П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(Д О Д А Т К О В А)

10 серпня 2022 року м. Київ

Справа № 753/8320/19

Провадження № 22-ц/824/3036/2022

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

секретаря: Журавльова Д.Д.

учасники справи: позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

треті особи Дарницький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ),

ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою представника позивача ОСОБА_1 адвоката Гулько Жанни Вікторівни про ухвалення додаткового рішення у справі за апеляційною скаргою адвоката Купрієнка Володимира Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 01 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Дарницький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), ОСОБА_3 про визнання батьківства, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 01 жовтня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Дарницький районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_4 , про визнання батьківства задоволено.

Визнано ОСОБА_1 батьком малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України.

Внесено зміни в актовому записі № 2403 про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Києві, складеному 13 липня 2016 року Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, в графі «батько» - з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_1 », інформацію про дитину та матір залишено без змін.

16 листопада 2021 року представник ОСОБА_2 - адвокат Купрієнко В. М. через засоби поштового зв`язку подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просить скасувати рішення Дарницького районного суду міста Києва від 01 жовтня 2021 року і постановити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Постановою Київського апеляційного суду від 08 червня 2022 року апеляційну скаргу адвоката Купрієнка Володимира Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_2 - залишено без задоволення, рішення Дарницького районного суду м. Києва від 01 жовтня 2021 року - залишено без змін.

21 червня 2022 року до Київського апеляційного суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 адвоката Гулько Ж.В. про ухвалення додаткового рішення, яким просила стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на правову допомогу в сумі 5000 гривень.

В обґрунтування заяви посилалася на те, що 13 квітня 2019 року між позивачем та адвокатом Гулько Ж.В. було укладено договір про надання правової допомоги №13/1. За договором адвокат надає ОСОБА_1 консультаційні та юридичні послуги щодо захисту його інтересів, складання процесуальних документів, участь в судових засіданнях, аналіз документів, апеляційних скарг, відзиву на апеляційну скаргу. В зв`язку з поданням відповідачем апеляційної скарги на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 01 жовтня 2022 року, витрати позивача на правову допомогу під час розгляду апеляційної скарги (написання відзиву та представництво інтересів у суді апеляційної інстанції) становлять 5000 гривень, що підтверджується додатком №1 від 20 листопада 2021 року.

В судове засідання учасники справи не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином. Від представника позивача адвоката Гулько Ж.В. надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та його представника.

За таких обставин апеляційний суд в складі колегії суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи.

Оскільки справа розглядається за відсутності учасників справи, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч.5 ст.268 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Додатковими судовими рішеннями є додаткове рішення, додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для рішень, постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал). Крім того, додаткові рішення можуть прийматися, якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.

Додаткове судове рішення є невід`ємною складовою основного судового рішення.

Згідно з частинами першою, третьою статті 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат (стаття 209 ЦПК України).

Таким чином цивільним процесуальним законодавством обмежено можливість вирішення питання розподілу судових витрат у додатковому судовому рішенні саме після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішенні від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року

№ 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Відповідно до частин першої, третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження №14-382цс-19) та у постанові Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 17 березня 2020 року у справі № 520/8309/18.

Вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ де судові дебати відсутні. Така практика запроваджена у Касаційному адміністративному суді у складі Верховного Суду, зокрема у постанові від 16 квітня 2019 року у справі № 817/1889/17.

Представником позивача 30 листопада 2021 року у відзиві на апеляційну скаргу було зроблено заяву щодо попереднього визначення сум судових витрат, які позивач очікував понести, що свідчить про виконання вимог частини восьмої статті 141 ЦПК України.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі

№ 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

З матеріалів справи відомо, що 13 квітня 2019 року між позивачем та адвокатом Гулько Ж.В. було укладено договір про надання правової допомоги №13/1. За договором адвокат надає ОСОБА_1 консультаційні та юридичні послуги щодо захисту його інтересів, складання процесуальних документів, участь в судових засіданнях, аналіз документів, апеляційних скарг, відзиву на апеляційну скаргу. В зв`язку з поданням відповідачем апеляційної скарги на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 01 жовтня 2022 року, витрати позивача на правову допомогу під час розгляду апеляційної скарги (написання відзиву та представництво інтересів у суді апеляційної інстанції) становлять 5000 гривень, що підтверджується додатком №1 від 20 листопада 2021 року., та квитанцією до прибуткового ордеру №30 від 20 листопада 2021 року.

Частинами п?ятою, шостою статті 137 ЦПК України визначено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Стороною відповідача до суду не подано заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення.

Згідно статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною другою статі 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи , а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Вказані норми процесуального права вказують на необхідність доведення стороною, що звернулась до суду, належними та допустимими доказами вимог, що нею заявлені.

Колегія суддів вважає, що відповідачем не доведено неспівмірності витрачених коштів позивачем не професійну правничу допомогу, оскільки понесені витрати підтверджені належними та допустимими доказами та відповідають складністю справи, обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також часом, витраченим на надання вказаних послуг.

За наведених обставин, Київський апеляційний суд вважає, що заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягає задоволенню, оскільки такі витрати є доведеними позивачем та не спростованими відповідачем.

Керуючись ст.ст. 141, 268, 270 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Гулько Жанни Вікторівни про ухвалення додаткового рішення - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ІПН: НОМЕР_2 ) 5000 грн. витрат на правову допомогу.

Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: А.М. Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І. Шкоріна