Справа № 2-2197/11
Провадження № 4-с/522/6/21
УХВАЛА

23 серпня 2022 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Федчишеної Т. Ю.,

за участі секретаря судового засідання Гаркуші Є. О.,

розглянувши скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Першого Київського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та зобов`язання вчинити дії (стягувач - Акціонерне товариство «Прокредит Банк»), -

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1 зі скаргою на бездіяльність Першого Київського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування скарги вказав, що на примусовому виконанні у Першому Київському відділі державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції перебував виконавчий лист № 2-2197/11, виданий Приморським районним судом м. Одеси 21.07.2011 про стягнення з нього на користь ПАТ «Прокредит Банк» заборгованості за кредитним договором. У межах цього виконавчого провадження 23.09.2011 державним виконавцем прийнято постанову про арешт його майна та оголошення заборони на його відчуження. Постановою державного виконавця від 27.06.2012 виконавчий документ було повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV, оскільки у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. У подальшому, виконавчий лист перебував на виконанні у Першому Приморському відділі державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції. Зазначає, що усі зобов`язання за кредитним договором перед банком він виконав повністю, сплатив виконавчий збір та витрати виконавчого провадження на рахунок Першого Приморського ВДВС Одеського МУЮ. З метою зняття арешту з майна, він звернувся з відповідною заявою до Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, проте листом йому було повідомлено, що останній не має підстав для зняття такого арешту, виконавчий лист виконано Першим Приморським ВДВС Одеського МУЮ, а відтак саме цей відділ державної служби має законні підстави для зняття такого арешту.

Вважаючи, що арешт повинен бути знятий саме Першим Київським відділом державної виконавчої служби Стрельцов С. М. просить визнати протиправною бездіяльність Першого Київського ВДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) щодо незняття арешту та оголошення заборони на відчуження його майна, накладеного на підставі постанови № 28888987 від 23.09.2011 та зобов`язати його зняти арешт та оголошення заборони на відчуження його майна на підставі постанови № 28888987 від 23.09.2011.

Начальником Першого Київського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) подано письмові заперечення на скаргу (відзив), у яких вважає скаргу необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки при накладенні арешту на майно ОСОБА_1 та оголошення заборони на його відчуження старший державний виконавець Стоянов Р. В. діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Законом № 606-XIV. При прийнятті постанови про повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 47 Законом № 606-XIV, виконавцем правомірно не вирішено питання про припинення чинності арешту майна боржника, оскільки чинність арешту в даному випадку не припиняється, так як зняття арешту з майна боржника пов`язується із закінченням виконавчого провадження, а у разі повернення виконавчого документа стягувачу виконавче провадження не є закінченим. При цьому, державному виконавцю не надано право на зняття арешту з майна боржника у разі повернення виконавчого документа з цих підстав. Указує, що порядок зняття арешту з майна боржника врегульовано ст. 59 Закону № 1404-VIII, зняття арешту здійснюється шляхом винесення виконавцем постанови, така постанова може бути винесена на підставі постанови начальника відповідного відділу державної виконавчої служби лише у разі порушення порядку накладення арешту, в усіх інших випадках виключно на підставі рішення суду. Між тим, порядок зняття арешту по завершеним виконавчим провадженням визначено пунктом 15 Розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5. Відтак, оскільки саме Перший Приморський ВДВС Одеського МУЮ виконав вимоги виконавчого листа № 2-2197/11, тому він і повинен був зняти арешт, в тому числі, накладений на майно ОСОБА_1 постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 28888987 від 23.09.2011. При цьому, у Першого Київського ВДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) відсутні підстави, передбачені ст. 59 Закону № 1404-VIII для зняття такого арешту.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 29.06.2022 витребувано у Першого Київського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) матеріали виконавчого провадження № 28888987.

Листом Першого Київського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 07.07.2022 № 18504 повідомлено про неможливість надання матеріалів виконавчого провадження, оскільки виконавче провадження № 28888987 знищено у зв`язку із закінченням строків зберігання.

ОСОБА_1 та його представник у судове засідання не з`явилися. У матеріалах справи наявна заява ОСОБА_1 , в якій він просив розгляд справи провести за його відсутності, вимоги скарги підтримав у повному обсязі.

Представники виконавчої служби та стягувача у судове засідання не з`явилися.

Неявка учасників процесу, відповідно до положень ч. 2 ст. 450 ЦПК України не перешкоджає розгляду скарги.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 28 січня 2011 року у справі № 2-2197/11 стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у солідарному порядку на користь ПАТ «ПроКредит Банк» заборгованість у розмірі 656,22 доларів США за кредитним договором № 5.13160 від 06.04.2007 та судові витрати в сумі 81,00 грн.

На виконання вказаного рішення суду 21.07.2011 видано виконавчий лист № 2-2197/11.

Постановою старшого державного виконавця першого Київського ВДВС Одеського МУЮ Стоянова Р. М. від 23.09.2011 відкрито виконавче провадження № 28888987 з виконання виконавчого листа № 2-2197/11 про стягнення зі ОСОБА_1 на користь АТ «Прокредит Банк» заборгованості в розмірі 5 232, 50 грн.

Постановою старшого державного виконавця першого Київського ВДВС Одеського МУЮ Стоянова Р. М. від 23.09.2011 накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження.

27.06.2012 старшим державним виконавцем Київського ВДВС Одеського МУЮ прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV.

З листа Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з № 15356-14756/С-02/8-1500/21 від 02.09.2021 слідує, що на виконанні в ГУ ПФУ в Одеській області з 01.06.2013 по 30.04.2014 перебувала постанова Першого Приморського ВДВС Одеського управління юстиції від 30.04.2013 № В-06/1563 при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-2197/11, виданого Приморським районним судом м. Одеси про стягнення зі ОСОБА_1 грошової суми на користь ПАТ «ПроКредит Банк». Загальна сума боргу 5 848,47 (з урахуванням виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій) утримувалася у розмірі 20% від суми пенсії. Листом ГУ ПФУ в Одеській області від 05.05.2014 № 4662/05 постанова від 30.04.2013 № В-06/1563 повернута на адресу виконавчої служби у зв`язку з виконанням.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Обов`язки та права державного виконавця визначені статтею 18 Закону № 1404-VIII (статтею 11 Закону № 606-XIV).

Частиною першою статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV встановлено, що державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Так, державний виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно із положеннями статті 11 цього Закону державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виходячи зі змісту статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV за заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

В силу статті 57 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-XIV арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом, зокрема, винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

За положеннями пункту 2 частини 1 статті 47 Закону № 606-XIV виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

При цьому, законом не передбачено право державного виконавця на зняття арешту з майна боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу з цих підстав.

У ч. 5 ст. 47 Закону зазначено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Як слідує з матеріалів справи, приймаючи постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 2 частини 1 статті 47 Закону № 606-XIV, державним виконавцем правомірно не вирішено питання про припинення чинності арешту майна боржника.

Зняття арешту з майна божника пов`язується із закінченням виконавчого провадження. У разі повернення виконавчого документа стягувачу виконавче провадження не є закінченим.

Частиною другою статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Отже, державний виконавець зобов`язаний зняти арешт з майна боржника тільки в разі закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі).

Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 05.12.2018 у справі № 425/1341/17, від 10.04.2019 у справі № 522/15772/16- ц.

На даний час порядок зняття арешту з майна чи коштів боржника врегульовано ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII.

Згідно зі ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктами 10, 15 частини першої статті 34 цього Закону.

У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності". У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

З наведеної норми слідує, що зняття арешту з майна здійснюється шляхом винесення виконавцем постанови. Така постанова може бути винесена на підставі постанови начальника відповідного відділу державної виконавчої служби лише у разі порушення порядку накладення арешту, в усіх інших випадках - виключно на підставі рішення суду.

Зазначений правовий висновок Верховного суду визначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 813/1341/15. Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного суду від 24.05.2021 у справі № 712/12136/18.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону № 1404-VIII у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Постанова про зняття арешту виноситься виконавцем не пізніше наступного робочого дня після надходження до нього документів, що підтверджують наявність підстав, передбачених ч. 4 ст. 59 цього Закону, та надсилається в той самий день органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника (ч. 5 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до п. 16 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 при скасуванні судом заходів забезпечення позову за завершеним виконавчим провадженням, надходженні на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника, необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника за завершеним виконавчим провадженням, виконавець не пізніше наступного робочого дня виносить постанову про зняття арешту з майна боржника без винесення постанови про відкриття чи відновлення виконавчого провадження. Копія постанови виконавця про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного робочого дня з дня винесення надсилається сторонам та до відповідного органу (установи) для зняття арешту. Постанова про зняття арешту з майна приєднується до матеріалів виконавчого провадження. У разі якщо завершене виконавче провадження знищено у зв`язку із закінченням строку його зберігання, виконавець вживає заходів щодо відновлення матеріалів виконавчого провадження за допомогою відомостей автоматизованої системи виконавчого провадження та інших документів, інформації, одержаних ним, у тому числі від сторін виконавчого провадження.

Як слідує з листа Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з № 15356-14756/С-02/8-1500/21 від 02.09.2021 на виконанні в ГУ ПФУ в Одеській області з 01.06.2013 по 30.04.2014 перебувала постанова Першого Приморського ВДВС Одеського управління юстиції від 30.04.2013 № В-06/1563 при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-2197/11, виданого Приморським районним судом м. Одеси про стягнення зі ОСОБА_1 грошової суми на користь ПАТ «ПроКредит Банк». Загальна сума боргу 5 848,47 (з урахуванням виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій) утримувалася у розмірі 20% від суми пенсії. Листом ГУ ПФУ в Одеській області від 05.05.2014 № 4662/05 постанова від 30.04.2013 № В-06/1563 повернута на адресу виконавчої служби у зв`язку з виконанням.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що правові підстави для задоволення скарги ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності Першого Київського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) щодо незняття арешту та оголошення заборони на відчуження майна, накладеного на підставі постанови № 28888987 від 23.09.2011 та зобов`язання зняти арешт та оголошення заборони на відчуження майна на підставі постанови № 28888987 від 23.09.2011, відсутні.

Керуючись ст. 447, 450, 451 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності Першого Київського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) щодо незняття арешту та оголошення заборони на відчуження майна, накладеного на підставі постанови № 28888987 від 23.09.2011 та зобов`язання зняти арешт та оголошення заборони на відчуження майна на підставі постанови № 28888987 від 23.09.2011 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу було подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Т. Ю. Федчишена