників квартири АДРЕСА_1 , в сумі не складали одиниці, право власності співвласників зазначеного домоволодіння не було зареєстровано у відповідних реєстраційних органах, що у подальшому унеможливлює внесення змін до правовстановлюючих документів на право власності позивачів.

Згідно показників ідеальних часток співвласників вказаної квартири, які існували раніше, та тих, які виникли відповідно до розпоряджень Вишгородської міської ради , то в сумі вони складають 219/220 частини (9/20+3/11+3/11=99/220+60/220+60/220), отже, до одиниці, необхідної для реєстрації права власності всіх співвласників домоволодіння не вистачає 1/220 частин.

Через зазначену ситуацію ОСОБА_10 та ОСОБА_2 не можуть реалізувати свої законні права як співвласники зазначеної квартири, а саме розпорядитися нею шляхом її продажу, через наявність вказаної помилки.

Відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Враховуючи, що згідно зі статтею 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України, то інші нормативно-правові акти, які обмежують права власника і не мають ознак закону, не підлягають застосуванню.

Згідно зі статтею 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Частиною першою статті 356 ЦК України встановлено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому.

Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дрібному виразі.

Відповідно до частини першої статті 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Зі змісту статті 357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

Згідно із статтею 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Тобто, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Невизнання цивільного права полягає в пасивному запереченні наявності у особи суб`єктивного цивільного права, зокрема, на майно, на право користування майном, на спадкування, на частину в загальному майні, яке безпосередньо не спричиняє шкоду суб`єктивному праву, але створює невпевненість у правовому статусі носія суб`єктивного права.

Особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачений нормою матеріального права або може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту, якщо це не заборонено законом. Якщо ж спеціальні норми не встановлюють конкретних заходів, то особа має право обрати спосіб із числа передбачених статтею 16 ЦК України з урахуванням специфіки порушеного права й характеру правопорушення.

Отже, неможливість внесення у правовстановлюючі документи частки нерухомого майна, якої не вистачає до цілого, призводить до того, що вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном на свій розсуд позивачів не можливо, а тому суд дійшов висновку, що порушене право підлягає захисту в обраний позивачами спосіб за їх взаємною згодою.

Згідно із частиною першою статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядженням своїм майном.

Відповідно до частин першої та третьої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Держава не втручається у здійснення власником права власності.

Непорушність права власності закріплено також у статті 321 ЦК України, відповідно до частини першої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною третьою статті 12 та частиною першою статті 13 ЦПК обов`язок доказування покладається на сторони у справі.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, а також виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за можливе визначити, що частка ОСОБА_2 згідно свідоцтва про право власності від 3 березня

2004 року, виданого органом приватизації Вишгородської міської ради у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 , складає 61/220 замість 3/11. Таким чином, позов у цій частині підлягає задоволенню.

Водночас суд зазначає, що право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації в порядку, передбаченому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» з метою офіційного визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам (стаття 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності проводиться на підставі, зокрема, рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

З урахуванням зазначеного, вимога позивачів про визначення, що державній реєстрації на квартиру АДРЕСА_1 , згідно свідоцтва про право власності від 3 березня 2004 року, виданого органом приватизації Вишгородської міської ради за ОСОБА_2 у Державному реєстрі речових прав підлягає частка в розмірі 61/220 замість 3/11, не підлягає задоволенню.

Як встановлено у судовому засіданні, судові витрати позивачі залишають за собою.

Керуючись статтею 41, 92 Конституції України, статтями 11-16, 316-319, 321, 328, 355-358 ЦК України, статтями 4, 5, 10, 12, 13, 18, 19, 76-81, 83, 89, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Вишгородської міської ради Київської області про визначення розміру часток у праві власності - задовольнити частково.

Визначити, що частка ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) згідно свідоцтва про право власності від 3 березня 2004 року, виданого органом приватизації Вишгородської міської ради у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 , складає 61/220 замість 3/11.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 28 листопада 2022 року.

Позивач1: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , адреса для листування: АДРЕСА_6 ;

Позивач2: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , адреса для листування: АДРЕСА_6 ;

Відповідач: Вишгородська міська рада, , адреса: Київська обл.,

м. Вишгород, площа Шевченка, 1.

Суддя О.П. Лукач