Справа № 347/558/22
Провадження № 22-ц/4808/988/22
Головуючий у 1 інстанції КІЦУЛА Ю. С.
Суддя-доповідач Фединяк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого Фединяка В.Д. (суддя-доповідач)

суддів: Василишин Л.В., Максюти І.О.

секретаря Шандалович В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Косівського районного суду Івано-Франківської області від 20 липня 2022 року постановлену у складі судді Кіцули Ю.С. у м. Косів у справі за позовом ОСОБА_1 до Розтоківського ліцею Кутської селищної ради Івано-Франківської області про визнання наказів про накладення дисциплінарних стягнень незаконними,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2022 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Розтоківського ліцею Кутської селищної ради Івано-Франківської області про визнання наказів про накладення дисциплінарних стягнень незаконними.

Позов мотивований тим, що починаючи з 1976 року вона працює вчителем історії Розтоківського ліцею Косівського району Іванно-Франківської області. Відповідно до наказів ліцею в період 2021-2022 року навчальних років та до 05.01.2022 року вона виконувала обов`язки вчителя історії та класного керівника 9-го класу. Наказами в.о. директора Розтоківського ліцею Кутської селищної ради Косівського району Івано-Франківської області № 4-к від 05.01.2022 року та № 2-т від 13.01.2022 року до неї було застосовано дисциплінарні стягнення, а саме звільнено від виконання обов`язків класного керівника 9-го класу та оголошено догану. Такі стягнення були застосовані за нібито вчинення нею булінгу відносно учиниці 9-го класу ОСОБА_2 . Зазначені накази не визнає і вважає їх незаконними та необґрунтованими. Просила, визнати незаконними та скасувати накази в.о. директора Розтоківського ліцею Кутської селищної ради Івано-Франківської області М.Д. Пастух № 4-к від 05.01.2022 року та № 2-т від 13.01.2022 року оголошення їй догани.

Ухвалою Косівського районного суду Івано-Франківської області від 04 квітня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до Розтоківського ліцею Кутської селищної ради Івано-Франківської області про визнання наказів про накладення дисциплінарних стягнень незаконними, залишено без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків.

Ухвалою Косівського районного суду Івано-Франківської області від 11 квітня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Розтоківського ліцею Кутської селищної ради Івано-Франківської області про визнання наказів про накладення дисциплінарних стягнень незаконними.

У червні 2022 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом про збільшення позовних вимог, відповідно до вимог ст.49 ЦК України.

Ухвалою Косівського районного суду Івано-Франківської області від 20 липня 2022 року у прийнятті до розгляду заяви ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог в межах розгляду цивільної справи за позовом Розтоківського ліцею Кутської селищної ради Івано-Франківської області про визнання наказів про накладення дисциплінарних стягнень незаконними відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування оскаржуваної ухвали з постановленням нової та просить направити справу для продовження її розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на те, що суд неповно з`ясував обставини справи, допустив порушення норм матеріального та процесуального права, тому постановив незаконне рішення. Апелянт вказує, що суть спірних правовідносин та предметом первинного позову є вимога про скасування наказів в.о. директора Розтоківського ліцею №4-к від 05.01.2022 року та №2-т від 13.01.2022 року щодо відсторонення її від обов`язків класного керівника 9-го класу ліцею та накладення на неї дисциплінарного стягнення у вигляді догани. Стверджує, що за час розгляду позовних вимог у підготовчому судовому засіданні, відповідач видав ще один наказ № 6-т від 03.06.2022 року про оголошення їй чергової догани в якості дисциплінарного стягнення за порушення трудової дисципліни. Так як позовні вимоги доповнено новою вимогою, звернулася в суд з заявою в порядоку ст. 49 ЦПК України про зміну позовних вимог. Рішення суду про повернення і неприйняття до розгляду заяви про збільшення позовних вимог вважає незаконним та зазначає, що суд першої інстанції хибно мотивує заяву про збільшення позовних вимог зміною позовних вимог та визнає як новий позов. Вважає, що суд помилково прийшов до висновку, що нею заявлено зовсім новий позов.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції у даній справі входить до переліку ухвал, які розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України).

Згідно вимог ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду щодо повернення заяви позивачеві (заявникові) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відмовляючи у прийнятті до розгляду заяву ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Розтоківського ліцею Кутської селищної ради Івано-Франківської області про визнання наказів про накладення дисциплінарних стягнень незаконними, суд першої інстанції виходив з того, що предметом позовної заяви про збільшення позовних вимог є наказ про оголошення догани, підставою для його затвердження ОСОБА_1 є порушення проведення нею уроків історії в Розтоківському ліцеї Кутської селищної ради Івано-Франківської області. Отже суд констатував факт, що ОСОБА_1 оскаржуються різні накази, якими їй було оголошено догани, та які містять різні підстави для оголошення доган позивачу. Таким чином заявлення ОСОБА_1 та її представником, під виглядом збільшення позовних вимог однієї позовної вимоги, яка має відмінний предмет та підстави від первісного позову, є неприйнятним в даному випадку з огляду на положення вимог цивільно-процесуального закону, та практики Верховного Суду. Вказав, що сторона помилково вважає, що кількісними вимогами є кількість наказів які оскаржуються, а також те, що предметом є накладення дисциплінарного стягнення.

Ухвалене судом першої інстанції рішення є передчасним, не відповідає вимогам закону та матеріалам справи, тому погодитись з ним не можна.

Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним.

Згідно до вимог статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, цивільна справа за позовом ОСОБА_1 перебуває в провадженні Косівського районного суду з 29.03.2022 року, предметом позову є вимоги про визнання незаконним та скасування двох наказів: про звільнення ОСОБА_1 від виконання обов`язків класного керівника, та про оголошення догани. Підставами видання вказаних наказів за твердженням ОСОБА_1 в позовній заяві є скарги учнів про вчинення ОСОБА_1 булінгу.

Предметом позовної заяви від 20. 06.2022 року та 18.07.2022 року, є наказ № 6-т від 03.06.2022 року про оголошення догани. Підставою для оголошення догани стали 3 акти, два протоколи відвідування уроків і наказ від 16.05.2022 року № 52, яким було створено моніторингову групу для проведення внутрішньо-моніторингових досліджень діяльності її як вчителя. Однак фактично відвідування уроків відбувалося з 09.05.2022 року.

18 липня 2022 року ОСОБА_1 подала заяву про збільшення позовних вимог і просила скасувати наказ №6-т від 03.06.2022 року в.о. директора Розтоківського ліцею Кутської селищної ради Івано-Франківської області про оголошення їй догани за порушення трудової дисципліни, посилаючись на відсутність підстав для накладення дисциплінарного стягнення.

Ухвалою Косівського районного суду Івано-Франківської області від 20 липня 2022 року у прийнятті до розгляду заяви ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог в межах розгляду цивільної справи за позовом Розтоківського ліцею Кутської селищної ради Івано-Франківської області про визнання наказів про накладення дисциплінарних стягнень незаконними відмовлено.

Згідно пункту 2 частини другої та третьої ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

За приписами частини шостої п`ятої ст. 49 ЦПК України у разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої та частинами третьою і четвертою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у рішенні суду.

Позов у цивільному процесі - це письмово оформлена і адресована суду письмова вимога, що складається з вимоги процесуального характеру та вимоги матеріального характеру (захистити невизнане, оспорюване чи порушене право). А предмет позову - це матеріальний зміст цієї вимоги.

Таким чином під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняте судове рішення. Цей матеріальний зміст позовних вимог позивача, проявляється в матеріально-правовій заінтересованості - отримати певне матеріальне благо.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Зміна предмета позову відбудеться тоді, коли в рамках конкретного позовної вимоги позивач замість одного способу захисту прав (який був заявлений раніше, при подачі позову) захоче скористатися іншим способом захисту, обґрунтовуючи свої позовні вимоги (предмет позову) тими самими обставинами, якими він обґрунтовував первісні вимоги.

Вказані правові висновки відображено в постанові ВС від 08.04.2020 у справі №761/41071/19.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасно зміна і предмета, і підстав позову не допускається. Разом з тим не вважаються зміною підстави позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15 (провадження № 12-15гс19)).

Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі № 640/9380/19 (провадження № 61-6741св21), від 15 листопада 2021 року у справі № 428/9280/20 (провадження № 61-12194св21), від 21 грудня 2021 року у справі № 295/983/21 (провадження № 61-13906св21), від 19 січня 2022 року у справі № 766/4505/20 (провадження № 61-14440св21).

Зміна предмета позову означає зміну матеріальної вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається, оскільки у разі одночасної зміни предмета та підстав позову фактично виникає нова матеріально-правова вимога позивача, яка обґрунтовується іншими обставинами, що за своєю суттю є новим позовом.

Не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права.

Особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Предмет позову кореспондується із способами захисту права, які визначені, зокрема у статті 16 Цивільного кодексу України, а відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, що може полягати в обранні позивачем іншого/інших, на відміну від первісно обраного/них способу/способів захисту порушеного права, в межах спірних правовідносин.

Необхідність у зміні предмету позову може виникати тоді, коли початкові вимоги позивача не будуть забезпечувати чи не в повній мірі забезпечать позивачу захист його порушених прав та інтересів.

При цьому збільшити або зменшити розмір позовних вимог можна лише тоді, коли вони виражені у певному цифровому еквіваленті. Доповнення позовних вимог новими відбувається шляхом зміни предмету позову, а не через збільшення розміру позовних вимог.

Як вбачається предметом спору у цій справі у первісній редакції позовної заяви були позовні вимоги про визнання незаконним та скасування наказу в.о. директора Розтоківського ліцею Кутської селищної ради Івано-Франківської області М.Д. Пастух № 4-к від 05.01.2022 року та № 2-т від 13.01.2022 року оголошення їй догани.

Як правильно встановив суд першої інстанції зазначені позовні вимоги є вимогами немайнового характеру.

У подальшому в порядку ст. 49 ЦПК України позивач звернулась в суд з заявою про зміну позовних вимог в сторону їх збільшення додавши ще одну вимогу: про скасування наказу №6-т від 03.06.2022 року щодо накладення на неї дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

Отже, як вбачається, позивач здійснив доповнення позову новою вимогою.

Враховуючи вищенаведене висновок суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що заява позивача є заявою про зміну предмету позову , оскільки 18 липня 2022 року ОСОБА_1 подала заяву про збільшення позовних вимог і просила також скасувати наказ №6-т від 03.06.2022 року оголошення догани правомірність яких нею оскаржується з 29.03.2022 року і пребуває на стадії підготовчого засідання та пункту 2 частини другої ст. 49 ЦПК України вправі позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог.

Позивач, подавши до суду заяву про збільшення предмету позову, що відповідає принципу диспозитивності у цивільному процесі, який означає, що процесуальні правовідносини виникають, змінюються і припиняються за ініціативи безпосередніх учасників спірних матеріальних правовідносин, які мають можливість за допомогою суду розпоряджатися процесуальними правами і спірним матеріальним правом.

Аналогічний висновок Верховного Суду викладений у постановах Верховного Суду від 08 травня 2018 року у справі 922/1249/17 та від 23 квітня 2019 року у справі 911/1602/18.

Оскільки ОСОБА_1 подано заяву про доповнення первісних підстав позову новими обставинами при збереженні в позові первісних обставин, що не може вважатися зміною підстава позови, тому суд першої інстанції постановив помилкову ухвалу, яка підлягає скасуванню.

Згідно з п. 4 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до переконання, що судом першої інстанції постановлено оскаржувану ухвалу з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, тому її слід скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

За змістом статті 141 ЦПК України судові витрати у справі підлягають розподілу під час вирішення спору по суті, а оскільки за результатами розгляду апеляційної скарги спір у цій справі не вирішено, розподіл судових витрат за результатами розгляду апеляційної скарги є передчасним.

Керуючись ст. 374, 379, 381 384, 389, 390 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. Ухвалу Косівського районного суду від 20 липня 2022 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з дня її підписпння і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 07 вересня 2022 року.

Судді: В.Д. Фединяк

Л.В.Василишин

І.О.Максюта