Справа № 333/48/22
Провадження № 2/333/876/22
рішення

Іменем України

30 вересня 2022 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого - судді Кулик В.Б., за участю секретаря судового засідання Кари Н.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, цивільну справу № 333/48/22 за позовом ОСОБА_1 в особі представника за довіреністю ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , -

В С Т А Н О В И В:

06.01.2022 року ОСОБА_1 в особі представника за довіреністю ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача ОСОБА_3 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 , в обґрунтування якого зазначив наступне.

Квартира АДРЕСА_1 належить позивачу ОСОБА_1 та третім особам - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на праві спільної сумісної власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло № НОМЕР_1 від 06.01.1998 року. За вище вказаною адресою зареєстровані окрім позивача та третіх осіб зареєстровані відповідач ОСОБА_3 та ОСОБА_8 . З 12.10.2007 року позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньок. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14.11.2019 року, яке набрало законної сили 17.12.2019 року, шлюб між подружжям розірвано. З моменту реєстрації в квартирі та до розлучення відповідач ніколи не проживала за вказаною адресою, витрати на житлово-комунальні послуги не компенсувала, оскільки володіє іншим майном, яке їй належить на праві приватної власності. Після розірвання шлюбу припинилася обставина, яка була підставою для набуття відповідачем права користування житловим приміщенням позивача. Однак, відповідач відмовляється в добровільному порядку знятися з місця реєстрації. Перешкод в користуванні житловим приміщенням відповідачу ніхто не чинив, житловим приміщенням відповідач не користується без поважних причин майже три роки. Перебування відповідача протягом тривалого часу на реєстраційному обліку в квартирі за вище вказаною адресою, завдає збитків, оскільки нарахування платежів за певні комунальні послуги здійснюються з розрахунку кількості зареєстрованих осіб. Також у позивача виникають труднощі в отриманні субсидії на оплату комунальних послуг.

Ухвалою судді від 14.01.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом учасників справи.

Відповідач ОСОБА_3 у встановлений законом строк відзив на позовну заяву не подала, в зв`язку з чим суд відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними в ній матеріалами.

Позивач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим судом про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився. Свої інтереси довірив представляти ОСОБА_2 , яка надала заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника. Просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленою судом про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Треті особи - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , будучи належним чином повідомленими судом про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися. ОСОБА_6 , ОСОБА_4 надали заяву про розгляд справи за їх відсутності. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Причини неявки третьої особи ОСОБА_5 суду не відомі.

Заяв, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, приходить до наступних висновків.

За вимогами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. ст. 76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Квартира за адресою: АДРЕСА_2 , на праві спільної сумісної власності належить позивачу ОСОБА_1 та третім особам - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , на підставі свідоцтва № НОМЕР_1 про право власності на житло, виданого Комунарською районною радою 06.01.1998 року (а.с. 4).

20.04.1998 року квартира за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрована ЗМБТІ на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , на підставі свідоцтва № НОМЕР_1 про право власності на житло, виданого Комунарською районною радою 06.01.1998 року, про що записано у реєстровій книзі за № 238р. № 36465.

У квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані та проживають: позивач ОСОБА_1 , треті особи - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 . Також у квартирі за вище вказаною адресою зареєстроване місце проживання відповідача по справі.

Відповідач ОСОБА_3 є колишньою дружиною позивача ОСОБА_1 . Сторони з 12.10.2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох доньок.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14.11.2019 року, яке набрало законної сили 17.12.2019 року, шлюб між позивачем та відповідачем розірвано.

Як вбачається з актів про не проживання і відсутності особистих речей, складених за підписом сусідів 05.05.2021 року, 16.08.2021 року, 05.10.2021 року, ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , але з 01.01.2016 року фактично за вказаною адресою не проживає, її особистих речей не виявлено, спальних місць та інших ознак, що вказують на фактичне проживання відповідача за даною адресою також не має (а.с. 5, 6, 7).

Таким чином, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 за адресою реєстрації не проживає, будь-яких витрат на утримання квартири не несе, перешкод в користуванні житловим приміщенням відповідачу ніхто не чинив.

Реєстрація відповідача за вказаною вище адресою, завдає позивачу збитків, оскільки нарахування платежів за певні комунальні послуги здійснюються з розрахунку кількості зареєстрованих осіб. Також у позивача виникають труднощі в отриманні субсидії на оплату комунальних послуг.

Стаття 41 Конституції України проголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 1 першого протоколу до Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, закріплено принцип непорушності права приватної власності, яким означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджуватися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди.

Згідно з ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, а за ч. 1 ст. 319 цього Кодексу власник володіє, користується та розпоряджується своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, та це право в силу ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України - є непорушним.

Положенням ст. 391 Цивільного кодексу України, передбачено, що власник має право прохати усунути перешкоди у користуванні власністю.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України і ст. 150 ЖК України, які передбачають, що власник використовує житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише за підстав, передбачених законом. Відповідно до статті 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Глава 28 ЦК України визначає житло об`єктом права приватної власності.

Згідно з ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ст. 405 ЦК України членом сім`ї власників житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються житловим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій ст. 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно зі ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Статтею 9 Житлового кодексу України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбаченим законом.

Відповідно до ст. 163 Житлового кодексу України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 та 5 ч. 3, ч. 4 ст. 71 цього Кодексу.

Статтею 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» поняття реєстрації визначено як внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або право користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою), свідоцтво про смерть.

Відповідач не знімається з реєстраційного обліку за вищезазначеною адресою у добровільному порядку.

Таким чином, аналізуючи у сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що відповідач ОСОБА_3 понад три роки не мешкає у спірній квартирі, не є її власником, не несе обов`язків, що випливають з договору найму жилого приміщення, але залишається зареєстрованою у спірній квартирі, що спричиняє позивачу додаткові матеріальні витрати за прописаного відповідача, тому позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст. ст. 317, 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 3, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України», ст. ст. 5, 12, 13, 78, 81, 141, 259, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 в особі представника за довіреністю ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_3 , судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст рішення складено 30 вересня 2022 року.

Суддя: В.Б. Кулик