Справа № 2-о/593/31/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" вересня 2022 р. Бережанський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої - судді Данилів О.М.

при секретарі Паньків М.М.

за участі представника заявниці ОСОБА_1

зацікавленої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Бережани цивільну справу за заявою представника заявниці-адвоката Кушнірчука Віталія Михайловича в інтересах ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису стосовно кривдника,-

В С Т А Н О В И В:

Представник заявниці ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 звернувся в Бережанський районний суд із заявою про видачу обмежувального припису відносно кривдника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , строком на шість місяців із встановленням до нього заходів тимчасового обмеження його прав з покладенням наступних обов`язків: заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці спільного проживання із заявницею за адресою: АДРЕСА_2 ; заборонити наближатися на відстань не менше ніж на 300 м. до місця проживання заявниці; заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_3 , якщо вона за власним бажанням перебуває у невідомому для кривдника місці, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою ОСОБА_3 , або контактувати з нею через інші засоби звязку особисто і через третіх осіб.

Заяву мотивовано тим, що ОСОБА_2 є колишнім співмешканцем заявниці, і хоч останні не перебували у зареєстрованому шлюбі, однак від спільного проживання вони мають двоє дітей синів: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які ще є неповнолітніми та проживають спільно із заявницею. За твердженням заявниці ОСОБА_2 має схильність до вживання алкоголю, а тому, перебуваючи у стані алкогольного спяніння, у нього проявляється агресія. ОСОБА_2 , зловживаючи алкоголем, часто влаштовував заявниці скандали за місцем їх спільного проживання, звертаючись до заявниці нецензурними словами, погрожував їй застосуванням насильства щодо неї та навіть фізичною розправою. Зловживаючи алкоголем, ОСОБА_2 інколи навіть застосовував до неї насильство, яке проявлялося у нанесенні ударів в різні частини тіла, штовханні, здушуванні і таке інше. Через таку поведінку заявниця вигнала його із свого помешкання і заборонила йому туди зявлятися. Однак через деякий час знову дозволяла із нею проживати. Стверджує, що ОСОБА_2 , хоч вже не проживав разом із нею, однак він, перебуваючи у стані алгогольного спяніння, приходив по місцю її проживання та розпочинав сварки, вчиняючи як психологічне так і фізичне насильство над нею та їх дітьми, постійно погрожує їй застосуванням сили та нанесенням тілесних ушкоджень. Зазначає, що в результаті агресивної поведінки під час сварки, вчинив щодо неї домашнє насилля. З цього приводу працівниками поліції стосовно ОСОБА_2 були складені протоколи про адмінправопорушення, які судом були розглянуті із постановленням рішення про притягнення ОСОБА_2 до адмінвідповідальності із застосуванням стягнення у виді штрафу; окрім цього працівниками поліції стосовно ОСОБА_2 було винесено терміновий заборонний припис. Разом з тим поведінка кривдника не змінюється. Невпинні погрози, сварки, приниження заявниці в присутності інших людей та дітей стало підставою для звернення до суду із вказаною заявою про призначення обмежувального припису.

Посилаючись на наведене та те, що кривдник чинить стосовно неї домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, з метою забезпечення її захисту від подальшого домашнього насильства зі сторони останнього, просила задоволити її заяву.

В судове засідання заявниця ОСОБА_3 не зявилася, подала суду заяву про проведення судового засідання у її відсутності, свої вимоги підтримує, просить їх задоволити.

Будучи присутній у судовому засіданні, представник заявниці-адвокат Кушнірчук В.М. заяву, подану в інтересах ОСОБА_3 , підтримав з підстав викладених в ній, просив її задоволити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 не заперечував проти задоволення вказаної заяви про видачу щодо нього обмежувального припису із обмеженнями його прав, зазначеними захисником у заяві, обіцяє дотримуватися вищезазначених до нього судом обмежень.

Суд, взявши до уваги подану ОСОБА_3 заяву, у якій вона підтримує свої вимоги та просить їх задоволити, вислухавши пояснення представника заявниці, пояснення ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що заяву, подану представником заявниці ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 , слід задоволити, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та заявниця ОСОБА_3 , хоч не перебували між собою у зареєстрованому шлюбі, однак певний час підтримували фактичні шлюбні відносини та спільно проживали по місцю проживання заявниці в АДРЕСА_2 , та мають двоє неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які ще є неповнолітніми та в даний час проживають спільно із заявницею. ОСОБА_2 в даний час мешкає в АДРЕСА_1 .

Судом також встановлено, що ОСОБА_2 під час спільного проживання із заявницею зловживав алкоголем, часто підіймав на неї руку, погрожував фізичною розправою, внаслідок чого вона неодноразово викликала поліцію. Вказане підтверджується представленою суду копією заяви, яку ОСОБА_2 писав на імя судді Бережанського районного суду ще 4 серпня 2017 року при розгляді кримінального провадження, порушеного щодо нього за ч. 1 ст. 125 КК України. У цій заяві він зобовязувався у стані алкогольного спяніння не наближатися до заявниці та не наносити їй жодних тілесних ушкоджень. Однак свої зобовязання ОСОБА_2 не виконав та неправомірну поведінку стосовно заявниці не припинив.

Зокрема, 23 листопада 2018 року, близько 19год. 00 хв., ОСОБА_2 у будинку заявниці, що в АДРЕСА_2 , вчинив щодо неї насильство психологічного характеру, а саме: висловлювався її адресу нецензурними словами, погрожував фізичною розправою. За даним фактом працівниками ВП № 1 (м. Бережани) Тернопільського РУП стосовно нього 23 листопада 2018 року було складено протокол серії ГР № 054315 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. За яким 11 січня 2019 року Бережанським районним судом було прийнято рішення, яким ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та на нього накладено стягнення у виді штрафу розмірі 170 гривень.

Крім цього, 8 серпня 2022 року, о 22год 45 хв., ОСОБА_2 у будинку заявниці, що в АДРЕСА_2 , вчинив щодо неї насильство психологічного характеру, а саме: обзивав її нецензурними словами та погрожував фізичною розправою. За даним фактом працівниками ВП № 1 (м. Бережани) Тернопільського РУП стосовно нього 9 серпня 2022 року було складено протокол серії ВАВ № 096527 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Також 9 серпня 2022 року було винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА № 253218, яким ОСОБА_2 було заборонено в будь-який спосіб контактувати із ОСОБА_3 на строк 10 діб, а саме: з 12 год. 9 серпня 2022 року до 12 год. 19 серпня 2022 року. Крім цього, ОСОБА_2 , як кривдника, було поставлено на профілактичний облік та про факт вчинення ним домашнього насильства було повідомлено Службу у справах дітей сімї та молоді Бережанської міської ради.

Незважаючи на вказані заходи, та винесений щодо нього терміновий заборонний припис 9 серпня 2022 року, близько 20 години, ОСОБА_2 в будинку заявниці знову вчинив домашнє насильство психологічного характеру щодо заявниці та її малолітнього сина ОСОБА_6 , обзивав їх нецензурними словами та погрожував фізичною розправою, а також порушив терміновий заборонний припис. За даним фактом працівниками ВП № 1 ( м. Бережани) Тернопільського РУП ГНП в Тернопільській області стосовно ОСОБА_2 10 серпня 2022 року знову було складено адміністратвний протокол серії ВАВ № 096628 за ст. 173-2 КУпАП.

12 серпня 2022 року Бережанським районним судом по даних фактах ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративних провопорушень, передбачених ст. 173-2 КУпАП із накладенням на нього аміністративного стягнення у виді штрафу.

З наведеного вбачається, що домашнє насильство зі сторони ОСОБА_2 щодо заявниці та її малолітніх дітей мало місце і воно носить системний характер, а короткостроковий припис не дав бажаного результату, оскільки кривдник не припиняє своєї неправомірної поведінки. Така ситуація, поза всяким сумнівом, негативно позначається на фізичному та психічному здоров`ї та спокої як заявниці, так і її дітей, викликає обгрунтовані побоювання за безпеку їх життя та здоров`я, емоційну невпевненість, та враховуючи, що заявниця жінка, а її сини малолітні, тому вони не здатні себе захистити.

Постійні погрози, сварки, приниження заявниці в присутності дітей стало підставою для звернення до суду про призначення обмежувального припису. У своїх поясненнях заявниця зазначає, шо з кожною заявою в поліцію поведінка ОСОБА_2 стає більш безконтрольною та такою, що несе загрозу її життю.

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

В силу вимог ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України Про запобігання та протидію домашньому насильству домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Пунктом 6 ч. 1 ст. 1 зазначеного Закону передбачено, що кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», однією із засад запобігання та протидії домашньому насильству є гарантування постраждалим особам безпеки та основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на життя, свободу та особисту недоторканість, на повагу до приватного та сімейного життя, на справедливий суд, на правову допомогу, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

В силу вимог ч.2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом прав спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкуватися з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 26 Закону України Про запобігання та протидію домашньому" рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству передбачено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Оцінка ризиків має проводитися за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників й умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи.

Згідно з вимогами п.3 ч.1ст. 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

З урахуванням змісту вищевказаних норм, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин та наявності ризиків.

Суд під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису має надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суд має встановити, яким формам домашнього насильства піддавалася заявниця, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Обмежувальний припис використовується як ефективний спосіб захисту від вчинення дій з домашнього насильства, однією із характеристик якого є повторюваність.

Згідно з правовими позиціями, викладеними Верховним Судом, зокрема, в Постановах від 27 листопада 2019 року у справі №753/23624/18, від 09 грудня 2019 року у справі № 756/11732/18, від 18 грудня 2019 року у справі № 754/9263/19, від 14 січня 2019 року у справі № 754/6995/19, від 06 лютого 2010 року у справі № 753/8626/19, під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Також у цих постановах Верховний Суд виходив з того, що звернення заявника до органів поліції самі по собі, не підтверджують факт вчинення насильства, що є необхідною умовою застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Відповідно до вимог ч. 4 статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Судом встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що ОСОБА_2 неодноразово вчиняв домашнє насильство щодо своєї колишньої цивільної дружини ОСОБА_3 .

Відсутні докази, що на час розгляду справи в суді відносини між сторонами покращились, ОСОБА_7 не було надано жодних доказів на спростування вищенаведених обставин.

Враховуючи викладене, зважаючи на протиправну поведінку ОСОБА_7 , приймаючи до уваги те, що останній не усвідомлює серйозності негативних наслідків своїх дій, не бажає змінювати свою поведінку, суд прийшов до висновку, що доводи заявниці про ризик продовження кривдником таких дій відносно неї, а отже і необхідність застосування обмежувального припису є обґрунтованими.

Такий висновок відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним, зокрема у постановах від 22 вересня 2020 року у справі №520/13677/19, від 26 лютого 2020 року у справі №154/1692/19.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, з метою уникнення у майбутньому домашнього насильства у будь-якому прояві, захисту прав постраждалої, суд вважає за необхідне видати обмежувальний припис стосовно кривдника у вигляді заходів тимчасового обмеження його прав, а саме: заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці спільного проживання із заявницею ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 ; заборонити ОСОБА_2 наближатися не менше ніж на 100 м. до місця проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 ; заборонити ОСОБА_2 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_3 , якщо вона за власним бажанням перебуває у невідомому йому місці, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею та заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_3 , або контактувати з нею через інші засоби звязку особисто і через третіх осіб.

Оцінивши надані докази, з урахуванням оцінки ризиків, суд вважає, що відстань у 100 м, а не 300м., як про це просить заявниця, є достатньою для уникнення фізичного контакту потерпілої та кривдника, у тому числі для запобігання подальшого розвитку конфлікту, захисту здоров`я особи.

Суд вважає, що саме такий вид обмежувального припису є необхідним, щоб гарантувати постраждалій особі безпеку та забезпечити їй основоположні права і свободи людини і громадянина, зокрема права на свободу та особисту недоторканість, на повагу до приватного життя, із пропорційним втручанням у права і свободи кривдника, тобто суд вважає, що застосування до ОСОБА_2 тимчасових обмежень прав кривдника є виправданими та доречними, вони відповідають меті їх застосування та забезпечать дієвий та ефективний захист заявниці від кривдника.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 4, 13, 76-82, 350-2, 350-5, 350-6, 350-8, 352, 354 ЦПК України, Законом України Про запобігання та протидію домашньому насильству, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву представника заявниці Кушнірчука Віталія Михайловича в інтересах ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису задоволити частково.

Видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , строком на 6 (шість) місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме:

заборонити ОСОБА_2 перебувати за місцем спільного проживання із заявницею ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 ;

заборонити ОСОБА_2 наближатися не менше ніж на 100 м. до місця проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 ;

заборонити ОСОБА_2 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_3 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_3 , або контактувати з нею через інші засоби звязку особисто і через третіх осіб.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Повідомити не пізніше наступного дня з дня ухвалення судового рішення уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявниці про видачу обмежувального припису щодо ОСОБА_2 для взяття його на профілактичний облік, а також повідомити виконавчі органи міської ради за місцем проживання (перебування) заявниці.

Рішення суду підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області Данилів О.М.