У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2022 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючої судді Миколаєнко Т.А.,

за участі: секретаря судового засідання Проценко В.С.,

представника скаржника адвоката Тептюка М.П.,

представника Черкаського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) головного державного виконавця Яворського О.М.,

представника стягувача Черкаської обласної прокуратури прокурора Куліш А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у приміщенні Черкаського районного суду Черкаської області скаргу ОСОБА_1 ; стягувачі: Руськополянська сільська рада Черкаського району Черкаської області та Черкаська обласна прокуратура; на дії головного державного виконавця Черкаського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яворського Олександра Миколайовича, -

в с т а н о в и в :

15 липня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Черкаського районного суду Черкаської області зі скаргою на дії головного державного виконавця Черкаського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яворського О.М., у якій просить суд скасувати постанови головного державного виконавця Черкаського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яворського Олександра Миколайовича:

- про відкриття виконавчого провадження ВП № 69336790 від 05 липня 2022 року;

- про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у ВП № 69336790 від 05 липня 2022 року;

- про арешт майна боржника у ВП № 69336790 від 05 липня 2022 року;

- про відкриття виконавчого провадження ВП № 69336356 від 05 липня 2022 року;

- про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у ВП № 69336356 від 05 липня 2022 року;

- про стягнення виконавчого збору ВП № 69336356 від 05 липня 2022 року.

Вказана скарга мотивована тим, що 13 липня 2022 року на адресу реєстрації місця проживання ОСОБА_1 від головного державного виконавця Черкаського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яворського О.М. надійшли оскаржувані постанови, що винесені у виконавчих провадженнях № 69336790 та № 69336356, про відкриття виконавчих проваджень, арешт майна, стягнення виконавчого збору та визначення розміру мінімальних витрат виконавчого провадження. Зазначені постанови ухвалені державним виконавцем на виконання рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 10 січня 2022 року в справі № 700/409/21, на підставі якого із скаржника стягнуто на користь Руськополянської сільської ради вартість втрат сільськогосподарського виробництва в сумі 1 876 907 грн 58 коп., а на користь Черкаської обласної прокуратури судові витрати, що складаються із судового збору, в сумі 28 153 грн 62 коп. Скаржник стверджує, що дане рішення суду не набрало законної сили, оскільки згідно ухвали Черкаського апеляційного суду від 28 червня 2022 року вказана справа перебуває на розгляді в суді апеляційної інстанції. Крім того, в обґрунтування скарги, ОСОБА_1 зазначає, що вона зареєстрована і проживає у смт. Лисянка Черкаської області, а тому, на її переконання, вказане рішення суду, у разі набрання ним законної сили, має виконуватись за місцем проживання боржника. Відтак, державний виконавець, на думку скаржника, безпідставно прийняв до виконання виконавчий лист про стягнення з неї боргу, адже вона не проживає у межах його виконавчого округу, натомість, був зобов`язаний повернути виконавчий документ стягувачу на підставі п. 10 ч. 4. ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», як такий, що пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю. Також, скаржник посилається на порушення державним виконавцем вимог ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», та зазначає, що до з`ясування факту одержання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження державний виконавець не вправі вчиняти виконавчі дії. З урахування наведеного, скаржник стверджує, що доказів наявності підстав для виконання рішення суду у межах Черкаського району Черкаської області у державного виконавця немає, сам виконавчий лист виданий судом передчасно, а тому винесені державним виконавцем постанови підлягають скасуванню.

У судовому засіданні, яке відбулося 15 серпня 2022 року, представник скаржника адвокат Тептюк М.П. вимоги скарги підтримав у повному обсязі та наполягав на її задоволенні, виходячи з підстав, наведених у скарзі. Додатково зазначив, що платежами від 22 липня 2022 року, 27 липня 2022 року, 28 липня 2022 року та 29 липня 2022 року його довірителем, на виконання рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 10 січня 2022 року, сплачено на користь Руськополянської сільської ради вартість втрат сільськогосподарського виробництва в сумі 1 876 907 грн 58 коп., а 04 серпня 2022 року сплачено на користь Черкаської обласної прокуратури 28 153 грн 62 коп. у відшкодування судових витрат, що складаються із судового збору. На підтвердження своїх слів надав копію листа Руськополянської сільської ради № 1576/02-14 від 03 серпня 2022 року та копію квитанції АТ «ТАСКОМБАНК» № ПН3175773 від 04 серпня 2022 року.

Представник Черкаського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) головний державний виконавець Яворський О.М. у судовому засіданні із доводами скарги не погодився, пояснив, що виконавчі провадження були відкриті ним правомірно, так як виконавчі листи відповідають вимогам чинного законодавства, боржник має нерухоме майно в межах виконавчого округу Черкаського району Черкаської області, докази чого були подані разом із заявами про відкриття виконавчих проваджень, а право вибору місця відкриття виконавчого провадження належить стягувачу. За вказаних обставин, просив суд відмовити у задоволенні скарги у повному обсязі.

Представник стягувача Черкаської обласної прокуратури прокурор Куліш А.А. у судовому засіданні підтримала позицію головного державного виконавця Яворського О.М. та зазначила, що Черкаська обласна прокуратура, подаючи заяви про відкриття виконавчих проваджень до Черкаського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), скористалася своїм правом на вибір місця відкриття виконавчих проваджень, передбаченим ч. 1 ст. 24 ЗУ «Про виконавче провадження», про що було наголошено у відповідних заявах та, на підтвердження факту наявності у боржника нерухомого майна в межах виконавчого округу Черкаського району Черкаської області, надано виконавцю Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. При цьому, надала суду копії відповідних заяв із додатками. Крім того, прокурор зауважила, що наразі провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 10 січня 2022 року не відкрито. З урахуванням наведеного, просила суд відмовити у задоволенні скарги у повному обсязі.

Представник стягувача Руськополянської сільської ради Черкаського району Черкаської області, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду скарги, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Із заявами, клопотаннями, у тому числі про відкладення розгляду скарги, до суду не звертався.

Відповідно до частини другої статті 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

За вказаних обставин суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності представника стягувача Руськополянської сільської ради.

Заслухавши сторін, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються скарга та заперечення проти неї, проаналізувавши та співставляючи доводи скарги з матеріалами судового провадження, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення скарги по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом установлено, що рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 10 січня 2022 року задоволено позов заступника керівника Черкаської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, Черкаської обласної ради, Руськополянської сільської ради до ОСОБА_1 про стягнення втрат сільськогосподарського виробництва; стягнено із ОСОБА_1 на користь Руськополянської сільської ради вартість втрат сільськогосподарського виробництва в сумі 1 876 907 грн 58 коп.; стягнено із ОСОБА_1 на користь Черкаської обласної прокуратури судові витрати, що складаються із судового збору, в сумі 28 153 грн 62 коп. /а.с. 7-12/.

На виконання вказаного рішення 15 червня 2022 року Черкаським районним судом Черкаської області видано два виконавчих листи № 700/409/21.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 28 червня 2022 року поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 10 січня 2022 року; відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору; залишено без руху апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 10 січня 2022 року у справі за позовом заступника керівника Черкаської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління держгеокадастру у Черкаській області, Черкаської обласної ради, Рускополянської сільської ради до ОСОБА_1 про стягнення втрат сільськогосподарського виробництва та надано строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків, а саме для сплати судового збору в розмірі 43 230 грн 43 коп., не пізніше десяти днів з моменту отримання особою, що подає апеляційну скаргу, копії ухвали суду /а.с. 13-18/.

Відомості про виконання ОСОБА_1 вимог ухвали Черкаського апеляційного суду від 28 червня 2022 року та відкриття апеляційного провадження за її апеляційною скаргою на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 10 січня 2022 року відсутні.

Відтак, твердження скаржника про те, що наразі цивільна справа № 700/409/21 перебуває на розгляді в суді апеляційної інстанції, є необґрунтованими.

Водночас, суд наголошує на тому, що ухвалою Черкаського апеляційного суду від 28 червня 2022 року поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 10 січня 2022 року, що підтверджує той факт, що апеляційну скаргу скаржником подано по закінченню строку на апеляційне оскарження, та спростовує доводи скаржника про те, що виконавчі листи видано судом передчасно, тобто до набрання рішенням суду законної сили.

05 липня 2022 року головним державним виконавцем Черкаського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яворським О.М. відкрито виконавче провадження № 69336790 з примусового виконання виконавчого листа Черкаського районного суду Черкаської області № 700/409/21 від 15 червня 2022 року про стягнення із ОСОБА_1 на користь Руськополянської сільської ради вартості втрат сільськогосподарського виробництва в сумі 1 876 907 грн 58 коп. /а.с. 4/.

Того ж дня, у межах вказаного виконавчого провадження, державним виконавцем винесено постанови про арешт майна боржника /а.с. 5/ та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження /а.с. 5/.

Крім того, 05 липня 2022 року головним державним виконавцем Черкаського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яворським О.М. відкрито виконавче провадження № 69336356 з примусового виконання виконавчого листа Черкаського районного суду Черкаської області № 700/409/21 від 15 червня 2022 року про стягнення із ОСОБА_1 на користь Черкаської обласної прокуратури судових витрат, що складаються із судового збору, в сумі 28 153 грн 62 коп. /а.с. 4/.

Того ж дня, у межах зазначеного виконавчого провадження, державним виконавцем ухвалено постанови про стягнення виконавчого збору /а.с. 6/ та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження /а.с. 6/.

Пунктом 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

Частиною 1 статті 431 ЦПК України передбачено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з частиною першою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до частини 1 статті 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

За змістом частини 1 статті 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду:

а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи;

б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Враховуючи те, що головним державним виконавцем Черкаського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яворським О.М. 05 липня 2022 року відкрито виконавчі провадження № 69336356 та № 69336790, а зі скаргою на дії державного виконавця Олійник Н.Д. звернулася 15 липня 2022 року, суд констатує, що строк на подачу скарги пропущено не було.

У межах розгляду скарги суд оцінює відповідність чи невідповідність дій виконавця Закону України «Про виконавче провадження» та іншим нормативним актам.

За змістом статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII.

За змістом статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (тут і надалі у реакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Пункт 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Частиною 1 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Статтею 26 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Отже, на стадії відкриття виконавчого провадження виконавець повинен пересвідчитися, зокрема, чи відповідає виконавчий документ і заява про його виконання вимогам Закону України «Про виконавче провадження», чи надано усі документи, та, якщо немає підстав для повернення виконавчого документа або відмови у відкритті виконавчого документа, відкриває виконавче провадження.

Така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 14 січня 2021 року в справі № 750/2414/17.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» дозволяє дійти висновку, що державний виконавець приймає до виконання виконавчі документи, місце виконання яких знаходиться у межах його виконавчого округу, в іншому випадку виконавець зобов`язаний повернути виконавчий документ стягувачу. У свою чергу, місце виконання визначається, виходячи із місця проживання/перебування боржника або з місцезнаходження майна боржника.

Аналогічний правовий висновок наведено у постановах Верховного Суду від 08 квітня 2020 року в справі № 804/6996/17 та від 30 квітня 2020 року в справі № 580/3311/19.

Як вбачається із спірних постанов головного державного виконавця Черкаського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яворського О.М., місце проживання скаржника ОСОБА_1 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

Відомостей про те, що ОСОБА_1 має місце перебування чи роботи на території Черкаського району Черкаської області, суду не надано.

Разом з тим, із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23 червня 2022 року та змісту рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 10 січня 2022 року судом установлено, що боржник має нерухоме майно в межах виконавчого округу Черкаського району Черкаської області, а саме є власником земельних ділянок за кадастровими номерами: :02:002:0814, :02:002:0815, :02:002:0817, загальною площею 16,4968 га, що розташовані в с. Геронимівка, в адміністративних межах Руськополянської сільської ради Черкаського району Черкаської області (Руськополянська сільська об`єднана територіальна громада).

Відтак, відсутні підстави вважати, що державний виконавець відкрив провадження не в межах свого виконавчого округу.

Надаючи оцінку доводам ОСОБА_1 про те, що до з`ясування факту одержання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження державний виконавець не вправі вчиняти виконавчі дії, суд зазначає, що у постанові Верховного Суду від 07 травня 2018 року в справі № 916/1605/15-ц, на яку посилається скаржник, зазначено: «…перед тим, як застосовувати засоби і способи примусу, державний виконавець повинен пересвідчитися, чи отримав боржник копію постанови про відкриття виконавчого провадження, яка має бути направлена на зазначену у виконавчому документі адресу боржника та встановити факт отримання боржником копії цієї постанови, якою встановлено строк для добровільного виконання рішення».

Крім того, відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 31 липня 2019 року в справі № 554/13475/15-ц (провадження № 61-25124св18), у разі з`ясування факту неодержання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження державний виконавець не вправі накладати штраф на боржника за невиконання рішення у визначений у постанові про відкриття виконавчого провадження строк.

З наведеного слідує, що згідно усталеної судової практики перед тим, як застосовувати засоби і способи примусу, державний виконавець повинен пересвідчитися, чи отримав боржник копію постанови про відкриття виконавчого провадження. Про заборону державному виконавцю вчиняти будь-які дії до з`ясування вказаного факту в даних постановах мова не йде, а тому доводи ОСОБА_1 у цій частині є безпідставними.

До того ж, за змістом частини 4 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору.

Крім того, згідно з частиною 2 статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Водночас, суд зауважує, що ОСОБА_1 було належним чином повідомлено про відкриття виконавчих проваджень та про вчинення державним виконавцем інших виконавчих дій, оскільки, як вбачається із змісту скарги, відповідні постанови отримані нею за зареєстрованим місцем проживання 13 липня 2022 року. Добровільне виконання рішення суду ОСОБА_1 відбулося після відкриття виконавчих проваджень та повідомлення про це боржника.

З урахуванням наведеного, суд не вбачає в діях державного виконавця порушень вимог Закону України «Про виконавче провадження», а тому вважає, що скарга є необґрунтованою, недоведеною та такою, що не підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 260, 263-265, 353, 354, 450-451 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

У задоволенні скарги ОСОБА_1 ; стягувачі: Руськополянська сільська рада Черкаського району Черкаської області та Черкаська обласна прокуратура; на дії головного державного виконавця Черкаського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яворського Олександра Миколайовича відмовити.

Ознайомитись з повним текстом ухвали суду, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Т. А. Миколаєнко