Справа № 462/1179/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2022 року Залізничний районний суд міста Львова

в складі:

головуючого-судді Ліуша А.І.

з участю секретаря Настасяк Х.І.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів, покликаючись на те, що за час проживання у шлюбі з відповідачем у них народився син ОСОБА_4 , 2013 року народження. Відповідач фінансової допомоги на утримання сина не надає. Просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у розмірі ј частки від його доходів щомісячно.

Відповідач подав до суду зустрічну позовну заяву про стягнення аліментів, покликаючись на те, що їх син ОСОБА_4 , 2013 року народження більшість часу проживає з ним та перебуває на її утриманні. Однак, вважає, що позивач також повинна утримувати свого сина, а тому просить стягувати з ОСОБА_1 на його користь аліменти на утримання сина у розмірі ј частки від її доходів щомісячно.

У судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги, просить первісний позов задовольнити в повному обсязі, у задоволенні зустрічного позову відмовити.

Відповідач та його представник у судовому засіданні підтримали зустрічний позов, надаои пояснення, аналогічні викладеним у зустрічній позовній заяві. Просять зустрічний позов задовольнити, у задоволенні первісного позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши докази, наявні у матеріалах заяви суд вважає, що у задоволенні первісного та зустрічного позову слід відмовити.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є дитиною сторін, що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 27 грудня 2013 року.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у відповідності до ст. 182 СК України кодексу при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я дитини, матеріальне становище дитини та платника аліментів.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У відповідності до принципів 4, 7 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині мають належати права на здоровий ріст та розвиток, належне харчування, житло, розваги, медичне обслуговування, отримання освіти. Найкраще забезпечення інтересів дитини щодо її освіти та навчання має бути керівним принципом для батьків.

Згідно з ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідач ОСОБА_2 допитаний в суді як свідок у судовому засіданні зазначив, що син ОСОБА_5 повністю проживає із ним та проводить із ним весь вільний час та вихідні. До позивача ОСОБА_1 він відвозить сина коли йому потрібно на роботу. Матеріально забезпечує сина лише він, відповідач не приймає жодної участі.

Оцінюючи покази свідка, суд частково надає їм віри, зокрема, щодо проведення часу відповідача разом із сином та щодо матеріального забезпечення ним сина, оскільки вони знаходяться у об`єктивному взаємозв`язку з іншими матеріалами справи, нічим не спростовані, доповнюються та уточнюються іншими доказами.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що є хрещеним батьком ОСОБА_5 . Він навідується в гості до ОСОБА_2 орієнтовно раз в тиждень та син ОСОБА_5 ввечері завжди перебуває в квартирі відповідача ОСОБА_2 . Наскільки йому відомо ОСОБА_5 нібито постійно проживає із відповідачем ОСОБА_2 . ОСОБА_5 всім забезпечений, батько за ним доглядає та забезпечує усім необхідним. На вихідні ОСОБА_5 буває як із позивачем, так і з відповідачем.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засідання повідомила, що разом із чоловіком ОСОБА_6 навідується кожні вихідні у гості до ОСОБА_2 , син ОСОБА_5 проживає із ним, батько його забезпечує усім необхідним.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні повідомив, що є товаришем ОСОБА_2 та постійно навідується до нього додому. Син ОСОБА_5 проживає з батьком, він усім його забезпечує. Також, він повідомив, що бачив, як ОСОБА_2 давав 250,00 грн. ОСОБА_1 коли залишав із нею сина. Чи купує позивач ОСОБА_1 щось сину він не знає.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні зазначив, що є товаришем ОСОБА_2 та постійно навідується до нього додому, переважно у вихідні дні. Син ОСОБА_5 проживає з батьком, він усім його забезпечує, облаштував для нього кімнату.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні зазначив, що є товаришем ОСОБА_2 та постійно навідується до нього додому, переважно раз чи два на тиждень. Син ОСОБА_5 проживає з батьком, він усім його забезпечує, облаштував для нього кімнату.

Оцінюючи покази свідків, суд надає їм віри, оскільки вони знаходяться у об`єктивному взаємозв`язку з іншими матеріалами справи, нічим не спростовані, доповнюються та уточнюються іншими доказами.

На основі наведеного, суд не бере до уваги покликання позивача ОСОБА_1 , що відповідач ОСОБА_2 не бере участі у фінансовому утриманні сина ОСОБА_5 , оскільки нею не надано жодних доказів, що лише вона утримує сина ОСОБА_5 та крім того, допитані у судовому засіданні свідки ствердили, що ОСОБА_2 бере участь у фінансовому утриманні дитини ОСОБА_5 , а також сама позивач у судовому засіданні не заперечила, що коли син ОСОБА_5 перебуває разом із відповідачем, він харчується у нього та відповідач його забезпечує.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позивачем не надано суду жодних належних, достатніх, допустимих та достовірних доказів на підтвердження того, що відповідач ОСОБА_2 не утримує фінансово сина ОСОБА_5 , а відтак, позовні вимоги є безпідставними, та у задоволенні первісного позову слід відмовити.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, однак відповідачем ОСОБА_2 не надано суду жодних доказів, що позивач ОСОБА_1 не утримує сина ОСОБА_5 , зокрема, свідки допитані у судовому засіданні також підтвердили, що син ОСОБА_5 також живе з матір`ю ОСОБА_1 протягом дня та не свідчили, що позивач не бере жодної участі в утриманні сина.

А також, відповідачем ОСОБА_2 не надано суду жодних доказів, що позивач ОСОБА_1 утримує сина ОСОБА_5 в недостатній мірі чи що син потребує утримання у більшому розмірі, ніж ОСОБА_1 надає йому.

На основі наведеного, судом встановлено, що сторони як батько та матір малолітнього ОСОБА_5 несуть обоє рівні витрати по утриманню сина, а відтак, позовні вимоги зустрічного позову є безпідставними, та у задоволенні зустрічного позову слід відмовити.

Також, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Внаслідок наведеного, суд вважає, що з позивача та відповідача слід також стягнути у дохід держави 992,40 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 12, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд , -

У Х В А Л И В:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - відмовити за безпідставністю позовних вимог.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів - відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_1 у дохід держави 992 /дев`ятсот дев`яносто дві/ гривні 40 копійок судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 у дохід держави 992 /дев`ятсот дев`яносто дві/ гривні 40 копійок судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 31 серпня 2022 року.

Суддя /підпис/ А.І.Ліуш

Копія вірна.

Суддя: А.І.Ліуш