РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2022 року

м. Рівне

Справа № 571/1731/21

Провадження № 22-ц/4815/1242/22

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Шимківа С.С.,

суддів: Боймиструка С.В., Гордійчук С.О.,

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ТзОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» на рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 27 липня 2022 року (ухвалене у складі судді Комзюк А.Ф.) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в :

У листопаді 2021 року ТзОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 30 735,30 гривень.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 10 жовтня 2019 року між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 38516451 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Відповідач добровільно за допомогою мережі інтернет перейшла на офіційний сайт Товариства: www.moneyveo.ua обрала для себе у вбудованому калькуляторі бажану суму грошових коштів та бажаний строк кредитування, зазначила свої персональні дані в тому числі і банківську картку на яку в подальшому отримала грошові кошти у сумі 9500 грн. 00 коп., пройшла декілька етапів підтвердження наміру вступити в договірні відносини з Товариством та уклала кредитний договір без зовнішнього впливу та примусу. Договір був вчинений в електронній формі, яка відповідно до ст.207 ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до письмової форми. Ініціатором щодо укладення кредитного договору була відповідач, маючи необмежену кількість часу для ознайомлення з умовами та порядком співпраці з Фінансовою установою самостійно обрала дату укладання договору, а шляхом отримання від Товариства кредитних коштів та внесення грошових коштів в рахунок погашення заборгованості, повністю погодилася з умовами кредитного договору. Відповідно до умов кредитного договору первісний кредитор надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 9500 грн. 00 коп. строком на 30 днів зі сплатою 0,01 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту до закінчення строку кредиту, визначеного в п.1.3. цього договору. Первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Кредитним договором. Виконання первинним кредитором обов`язку щодо надання грошових коштів у розмірі 9 500,00 грн. відповідачеві підтверджується платіжним дорученням №f24dd104-71fb-40fb-b541-03f234df717d від 10.10.2019 року. У свою чергу, позичальник зобов`язався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені кредитним договором терміни, а також виконати інші свої зобов`язання згідно цього договору. 28 листопада 2018 року між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТзОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01, відповідно до умов якого до ТзОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 338516451 від 10.10.2019, що підтверджується довідкою ТзОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» №17/07 від 02.07.2021. У подальшому, 05 серпня 2020 року між ТзОВ «Таліон Плюс» та ТзОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу № 05/0820-01. Відповідно до реєстру прав вимоги №1 від 05.08.2020 до договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020, до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 30 735,30 грн.. Відповідач не виконує умови взятого на себе зобов`язання, не погашає кредит та не сплачує проценти за користування кредитом. 02 вересня 2020 року позивачем було направлено відповідачу вимогу про усунення порушення виконання зобов`язання щодо сплати заборгованості за кредитним договором. Станом на день звернення із даним позовом до суду заборгованість за кредитним договором № 338516451 від 10.10.2019 року не погашена. Загальна сума заборгованості, на момент подання позовної заяви, за кредитним договором №338516451 від 10.10.2019 становить - 30 735,30 грн., яка складається з наступного: 9 188,00 грн. - заборгованість по кредиту; 21 547,30 грн. - заборгованість по несплачепим відсотків за користування кредитом. Просить стягнути з відповідача заборгованості в розмірі 30 735,30 гривень, витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 270,00 гривень та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2500 гривень.

Рішенням Рокитнівського районного суду Рівненської області від 27 липня 2022 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що позивачем не підтверджено належними та достовірними доказами права ТзОВ «Таліон Плюс» вимагати від ОСОБА_1 виконання зобов`язання за кредитним договором №338516451 від 10.10.2019 року та права на відступлення вимоги за цим договором.

Не погоджуючись із рішенням місцевого суду, ТзОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» оскаржило його в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що стороною позивача доведено як факт набуття ТзОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» права вимоги за спірним кредитним договором, так і наявність боргових зобов`язань за ним, а тому вважає, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, а також стягнути з відповідача на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» судовий збір та 5200 грн. витрат на правничу допомогу.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про її задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 10 жовтня 2019 року та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклали кредитний договір №338516451 у формі електронного документу з використанням електронного підпису.

Згідно пункт 4.1. кредитного договору, невід`ємною частиною цього договору є Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (далі Правила).

Уклавши цей договір, відповідач підтвердила, що вона ознайомлена, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил.

Відповідно до п.4.5. кредитного договору сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та Товариством в якості підпису позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис.

Договір про надання кредиту підписаний Відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами вказаного договору.

Виконання кредитором обов`язку щодо надання відповідачеві грошових коштів у розмірі 9500,00 грн. підтверджується платіжним дорученням №f24dd104-71fb-b541-03f234df717d від 10.10.2019 року (а.с.28).

Відповідно до умов Кредитного договору ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надало відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 9500 грн. 00 коп. строком на 30 днів зі сплатою 0,01 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом (п.1.4. Кредитного договору), починаючи з першого дня перерахування суми кредиту до закінчення строку кредиту, визначеного в п.1.3. цього Договору.

За змістом до п.п. 1.5., 1.6. кредитного договору з врахуванням положень п.1.4 договору позичальник сплачує товариству проценти за користування кредитом за фактичний час користування кредитом з розрахунку 3,65% річних; розрахунок сукупної вартості кредиту та термін платежу зазначені в графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною кредиту, що підтверджується Додатком № 1 до Договору.

Згідно п. 4.2 кредитного договору, сторони погоджуються, що у випадку користування Позичальником кредитом понад строк, встановлений п.1.3 Договору, або додатковими угодами між Сторонами, зобов`язання Позичальника за цим Договором продовжуються на весь період фактичного користування Кредитом, при цьому у випадку, якщо встановлена п. 1.4 цього Договору Процентна ставка менша ніж 1,70 відсотків від суми Кредиту за кожен день користування Кредитом, то правила нарахування процентів за Процентною ставкою визначеною п.1.4 - 1.5 Договору скасовуються з моменту початку їх застосування і до взаємовідносин між Сторонами застосовуються правила нарахування процентів за понадстрокове користування Кредитом, а саме 1,70 відсотків за кожен день користування Кредитом, починаючи з дати укладення Договору і до дня повного повернення Кредиту.

Пунктом 4.3. кредитного договору сторони погодили, що зобов`язання Позичальника по сплаті процентів за користування Кредитом в розмірі 1,70 % розповсюджуються на весь період фактичного користування Кредитом з моменту укладення цього Договору, при умові врахування в таких зобов`язаннях суми процентів, які були фактично сплачені Позичальником до моменту завершення строку, встановленого п.1.3 Договору.

Сторони погоджуються що проценти, нараховані згідно п. 4.2 та п. 4.3. Договору після закінчення строку Кредиту, визначеного в п.1.3. цього Договору, є процентами, що нараховуються за понадстрокове користування грошовими коштами, в розумінні ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України (п. 4.4. кредитного договору).

ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Кредитним договором.

У свою чергу, позичальник зобов`язалася своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені кредитним договором терміни, а також виконати інші свої зобов`язання згідно цього договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно ч. 1 ст. 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

28 листопада 2018 року між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТзОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №338516451 від 10.10.2019, що підтверджується довідкою ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» №17/07 від 02.07.2021.

Крім того, 05 серпня 2020 року між ТзОВ «Таліон Плюс» та ТзОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу № 05/0820-01, що підтверджується копією договору.

Відповідно до реєстру прав вимоги № 1 від 05.08.2020 року до договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020, до ТзОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 30 735,30 гри., з яких: 9 188,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 21 547,30 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Як зазначено в правій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 02.11.2021 року у справі №243/6552/20 (провадження №61-1347св21), з урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом, оскільки відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронного правочину є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Не кожний електронний правочин вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

У справі, що переглядається, кредитний договір укладений у формі електронного документу, із застосуванням електронного підпису, для укладення якого позичальник подала відповідну заявку на кредит на сайті ТзОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога», в якій вказала свої персональні дані, зокрема прізвище, ім`я, по-батькові, номер телефону, адресу електронної пошти, паспортні дані ідентифікаційний номер, номер банківської картки для перерахування коштів, що підтверджується відповідною роздруківкою з сайту.

З наданого позивачем алгоритму укладення кредитного договору вбачається, що без ознайомлення з умовами надання та обслуговування кредитів та Правилами про порядок надання коштів у позику подальше укладення електронного договору кредиту на сайті є неможливим.

Отже заповненням анкети-заяви позичальник підтвердила прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчила, що вона повідомлена кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України.

Таким чином договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами даного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між ТзОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, що спростовує доводи відповідача у цій частині.

Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачем таких не надано, не доведено, що вона не використовував одноразовий ідентифікатор для підписання електронної форми кредитного договору, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18 (провадження №61-8449св19); від 9 вересня 2020 року у справі №732/670/19 (провадження №61-7203св20); від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19 (провадження №61-16243ск20), від 10 червня 2021 року у справі №234/7159/20 (провадження №61-18967св20), від 2 листопада 2021 року у справі №243/6552/20 (провадження №61-1347св21).

Висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову з мотивів не набуття позивачем права вимоги до відповідача є помилковим та не ґрунтується на матеріалах справи.

Крім того, з оскаржуваного рішення суду вбачається, що стороною відповідача було визнано факт укладення кредитного договору та часткового визнані позовні вимог, зокрема, в частині заборгованості по тілу кредиту.

Невідповідність висновків місцевого суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, призвело до ухвалення у справі незаконного рішення, а тому останнє підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову та стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» 30 735,30 гривень заборгованості за кредитним договором.

Щодо заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 5200 грн., які понесені позивачем у ході розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції, то колегія суддів вважає такий їх розмір доведеним, обґрунтованим і співмірним із складністю справи, тривалістю її розгляду, характером позовних вимог, обсягом виконаних робіт (наданих послуг) і часом, витраченим на виконання цих робіт (послуг).

Судовий збір, у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ТзОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» задовольнити.

Рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 27 липня 2022 року скасувати.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» 30 735,30 гривень заборгованості за кредитним договором.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» 5200 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» судовий збір за розгляд справи судом першої інстанції у розмірі 2270 грн. та 3405 грн. судового збору за апеляційне провадження справи.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Шимків С.С.

Судді: Боймиструк С.В.

Гордійчук С.О.