Справа № 148/1841/22
Провадження №2/148/621/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2022 року Тульчинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Штифурко Л.А.,

секретаря Лиженко Є.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань м. Тульчина за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницягаз Збут" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання природного газу,

встановив:

В провадженні Тульчинського районного суду Вінницької області знаходиться вказана вище цивільна справа.

До початку розгляду справи по суті від представника позивача надійшла заява про відмову від позову та стягнення судових витрат з відповідача, відповідно до якої він просить прийняти відмову від позову з підстав погашення відповідачем заборгованості за послуги з постачання природного газу в сумі 5464,05 грн., стягнути з відповідача на користь позивача витрати з оплати судового збору в розмірі 2481 грн., розгляд справи провести у його відсутність. Також вказав, що наслідки закриття провадження у справі, передбачені ч. 2 ст. 256 ЦПК України, зрозумілі.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином. Від неї до суду надійшла заява, в якій вона повідомляє, що нею погашено борг за послуги з постачання природного газу в сумі 5464,05 грн. Наголошує, що жодного листа, претензії, повідомлення про необхідність сплатити коштів до листопада 2022 року на її адресу не надходили. Просить закрити провадження у справі, а судові витрати залишити за позивачем, посилаючись на висновок КЦС ВС, викладений в постанові у справі № 199/9188/16-ц від 21.04.2021.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювався.

Вивчивши доводи заяви представника позивача, заяви відповідача, дослідивши матеріали справи, суд доходить наступних висновків.

За змістом ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ч.ч.1, 3 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по справі або в окремій письмовій заяві. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Відповідно до п.4 ч.1, ч.2 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що відмова позивача від позову відповідає чинному законодавству, не порушує прав, свобод, та інтересів інших осіб, керуючись принципом диспозитивності, суд вважає можливим прийняти відмову позивача від позову до ОСОБА_1 та закрити провадження у справі на підставі п. 4 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

Що стосується розподілу судових витрат між сторонами у даній справі, суд виходить із положень ч. 3 ст.142 ЦПК України, якою визначено, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Судом з матеріалів справи встановлено, що позивач звернувся з позовом до відповідача 02.11.2022.

Встановлено судом і те, що позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в сумі 2481 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 754 від 25.10.2022 (а.с. 1).

Доказів понесення сторонами по справі інших судових витрат суду не надано.

Також суд встановив, що вимоги позивача задоволені відповідачем 08.11.2022, тобто після пред`явлення позову, що підтверджується розрахунком заборгованості відповідача від 14.11.2022 (а.с. 38), наданим представником позивача, та квитанцією № 6 від 08.11.2022 (а.с. 40), наданою відповідачем.

Отже, оскільки позовні вимоги не підтримуються позивачем внаслідок задоволення їх позивачем після пред`явлення позову, суд доходить висновку, що понесені позивачем судові витрати слід стягнути з відповідача.

Така ж позиція висловлена і у висновку КЦС ВС, викладениму в постанові від 21.04.2021 у справі №199/9188/16-ц, на який посилається відповідачка. Так, ВС дійшов висновку, що суди попередніх інстанцій, закриваючи провадження у справі, керувалися пунктом 4 частини першої статті 255 ЦПК України, тоді як позивачка подала заяву про закриття провадження у справі з підстав, передбачених пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суди попередніх інстанцій зазначеного, а також положень частини третьої статті 142 ЦПК України у поєднанні із статтею 255 ЦПК України не урахували, а тому дійшли помилкового висновку, що закриття провадження у справі з підстав відсутності предмета спору (пункт 2 частини першої статті 255 ЦПК України є відповідно до частини третьої статті 142 ЦПК України підставою для стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним судових витрат.

З аналізу вказаного вище висновку ВС випливає, що не можуть бути стягнуті судові витрати з відповідача на підставі ч.3 ст. 142 ЦПК України в разі закриття провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України (відсутність предмета спору), однак підлягають стягненню в разі закриття провадження у справі на підставі п.4 ч.1 ст. 255 ЦПК України (відмова від позову, яка прийнята судом).

Частиною 4 ст. 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Коли ведеться мова про правові висновки, які є обов`язковими для врахування судами нижчих інстанцій, то йдеться саме про висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені судом касаційної інстанції у своїх рішеннях.

Беручи до уваги той факт, що провадження у даній справі закрито судом на підставі п.4 ч.1 ст. 255 ЦПК України у звязку з відмовою позивача від позову, відповідач погасила перед позивачем заборгованість за послуги з постачання природного газу після пред`явлення позову, із відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2481 грн. (а.с.1), що чітко визначено ч. 3 ст. 142 ЦПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 142, ч.ч. 1, 3 ст. 206, п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд-

постановив:

Прийняти відмову Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницягаз Збут" від позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання природного газу.

Закрити провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницягаз Збут" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання природного газу.

Роз`яснити позивачу, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальність «Вінницягаз Збут», ідентифікаційний код в , місцезнаходження якого: вул. Хмельницьке Шосе, 23, м.Вінниця, 21036, судові витрати з оплати судового збору в сумі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) гривню.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Копію ухвали надіслати сторонам для відома.

Суддя Л.А.Штифурко