Красноокнянський районний суд Одеської області
Справа № 496/1941/22
Провадження № 2/506/129/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.11.2022 року с.м.т. Окни

Красноокнянський районний суд Одеської області у складі

головуючого судді Чеботаренко О.Л.

за участю секретаря судового засідання Яцькова К.О.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Окни цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

30.08.2022 року до Красноокнянського районного суду Одеської області з Біляївського районного суду Одеської області для розгляду за підсудністю надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

06 вересня 2022 року надійшла відповідь про місце реєстрації відповідача.

Ухвалою від 06.09.2022 року позовна заява прийнята судом до розгляду та відкрито провадження у справі.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 16 лютого 2018 року між ним та відповідачем зареєстровано шлюб. Від спільного проживання та шлюбу вони мають неповнолітню дитину: дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Як зазначає позивач, одруження з відповідачем виявилось невдалим. Останнім часом шлюбні відносини припинились, з лютого 2022 року відповідач поїхала за межі України в Республіку Молдова, де перебувала кілька місяців. Після повернення з-за кордону, відповідач йому прямо повідомила, що він їй потрібен лише через гроші та житло. Позивач переконаний, що так і є, оскільки відповідач не має свого житла у місцевості, де він зареєстрований, і її поведінка та висловлювання по відношенню до нього доводять, що шлюб з ним їй був потрібен лише, щоб закріпитися в м.Одеса. Позивач зазначає, що подальше спільне життя з відповідачем неможливе і знаходитись з нею в шлюбних відносинах не бажає, бо не вбачає у цьому сенсу. Тому позивач просить шлюб з відповідачем розірвати та стягнути з відповідача понесені ним судові витрати у вигляді судового збору та витрати на послуги адвоката.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явились, однак від представника позивача адвоката Лєхова С.В. до суду надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити /а.с.27, 37/. Тому справа розглянута у відсутність позивача та його представника, що відповідає вимогам ст.223 ЦПК України.

Відповідач у судове засідання не з`явилась, відзиву на позов не подала, про причину неявки суд не сповістила, хоча про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, як передбачено ч.13 ст. ст.128 ЦПК України, про що свідчить підтвердження про отримання нею СМС-повідомлення з використанням мобільного зв`язку, за її згодою /а.с.39/.

Таким чином, відповідно до вищевказаних положень ЦПК України, відповідач вважається належним чином повідомленою про день та час розгляду справи, однак в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила. Тому суд визнає причину неявки відповідача неповажною і тому справа розглянута у її відсутність в порядку п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України.

Судом були встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Так, сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 16.02.2018 року Малиновським районним у м.Одесі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 237 /а.с.4/.

Від шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину: дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.38/.

Відповідно до ст.112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 1 статті 110 СК України встановлено право одного з подружжя на пред`явлення позову про розірвання шлюбу. Таким чином забезпечується принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу.

Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження та під час розірвання шлюбу.

Аналогічні положення містить і Європейська конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року). Так, відповідно до ст.12 зазначеної конвенції, чоловік і жінка, що досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім`ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права. Крім того, ст.5 Протоколу №7 зазначеної конвенції встановлено, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Судом встановлено, що протягом тривалого часу сторони не намагалися відновити сімейні стосунки, певний час проживають окремо. На думку позивача, примирення та збереження сім`ї неможливе. Тому суд прийшов до висновку, що збереження сім`ї суперечить інтересам позивача та, згідно зі ст.112 СК України, позов підлягає задоволенню і шлюб слід розірвати.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно до задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову, на відповідача.

Так як позов задоволено повністю, то з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору у сумі 992,40 грн.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу, то згідно з ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

У відповідності до частин першої - шостої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Так, між адвокатом Лєховим С.В. та ОСОБА_1 укладено договір про надання правової допомоги №1-ц/22 від 25.05.2022 року, за яким адвокат зобов`язався надати Клієнту правову допомогу, а клієнт зобов`язався сплатити послуги адвокату відповідно до Додатку до Договору /а.с.8, 9/. Однак такий додаток до Договору про надання правової допомоги не доданий. Крім того, відсутні будь-які інші документи, які б свідчили про понесення з боку позивача судових витрат на правничу допомогу у розмірі 1000 грн, про що зазначено у позовній заяві , як то квитанції про оплату таких послуг на рахунок адвоката тощо.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, обов`язок доказування лежить на стороні.

Таким чином, враховуючи відсутність доказів про здійснення оплати послуг на правову допомогу, чи інших документів, передбачених ст. 137 ЦПК України, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача судових витрат на правову допомогу ,а тому слід відмовити у цій частині вимог .

Керуючись ст.ст.10, 13, 76-81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, ст.112 СК України,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 (проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про розірвання шлюбу, задовольнити повністю.

Шлюб, зареєстрований 16 лютого 2018 року Малиновським районним судом у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 237, між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у сумі 992,40 грн.

В частині стягнення з відповідача судових витрат на правову допомогу відмовити в повному обсязі.

Відповідно до п.п.15.5) п.1 Перехідних положень ЦПК України, на рішення може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Красноокнянський районний суд або безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25 листопада 2022 року.

СуддяО. Л. Чеботаренко