Пр.№2-др/756/44/22
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 липня 2022 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді Майбоженко А.М.
секретаря Кирилова А.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву представника відповідача ОСОБА_1 -- адвоката Танцюри Юлії Борисівни про ухвалення додаткового рішення в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики,
Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 20.06.2022 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики - залишено без задоволення.

27.06.2022 року на адресу суду від представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Танцюри Ю.Б. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій вона просить стягнути з позивачки на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 33 145,13 грн.

При цьому посилається на те, що представництво інтересів відповідача у справі здійснювали адвокати Адвокатського об`єднання «ЕВЕРЛІҐАЛ» на підставі Договору про надання правової допомоги №21/11-03 від 05.11.2021 року та Додаткової угоди №1 до нього.

20.06.2022 року між адвокатським об`єднанням та відповідачем підписано Акт приймання-передачі правової допомоги, де детально проаналізовано вид виконаних робіт, кількість витрачених годин. Відповідно до вказаних звітів загальна вартість робіт (послуг) з урахуванням ПДВ склала 33 145,13 грн.

Відповідачу надано рахунок на оплату вказаних сум судових витрат.

11.07.2022 року від представниці позивача ОСОБА_2 - адвоката Якімлюк Н.О. надійшло клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, в якому вважає, що заявлена відповідачем до відшкодування сума витрат на правничу допомогу в розмірі 33 145,13 грн. є необґрунтованою, завищеною та неспівмірною з часом, витраченим адвокатом на виконання вказаних послуг та їх обсягом, а тому має бути зменшена до 10 000 грн.

Частиною 1 ст.270 ЦПК України передбачено випадки для ухвалення додаткового рішення. Так, зокрема, згідно п.4 цієї норми, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч.2-4 цієї ж статті, заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Суд вважає можливим вирішити питання про ухвалення додаткового рішення за їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, вирішуючи питання про ухвалення додаткового рішення у справі суд виходить з наступного.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг таін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Відповідно до ч.1,3 ст.134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Частиною 4 ст.141 ЦПК України визначено, що якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Відповідно до ч.1 і 2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.4-6 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При зверненні до суду з відзивом в інтересах відповідача ОСОБА_1 представником відповідача надано попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, в якому зазначено про те, що відповідач планує понести судові витрати у розмірі 30 000 грн.

Разом із заявою про ухвалення додаткового рішення, суду надано Акт №1 приймання передачі наданих юридичних послуг/правової допомоги за Додатковою угодою № 1 від 05.11.2021 року до Договору про надання правової допомоги №21/11-03 від 05.11.2021 року та надано розрахунок, в якому зазначено про вартість складових витрат, а саме аналіз документів, наданих клієнтом, зокрема, але не виключно позовної заяви ОСОБА_2 про стягнення зі ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 200 000 доларів США, здійснення розробки та узгодження стратегії захисту прав та інтересів відповідача, підготовка та направлення до суду клопотання про відкладення підготовчого засідання, призначеного на 08.11.2021 року, підготовка та направлення відзиву на позовну заяву, аналіз доводів позивача, викладених у відповіді на відзив, а також доданих до нього документів, підготовка та направлення заперечень на відповідь на відзив, представництво інтересів ОСОБА_1 у судових засіданнях 10.12.2021 року, 20.06.2022 року з урахуванням часу на дорогу.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (§ 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§§ 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (§ 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Застосовуючи зазначені стандарти в даній справі, суд вважає, що витрати, зазначені у звітах не відповідають критерію реальності адвокатських витрат з точки зору їх необхідності. З цих підстав суд вважає необґрунтованим відносити до витрат на професійну правничу допомогу: витрати щодо аналізу документів, наданих відповідачем, зокрема, але не виключно позовної заяви ОСОБА_2 про стягнення зі ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 200 000 доларів США, здійснення розробки та узгодження стратегії захисту прав та інтересів відповідача, підготовка та направлення до суду клопотання про відкладення підготовчого засідання, призначеного на 08.11.2021 року. Так, аналіз документів, здійснення розробки та узгодження стратегії захисту прав та інтересів клієнта, на думку суду, охоплюються підготовкою відзиву на позовну заяву, який поданий суду. Підготовка і направлення клопотання про відкладення підготовчого судового засідання у зв`язку з неотриманням позовної заяви з додатками, копії ухвали про відкриття провадження, суд не включає до складу витрат на професійну правничу допомогу, оскільки вони не є необхідними для захисту прав клієнта.

При цьому суд зауважує, що у відповідача та його представників була можливість реалізувати процесуальні права у інший спосіб з метою оптимізації розміру витрат на професійну правничу допомогу, витрати по відшкодування якої за відсутності реальної необхідності має нести інша сторона.

Однак, вищезазначені принципи справедливого суду змушують суд встановлювати розумність розміру цих витрат, задля забезпечення балансу прав та інтересів обох сторін.

Вирахувавши вартість послуг в цій частині, суд визначає обґрунтованим розмір наданої відповідачу правової допомоги у розмірі 23017,45 грн.

Крім того, враховуючи те, що АО «ЕВЕРЛІҐАЛ» є платником податку на додану вартість і при оплаті витрат відповідач несе зобов`язання по сплаті коштів з урахуванням цього податку, розмір якого з зазначеної суми складає. 4 603,49 грн.

Отже, загальна вартість витрат на професійну правничу допомогу, доведена перед судом складає 27 620,94 грн.

З урахуванням клопотання представника позивача про зменшення зазначених витрат, суд остаточно визначає 25 000 грн як суму витрат на професійну правничу допомогу, яка підлягає відшкодуванню на користь відповідача позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 141, 270 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 25 000 (двадцять п`ять тисяч) гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Позивач: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м.Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: А.М.Майбоженко