РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2022 року

м. Рівне

Справа № 949/1532/21

Провадження № 22-ц/4815/857/22

Рівненський апеляційний суд:

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий : Боймиструк С.В.,

судді: Хилевич С.В., Шимків С.С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 30 березня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2021 року ОСОБА_2 звернулася до Дубровицького районного суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання їх доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду та до закінчення донькою навчання, тобто до 30 червня 2024 року.

Рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 30 березня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти в розмірі 3000 грн. щомісячно, починаючи з 22 листопада 2021 року до досягнення нею 23-х річного віку. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання ОСОБА_3 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 908,00 грн.

У поданій на вказане рішення апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погоджується із вказаним рішенням суду з підстав його необґрунтованості та незаконності, вважає дане рішення незаконним і прийнятим з порушенням норм матеріального права.

Вказує на порушення судом першої інстанції положень ЦПК України - ст.ст. 4, 56, 59 265, та ст. 6, ч. 3 ст. 199 СК України.

Зазначає, що стягнення аліментів у розмірі 3000 грн. перевищує його регулярний місячний дохід.

Також вважає, що суд першої інстанції не врахував, що в матеріалах справи відсутні докази навчання доньки на платній основі та оплатне проживання доньки в гуртожитку, а також понесені чи прогнозовані витрати позивачки, пов`язані безпосередньо з навчанням та проживанням доньки.

Зазначає, що в період воєнного часу і в подальшому відновлення дистанційного навчання позивачка не несе визначених нею у позовній заяві витрат, пов`язаних з навчанням повнолітньої доньки.

Водночас вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що у позивачки є проблеми зі здоров`ям. Суд не врахував, що позивачка виключно для суду надала документи щодо стану свого здоров`я, які існували у 2019 та 2021 роках, тобто ще задовго до моменту звернення до суду з даним позовом.

Крім того, вказує, що суд першої інстанції врахував наявність у позивачки батьків та без їхньої згоди на розголошення таємниці про стан здоров`я досліджував відповідні документи, хоч позивачка не проживає разом з батьками і вони не перебувають на її утриманні.

Наголошує, що суд першої інстанції на основі усних доводів та припущень позивачки дійшов помилкового висновку щодо його виїзду на сезонні роботи в Республіку Білорусь та в Республіку Польщу. Проте дані факти не підтверджуються належними засобами доказування документами про працевлаштування, переказами коштів.

Покликаючись на викладені обставини, просить оскаржуване рішення змінити і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги позивача частково та стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частки від його заробітку щомісячно, починаючи з 22.11.2021 року до досягнення нею 23-х річного віку.

В поданому на апеляційну скаргу відзиві, ОСОБА_2 вважає рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим, ухваленим з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на наведене просила рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно з ч.13 ст.7, ч.1 ст.274, ч.1 ст. 368, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду у порядку письмового та спрощеного позовного провадження, як малозначна справа.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до задоволення з таких підстав.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позов повністю, суд першої інстанції врахувавши матеріальне становище обох сторін, стан їх здоров`я та стан повнолітньої доньки, її потребу в матеріальній допомозі під час навчання в університеті, дійшов висновку, що ОСОБА_1 є працездатною особою, може утримувати доньку на період її навчання і вважав за можливе стягнути аліменти в твердій грошовій сумі щомісячно з 22 листопада 2021 року до досягнення нею 23 років.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Сторони по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі до 03 листопада 2017 року, що підтверджується копією рішення суду (а.с.10). У шлюбі у них ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася донька ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 09 жовтня 2003 року (а.с.4).

ОСОБА_3 на час звернення до суду є студентом 2-го курсу Національного авіаційного університету IV рівня акредитації на факультеті екологічної безпеки, інженерії та технологій, форма навчання очна (денна), і запланований термін закінчення її навчання 30 червня 2024 року, про що свідчить довідка № 277, яка видана 02 листопада 2021 року Національним авіаційним університетом (а.с.13).

Правовідносини батьків по утриманню повнолітніх дочки, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Колегія суддів вважає, що ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, оцінивши докази у їх сукупності, врахував, що повнолітня дочка відповідача, яка навчається у комунальному закладі вищої освіти, стипендії не отримує, свого доходу не має, мама самостійно її утримувати не може, а тому вона потребує матеріальної допомоги для належного забезпечення її навчання та побуту і стягнення аліментів з батька на її утримання є необхідним, а відповідач таке утримання здатен надавати.

В своїх висновках місцевий суд допустив припущення та помилку.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування », ОСОБА_1 , як особа з інвалідністю 2 групи, є непрацездатною особою, тому висновок місцевого суду, що він не намагався знайти роботу, є працездатним та може утримувати доньку в розмірі заявленому в позові на період її навчання є помилковим.

Твердження ОСОБА_2 , яке знайшло своє відображення і в рішенні суду, що відповідач виїздив до Польщі де працює на сезонних заробітках, має достатній дохід для надання допомоги повнолітній доньці ОСОБА_3 є нічим не підтвердженим припущенням.

З часу звернення до суду в даній справі ОСОБА_1 за кордон виїздив двічі.(а.с.106,165)

ОСОБА_1 як свідок під присягою про причини перебування за кордоном не допитувався, інформація з митниці чи податкових органів про ввезення ним на митну територію України чи пересилання грошових коштів, не витребовувались. Обставина отримання ОСОБА_1 іншого доходу, крім пенсії за інвалідністю, ОСОБА_2 належним та допустимими доказами не підтверджена.

Відповідач ОСОБА_1 не заперечує свого обов`язку утримувати доньку на час навчання, однак вказує розмір утримання який є для нього посильним, а саме в розмірі 1/4 частки від його заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На час звернення позивачки до суду прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2379 грн., а на час ухвалення оскаржуваного рішення 2481 грн., а пенсія відповідача становила 2485 грн. (а.с.31).

Спір між сторонами фактично зведений до розміру аліментів які підлягають стягненню.

Прерогатива визначати спосіб стягнення аліментів належить позивачці і вона просила їх стягнути в твердій грошовій сумі.

Враховуючи наведене, оскаржене рішення підлягає зміні саме в частині розміру стягуваних аліментів.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб на даний час складає 2600 грн., тому об`єктивно справедливим розміром стягуваних з ОСОБА_1 аліментів на доньку, яка продовжує навчання буде 50%, що складає 1300 грн. щомісячно до досягнення нею 23 років.

За таких обставин, місцевий суд не в повній мірі дотримався вимог норм матеріального та процесуального права, неповно з`ясував обставини, які мають значення для справи, не всі його висновки відповідають обставинам справи, а тому апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції до зміни зі зменшенням розміру стягуваних аліментів.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргуОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 30 березня 2022 року змінити, виклавши перший та другий абзац резолютивної частини в такій редакції:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання задоволити частково.

Стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1300,00 грн. щомісяця, із проведенням індексації розміру аліментів відповідно до Закону, починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 22 листопада 2021 року і до досягнення донькою віку двадцяти трьох років у разі продовження навчання.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складений 18 серпня 2022 року.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: С.В. Хилевич

С.С. Шимків