Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/2303/22
Провадження №: 2-о/332/99/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2022 р. м.Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого судді Погрібної О.М., за участі секретаря судового засідання Мацинської О.Є., розглянувши в відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису,

встановив:

Заявниця звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису. В обґрунтування заяви зазначила про те, що вона проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в одному будинку із своїм братом ОСОБА_2 . Після смерті їх батьків між ними склалися складні відносини, брат в різний спосіб намагається довести заявника до нервово струсу, вимушує виселитися із будинку задля чого вдається до погроз, фізичного впливу, разом із співмешканкою брата псують її майно, ображають нецензурною лайкою. ОСОБА_1 неодноразово зверталася до відділу поліції з заявами про вчинення по відношенню до неї кримінальних правопорушень, про що свідчать численні витяги з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Заводським районним судом м.Запоріжжя приймались рішення про видачу обмежувального припису, строк дії яких вже закінчився.

Так, Заводським районним судом м.Запоріжжя протягом 2020-2021 років видавалися обмежувальні приписи відносно ОСОБА_2 та його співмешканки ОСОБА_3 . Однак, дані приписи кривдником не виконувалися, з приводу чого до ЄРДР було внесено відомості про вчинене кримінальне правопорушення за № 0000003 за ст.390-1 КК України, яке було закрито.

05.09.2020 приблизно о 18-00 годині ОСОБА_2 , маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, під час конфлікту із ОСОБА_1 , наніс один удар кулаком правої руки в область нижньої частини лобної ділянки обличчя останньої. Відповідно до висновку експерта № 1048 від 10.09.2020 спричинив їй синці у внутрішньому куті лівого ока з розповсюдженням на нижнє повіко лівого ока та у внутрішньому куті правого ока, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. Вироком Заводського районного суду м.Запоріжжя 19 січня 2021 року у справі № 332/184/21 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу.

На сьогоднішній день термін останнього заборонного припису, який кривдником не виконувався, закінчився, в заявника є реальні побоювання, що ОСОБА_2 вчинить більш тяжке кримінальне правопорушення по відношенню до неї, оскільки погрози життю і здоров`ю, образи тривають, в результаті чого заявниця вимушена була звертатися до правоохоронних органів з відповідними заявами.

Так, 19.06.2022 року вона зверталася в службу 102 з заявою про те, що її брат ОСОБА_2 вдарив її половником по спині, про що внесені відомості до ЄРДР за № 0000232 від 20.06.2022 року.

21.08.2022 року зверталася в службу 102 з заявою про те, що її брат ОСОБА_2 постійно знущається над нею, виселив її в прибудову, ламає замки, виганяє з дому, а сам мешкає в будинку.

Адвокатом Радостєвою М.В. було направлено запити до правоохоронних органів з проханням надати інформацію щодо фактів вчинення домашнього насильства у відношенні ОСОБА_1 , однак відповіді на останній запит до теперішнього часу не надходило.

Так, згідно з листом Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області від 06.09.2022 року за № 19ад/40, з 01 січня 2022 року ОСОБА_1 27 разів зверталася до правоохоронних органів з приводу конфліктних ситуацій зі своїм братом ОСОБА_2 .

Крім того, 02.09.2022 року відносно ОСОБА_2 винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника строком на 1 добу і встановлено обмеження - заборонити в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою.

Таким чином заявник вважає, що вона є особою, яка зазнала домашнього насильства.

В заявника є реальне побоювання, що ОСОБА_2 не припинить подальші дії щодо домашнього насильства, оскільки він неодноразово притягався до кримінальної та адміністративної відповідальності зокрема за дрібне хуліганство.

На підставі викладеного, просить видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , що мешкає в будинку АДРЕСА_1 строком на 6 (шість) місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження, а саме: заборонити наближатися на відстань 100 (сто) метрів до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою ОСОБА_1 ; заборонити перебувати в місці проживання (перебування): АДРЕСА_1 з постраждалою ОСОБА_1 ; заборонити вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою - ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

У судове засідання заявниця не з`явилася, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі, вимоги підтримує у повному обсязі.

Заінтересована особа ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про дату, час, та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

У зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 2, 7 частини другої статті 3 Закон України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється зокрема на таких осіб: рідні брати і сестри.

Відповідно до пунктів 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно зі ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству".

Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

За змістом п. п. 7,9 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.24 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Згідно ч. 3 ст. 26 вказаного Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 24 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з частиною третьою статті 26 цього Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (East/West Alliance Limited v. Ukraine, № 19336/04, § 166-168, від 23 січня 2014 року).

Критеріями сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції є те, чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі, чи переслідувало легітимну мету, що випливає зі змісту вказаної статті, а також, чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право: втручання держави у право власності повинно мати нормативну основу у національному законодавстві, яке є доступним для заінтересованих осіб, чітким, а наслідки його застосування - передбачуваними; - якщо можливість втручання у право власності передбачена законом, Конвенція надає державам свободу розсуду щодо визначення легітимної мети такого втручання: або з метою контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів, або для забезпечення сплати податків, інших зборів або штрафів; - втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає втручання в її право власності. Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення.

Порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції ЄСПЛ констатує, якщо хоча б один із зазначених критеріїв не буде дотриманий. І навпаки: встановлює відсутність такого порушення, якщо дотримані всі три критерії.

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Тлумачення наведених норм дає підстави для висновку, що тимчасове обмеження права кривдника на житло, співвласником якого він не є, з метою забезпечення безпеки постраждалої особи шляхом встановлення судом обмежувального припису у порядку, визначеному Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», є легітимним заходом втручання у права та свободи особи.

Обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функції і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Як зазначено у статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають, зокрема: постраждала особа або її представник.

Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

У відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Таким чином, зважаючи на наведені вимоги Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Відповідно до положень статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

За цією ж адресою в будинку АДРЕСА_1 зареєстрований та проживає її рідний брат ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 є власником 2/3 частин будинку за вищезазначеною адресою, а ОСОБА_1 є власником 1/3 частини зазначеного будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за № 311454228 від 03.10.2022.

З роздруківки із сайту «Судова влада» за суб`єктами: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вбачається, що з 2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 існують неприязні стосунки з приводу розподілу зазначеного будинку, зміну часток у спільній частковій власності, встановлення порядку користування надвірними будівлями. Крім того, за той же час в провадженні Заводського районного суду перебували чисельні цивільні, кримінальні справи та справи про адміністративні правопорушення за заявами ОСОБА_1 з приводу вчинення щодо неї насильницьких дій з боку ОСОБА_2 .

Відповідно до вироку Заводського районного суду м. Запоріжжя від 19 січня 2021 року (справа № 332/184/21) ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, та йому призначено покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 850 грн. Вирок набрав законної сили 19.02.2021 року.

Зазначеним вироком встановлено, що 05.09.2020 року ОСОБА_2 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин під час конфлікту із ОСОБА_1 , наніс їй один удар кулаком правої руки в область нижньої частини лобної ділянки обличчя ОСОБА_1 .

Із Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що рішенням Заводського районного суду Запорізької області від 28.10.2021 (справа № 332/4390/21) задоволено заяву ОСОБА_1 в особі адвоката Петрової Марини Олександрівни, заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису. Видано обмежувальний припис відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 яким визначено наступні тимчасові обмеження його прав відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 : заборонено ОСОБА_2 перебувати в місці проживання (перебування): АДРЕСА_1 з постраждалою ОСОБА_1 ; заборонено ОСОБА_2 наближатися на 100 метрів до місця проживання, ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Обмежувальний припис видано строком на 6 (шість) місяців.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 11.01.2022 13.01.2022 у справі № 332/4390/21 апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 28 жовтня 2021 року у цій справі залишено без змін.

Судом встановлено, що заявниця неодноразово зверталася до поліції з приводу неправомірних дій ОСОБА_2 та нанесення їй тілесних ушкоджень.

Так, з талону-повідомлення Єдиного обліку №13870 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію вбачається, що 21.08.2022 о 12.15 надійшло повідомлення зі служби «102» за заявою ОСОБА_1 про те, що 21.08.2022 о 12.11 за адресою АДРЕСА_1 , брат ОСОБА_2 постійно знущається над нею, виселив заявницю в прибудову, сам з жінкою мешкає в будинку, брат постійно ламає їй замки, хоче вигнати її, заявниця прохає приїхати поліцію по домашньому насиллю, їй так порадила адвокат, хочуть подати в суд.

З талону-повідомлення Єдиного обліку №8910 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію вбачається, що 19.06.2022 о 19.32 надійшло повідомлення зі служби «102» за заявою ОСОБА_1 про те, що 19.06.2022 о 19.31 за адресою АДРЕСА_1 , брат ОСОБА_2 вдарив її половником по спині через те, що годує харчами собак.

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні за № 0000232 від 20.06.2022 вбачається, що 19.06.2022 до відділення поліції №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області надійшла заява ОСОБА_1 про те, що 19.06.2022 за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , під час конфлікту ОСОБА_2 спричинив тілесні ушкодження та фізичний біль.

З відповіді за №2150/43/04/1 від 05.09.2022 за підписом начальника відділення поліції №1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області вбачається, що співробітниками відділення поліції № Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області розглянуто звернення ОСОБА_1 , яке зареєстровано в журнал єдиного обліку заяв і повідомлень № 14592 від, 30.08.2022 року щодо можливих протиправних дій з боку брата. В ході проведення перевірки було встановлено, що за даним фактом заявниця вже звертались до органів поліції з аналогічними заявами, за результатами яких їй надавались письмові відповіді. За даним фактом на розгляді у секторі дізнання ВНП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області перебуває звернення, де дана інформація внесена до ЄРДР N 000003 від 10.01.2022 р.

Також, з наданих заявницею доказів документів вбачається, що Вознесенівською окружною прокуратурою міста Запоріжжя розглянуто звернення ОСОБА_1 , щодо стану досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000003 та стану досудового та судового розгляду кримінального провадження №0000176 та з інших питань.

Повідомлено, що у провадженні підрозділу дізнання відділення поліції № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області перебувало кримінальне провадження внесено до ЄРДР за №0000003 за фактом невиконання обмежувального припису ОСОБА_2 за ст. 390-1 КК України.

За результатами проведеного досудового розслідування у кримінальному провадженні 31.01.2022 дізнавачем прийнято рішення про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Процесуальним керівником Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя 06.06.2022 винесено постанову про скасування постанови про закриття кримінального провадження.

З метою активізації досудового розслідування 06.06.2022 процесуальним керівником, в порядку ст. 36 КПК України, надано письмові вказівки дізнавачу про проведення конкретних слідчих дій.

Наразі досудове розслідування триває.

Крім того, ОД Заводського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області здійснювалось досудове розслідування кримінального провадження №0000176 за фактом спричинення ОСОБА_1 легких тілесних ушкоджень, за ч. 1 ст. 125 КК України. За результатами досудового розслідування процесуальним прокурором 16.01.2021 до суду скеровано обвинувальний акт відносно ОСОБА_2 для розгляду по суті. Вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя 19.01.2021 ОСОБА_2 засуджено за ч. 1 ст. 125 КК України та призначено покарання у вигляді 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 756/2072/18 (провадження № 61-19328св18), від 09 грудня 2019 року у справі № 756/11732/18 (провадження № 61-49077св18), від 02 вересня 2020 року у справі № 635/4854/19-ц (провадження № 61-3510св20).

Враховуючи усі надані заявником докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд, приходить до висновку, що надані ОСОБА_1 докази підтверджують обставини застосування відносно неї ОСОБА_2 фізичного та психологічного насильства в розумінні Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», визначають ризики продовження чи повторного вчинення насильства та чинники і умови, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи, що є необхідною умовою для застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, наявні обґрунтовані ризики вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства щодо заявника, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та необхідність видачі обмежувального припису, шляхом встановлення заходу тимчасового обмеження прав кривдника строком на 6 (шість) місяців та покладення на нього обов`язків, встановлених ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Керуючись ст.ст. 259, 294, 350-1-350-8 ЦПК України, Законом України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству, суд,

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису задовольнити.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , що мешкає в будинку АДРЕСА_1 строком на 6 (шість) місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження, а саме:

- заборонити наближатися на відстань 100 (сто) метрів до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою ОСОБА_1 ;

- заборонити перебувати в місці проживання (перебування): АДРЕСА_1 з постраждалою ОСОБА_1 ; заборонити вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою - ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Обмежувальний припис видати строком на 6 (шість) місяців.

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити Відділення поліції №1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області для взяття ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на профілактичний облік, а також відповідні органи виконавчої влади за місцем проживання заявника.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складений 03 жовтня 2022 року.

Учасники справи:

Заявник: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , рнкопп НОМЕР_1 .

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя: О.М.Погрібна