Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/5198/21
Провадження № 2/332/881/22
Рішення

Іменем України

17 серпня 2022 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді: Яцуна О.С.,

за участю секретаря: Мусаєва Р.Д.,

позивача: ОСОБА_1 ,

представника позивача: ОСОБА_2 ,

представника відповідача: Осоненка Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Тивоненко Данило Русланович, до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі структурного підрозділу «Запорізька дирекція залізничних перевезень» станція Запоріжжя-Ліве Регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця» про поновлення на роботі, -

Встановив:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Тивоненко Данило Русланович,звернулась до суду з позовом, що в подальшому було уточнено, до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі структурного підрозділу «Запорізька дирекція залізничних перевезень» станція Запоріжжя-Ліве Регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця» про поновлення на роботі.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що у грудні 2021 року вона зіткнулась з грубим порушенням її конституційного права на роботу з боку відповідача, що полягало в тому, що у неї на роботі постійно незаконно вимагали медичну інформацію щодо вакцинації від респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та в обмеженні прав працівника щодо повноцінної роботи. Так, 09.12.2021 відповідач вручив ОСОБА_1 Наказ № 68/ОС про відсторонення останньої від роботи з підстав відсутності щеплення від респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV. Наказ мотивований тим, що у позивача відсутні документи на підтвердження наявності щеплення проти COVID-19, а тому відповідач відсторонює позивача від її роботи. У зв`язку з тим, що дії відповідача порушують право позивача на роботу, закріплене Конституцією України, вона просить визнати наказ про її відсторонення від роботи незаконним та скасувати його, стягнути з відповідача на її користь середньомісячну заробітну плату, судовий збір та витрати на правничу допомогу.

Ухвалою суду від 02.02.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд якого вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, судове засідання по суті призначено на 09.03.2022.

24.02.2022 від представника відповідача ОСОБА_3 , надійшов відзив, в якому він просив відмовити у задоволенні позовних вимог з тих підстав, що АТ «Українська залізниця» діяла згідно вимог чинного законодавства при вирішення питання щодо відсторонення позивача від роботи, оскільки остання не мала документального підтвердження щодо проходження обов`язкового профілактичного щеплення проти COVID-19 та не надала медичного висновку про наявність протипоказань до вакцинації.

10.05.2022 від представника позивача адвоката Тивоненка Д.Р., надійшла відповідь на відзив, позиція в якій аналогічна позиції, викладеній у позовній заяві. Представник позивача просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

06.06.2022 від представника відповідача Губорєвої Я.А., надійшли заперечення на відповідь на відзив, доводи яких аналогічні доводам, викладеним у відзиві на позовну заяву. Представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити.

Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд, з`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов до висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено і підтверджено наявними у справі доказами, що позивач з 17.01.1990 перебуває у трудових відносинах з відповідачем (а.с. 23-29).

Актами від 19.11.2021 та 08.12.2021 та листом-ознайомленням від 29.11.2021 ОСОБА_1 було попереджено про майбутнє відсторонення від роботи в разі відсутності щеплення проти COVID-19 (а.с. 62-64).

Відповідно до Наказу № 68/ОС від 09.12.2021, виданого структурним підрозділом «Запорізька дирекція залізничних перевезень» станція Запоріжжя-ЛівеРегіональною філією «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця», невакцинованого позивача відсторонено від роботи (а.с. 20).

З цим наказом ОСОБА_1 ознайомлена 09.12.2021, про що свідчить зроблений нею запис та поставлений підпис на вказаному наказі (а.с. 20). Разом з цим, 09.12.2021 позивачем подано заяву (заперечення), в якому викладена її позиція щодо незгоди з винесеним наказом про відсторонення її від роботи (а.с. 21-22).

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи та позивачем не спростовані.

Не погоджуючись з позовними вимогами відповідач надіслав до суду відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позову. При відстороненні позивача від роботи відповідач керувався ст. 46 КЗпП, частиною 1 якої визначено, що відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством. До «інших випадків», зокрема, відноситься і відмова або ухилення від профілактичних щеплень проти COVID-19.

Щодо Наказу МОЗ України «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» № 2153 від 04.10.2021, то відповідно до Наказу МОЗ України № 2393 від 01.11.2021, до вказаного Переліку внесені зміни шляхом включення до переліку Підприємств, установ та організацій, включених до Переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 83 від 04.03.2015.

Відповідно до Постанови КМУ № 83 від 04.03.2015, АТ «Українська залізниця»входить до Переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави.

Згідно п. 416 Постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020 встановлено обов`язок керівників державних органів (державної служби), керівникам підприємств, установ та організацій відсторонювати від роботи (виконання робіт) працівників та державних службовців, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена переліком та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 відповідно до статті 46 Кодексу законів про працю України, частини другої статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та частини третьої статті 5 Закону України «Про державну службу», крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19 та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я.

Вимоги позивача щодо стягнення середньої заробітної плати за час відсторонення та щодо понесених витрат на правничу допомогу є безпідставними та необґрунтованими.

Відповідь на відзив ґрунтується на доводах, викладених у позовній заяві. Позивач вважає позицію відповідача необґрунтованою та наполягає на задоволенні своїх позовних вимог.

Заперечення на відповідь на відзив ґрунтуються на доводах, викладених у відзиві на позовну заяву. Відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо нормативного обґрунтування в частині законності оскаржуваного наказу, то суд зазначає наступне.

Статтею 46 КЗпП України визначено, що відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.

Згідно з ч. 2 ст. 12 ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб» визначено, що профілактичні щеплення проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця, туберкульозу є обов`язковими і включаються до календаря щеплень. Працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт. Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Наведене узгоджується з ч.ч. 1-2 ст. 27 ЗУ «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», якими визначено наступне: профілактичні щеплення з метою запобігання захворюванням на туберкульоз, поліомієліт, дифтерію, кашлюк, правець та кір в Україні є обов`язковими. Обов`язковим профілактичним щепленням для запобігання поширенню інших інфекційних захворювань підлягають окремі категорії працівників у зв`язку з особливостями виробництва або виконуваної ними роботи. У разі необґрунтованої відмови від щеплення за поданням відповідних посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби вони до роботи не допускаються.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України № 2153 від 04.10.2021 (надалі Наказ № 2153) затверджено Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням (надалі Перелік).

Відповідно до Переліку обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України цієї хвороби, підлягають працівники: 1) центральних органів виконавчої влади та їх територіальних органів; 2) місцевих державних адміністрацій та їх структурних підрозділів; 3) закладів вищої, післядипломної, фахової передвищої, професійної (професійно-технічної), загальної середньої, у тому числі спеціальних, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти та наукових установ незалежно від типу та форми власності; 4) підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління центральних органів виконавчої влади; 5) установ і закладів, що надають соціальні послуги, закладів соціального захисту для дітей, реабілітаційних закладів; 6) підприємств, установ та організацій, включених до Переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 83 від 04.03.2015; 7) органів місцевого самоврядування; 8) закладів охорони здоров`я державної та комунальної форми власності; 9) комунальних підприємств, установ та організацій.

Згідно з Наказом № 2153, щеплення є обов`язковим в разі відсутності абсолютних протипоказань до проведення профілактичних щеплень, відповідно до Переліку медичних протипоказань та застережень до проведення профілактичних щеплень, затвердженого наказом Міністерства охорони здоровця України № 595 від 16.09.2011, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 1161/19899 від 10.10.2011 (у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України № 2070 від 11.10.2019).

Міністерство юстиції України зробило висновок, що Наказ № 2153 відповідає Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема ст. 8 Конвенції «Право на повагу до приватного і сімейного життя», а також практиці Європейського суду з прав людини, свідченням чого є реєстрація цього наказу Міністерством юстиції України.

Відповідно до Постанови КМУ № 83 від 04.03.2015, АТ «Українська залізниця» (код за ЄДРПОУ 40075815)входить до Переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави.

Згідно п. 416 Постанови Кабінету Міністрів України № 1236 від 09.12.2020 (надалі Постанова КМУ № 1236) встановлено обов`язок керівників державних органів (державної служби), керівникам підприємств, установ та організацій відсторонювати від роботи (виконання робіт) працівників та державних службовців, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена переліком та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 відповідно до статті 46 Кодексу законів про працю України, частини другої статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та частини третьої статті 5 Закону України «Про державну службу», крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19 та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я.

Судом встановлено та не спростовано матеріалами справи, що на ОСОБА_1 поширюється дія Переліку. Будь-яких доказів на підтвердження того, що у неї є протипоказання до проведення вказаного профілактичного щеплення остання суду не надала, а тому у суду наявні підстави для відмови у задоволенні позовних вимог в частині визнання незаконним та скасуванні наказу про відсторонення позивача від роботи.

Щодо нормативного обґрунтування в частині виплати середнього заробітку за час відсторонення, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Тобто заробітна плата виплачується саме за виконану роботу.

Відсторонення працівника від роботи слід розуміти як один із передбачених законодавством випадків призупинення трудових правовідносин, що полягає в тимчасовому увільненні працівника від обов`язку виконувати роботу за укладеним трудовим договором і тимчасовому увільненні роботодавця від обов`язку забезпечувати працівника роботою або створювати умови для її виконання.

Оскільки під час відсторонення працівник тимчасово увільняється від виконання своїх трудових обов`язків та не може виконувати роботу, то за загальним правилом такому працівникові заробітна плата в період відсторонення не виплачується, якщо інше не встановлено законодавством.

Чинним законодавством не передбачено обов`язку роботодавця щодо збереження за працівником заробітної плати на період його відсторонення від роботи у зв`язку з відмовою або ухиленням від проведення обов`язкових профілактичних щеплень проти гострої респіраторної хвороби COVID-19.

Відтак, в цій частині позовні вимоги ОСОБА_1 також не підлягають задоволенню.

Щодо витрат, понесених позивачем при зверненні до суду, то суд зазначає наступне.

Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1). До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3).

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з цим, ч. 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі відмови в позові - на позивача.

Відтак, всі понесені ОСОБА_1 витрати покладаються на неї, адже судом відмовлено у задоволенні її позовних вимог до АТ «Українська залізниця» у повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 43, 64, 92 Конституції України, ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», ст. 27 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», ст.ст. 46, 235 Кодексу законів про працю України, ст.ст. 10, 12, 13, 23, 81, 89, 141, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд, -

Вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ), інтереси якої представляє адвокат Тивоненко Данило Русланович, до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі структурного підрозділу «Запорізька дирекція залізничних перевезень» станція Запоріжжя-Ліве Регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця» (місцезнаходження: м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 108, ) про поновлення на роботі залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Повний текст рішення складено 22.08.2022.

Суддя О.С. Яцун