Провадження №2/523/527/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" серпня 2022 р. м. Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси

у складі: головуючої судді Кремер І.О.,

з участю секретаря судового засідання: Орлова В.Я.,

з участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 24 в місті Одесі, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 523/10205/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Обґрунтовуючи вимоги даного позову вказує на те, що 19.01.2008 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 . Другим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб за актовим записом № 17. Однак, сім`я фактично припинила своє існування, у зв`язку з чим 04.06.2021 року ОСОБА_1 звернулась до Суворовського районного суду м. Одеси із позовними заявами про розірвання шлюбу, про стягнення аліментів та про поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

Під час знаходження в шлюбі, ОСОБА_4 отримав на праві приватної власності житлову квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно із витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 19451384 від 08.07.2008 року право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 було зареєстровано за ОСОБА_4 .

Позивач зазначає, що приватизоване нерухоме майно набуло статусу особистої приватної власності дружини або чоловіка з 13 червня 2012 року, згідно Закону України «Про внесення змін до Сімейного кодексу України щодо майна, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка». Однак, квартира була приватизована 22 квітня 2008 року. А тому, квартира, що знаходить за адресою: АДРЕСА_1 є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_4 та підлягає поділу на загальних підставах.

Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою судді про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 13.07.2021 року було постановлено проводити розгляд справи у спрощеному провадженні із повідомлення та участю сторін.

Представник позивача ОСОБА_2 та позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, наведених у позовній заяві. Просили суд задовольнити даний позов та ухвалити рішення, яким визнати квартиру, що знаходить за адресою: АДРЕСА_1 об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності поділити наступним чином, визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину квартири, що знаходить за адресою: АДРЕСА_1 та визнати за ОСОБА_4 право власності на Ѕ частину квартири, що знаходить за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позову заперечила в повному обсязі. Також суду були надані письмові пояснення представника відповідача, в яких остання зазначила, що в заяві на приватизацію була наявна можливість зазначити інших членів сім`ї та оформлення квартири у спільну часткову власність у відповідному співвідношенні та передбачити розподіл долі власності між членами сім`ї. Однак, як вбачається приватизація спірної квартири оформлювалась на відповідача особисто. Таким чином, квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , приватизована відповідачем, є його особистою власністю та не підлягає поділу між подружжям.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку.

По справі встановлено, що 19.01.2008 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 . Другим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб за актовим записом № 17, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією повторного Свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_1 від 05.05.2011 року. (а.с. 9)

Нарядом Малиновської районної адміністрації для дітей-сиріт, згідно Рішення Виконавчого комітету міської ради № 162 від 22.02.2006 року квартира АДРЕСА_2 . (а.с. 67)

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_4 видано ордер із сім`єю з 1 осіб на право заняття жилого приміщення жилою площею 18,94 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , підставою для видачі ордера слугувало Розпорядження № 189/01-06 від 13.04.2007 року. Склад сім`ї ОСОБА_4 (наймач), що підтверджується наявною в матеріалах справи копією Ордера Серії МР 7986 від 16.01.2008 року. (а.с. 68)

Враховуючи вищевикладене, квартиру що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_4 отримав у користування як дитина-сирота.

Як вбачається згідно Розпорядження органу приватизації № 211379 від 22.04.2008 року, житлова квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 передана у приватну власність гр. ОСОБА_4 , уповноваженим власником квартири визначено ОСОБА_4 (а.с. 17)

В матеріалах справи наявна копія Свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_2 від 22.04.2008 року виданого Управлінням житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради, якою встановлено той факт, що вказана вище квартира дійсно належить відповідачу ОСОБА_4 , який набув право власності на таку шляхом приватизації відповідно до ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», зареєстровано і записано у реєстрову книгу за № 12-35768. (а.с. 18)

Таким чином, ОСОБА_4 на праві приватної власності належить житлова квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 19451384 від 08.07.2008 року. (а.с. 19)

Суд констатує, що позивач ОСОБА_1 у приватизації житлової квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 участі не приймала. Окрім цього, відповідач в заяві про приватизацію мав можливість внести членів сім`ї, однак останній зазначив лише себе.

Згідно статей 1-3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. До об`єктів приватизації належать, зокрема квартири багатоквартирних будинків, які використовуються громадянами на умовах найму. Приватизація здійснюється шляхом, зокрема безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю.

За змістом наведеного, власником приватизованого житла стає особа (особи), яка в установленому законом порядку взяла участь у його приватизації.

Статтею 61 СК України визначено об`єкти спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до частин першої-четвертої цієї статті об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Речі для професійних занять (музичні інструменти, оргтехніка, лікарське обладнання тощо), придбані за час шлюбу для одного з подружжя, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Законом України «Про внесення змін до статті 61 СК України щодо об`єктів права спільної сумісної власності подружжя» № 2913-VI від 11 січня 2011 року, який набрав чинності 08 лютого 2011 року, вказану правову норму було доповнено частиною п`ятою, згідно з якою об`єктом права спільної сумісної власності подружжя є житло, набуте одним з подружжя під час шлюбу внаслідок приватизації державного житлового фонду, та земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації.

Законом України «Про внесення змін до СК України щодо майна, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка» № 4766-VІ від 17 травня 2012 року, який набрав чинності з 13 червня 2012 року, частину п`яту статті 61 СК України було виключено. Натомість кодекс було доповнено, зокрема пунктом 4 частини першої статті 57 СК України, згідно з яким житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», є особистою приватною власністю дружини, чоловіка.

Отже, з урахуванням наведених змін до СК України, правовий режим приватизованого житла змінювався. При цьому лише в період часу з 08 лютого 2011 року до 12 червня 2012 року включно житло, набуте одним з подружжя під час шлюбу внаслідок приватизації державного житлового фонду, визнавалося спільною сумісною власністю подружжя. В інші періоди дії Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» таке житло переходило у власність лише того з подружжя, який брав участь у приватизації.

Даний висновок викладений у постанові ВС/КЦС у постанові від 24.06.2020 року з розгляду справи № 742/2501/16-ц, яку суд вважає за необхідним застосувати при розгляді даної справи.

Згідно вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 81, ч. 6 ст. 80 ЦПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Положеннями ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги те, що Свідоцтво про право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 було видано Управлінням житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради Бородай М.В. 22.04.2008 року у порядку приватизації, позивач ОСОБА_1 участі у приватизації не приймала, суд доходить обґрунтованого висновку, що спірна квартира є особистою приватною власністю відповідача, оскільки була набута ним відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що наявні у матеріалах справи докази не підтверджують порушеного права позивача, у зв`язку з чим, в задоволенні даного позову слід відмовити.

Згідно вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З огляду на те, що ухвалою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 13.07.2021 року позивачку ОСОБА_1 було звільнено від сплати судового збору, тому суд констатує, що судові витрати компенсуються за рахунок держави.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 6, 10, 12, 228, 229, 263, 265, 354, ЦПК України, ст. 61 СК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 22 серпня 2022 року.

Суддя Суворовського

районного суду м. Одеси І.О. Кремер