Справа № 489/2304/22
Провадження № 2-о/489/65/22
РІШЕННЯ

Іменем України

28 листопада 2022 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва

в складі: головуючої судді Костюченко Г.С.,

за участю секретаря судових засідань Швець М.В.,

заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Територіальна громада села Дмитрівка в особі Прибужанівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, про встановлення факту прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту прийняття спадщини ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування своїх вимог стверджує, що її бабуся ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , після чого відкрилась спадщина на належну їй земельну ділянку, загальною площею 6,39 га., що призначена для ведення товарно сільськогосподарського виробництва та розташована на території Дмитрівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, спадщину прийняла її мати ОСОБА_2 , інших спадкоємців не було. ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , після чого вона як спадкоємець першої черги за законом, прийняла спадщину, шляхом подачі до Другої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївського нотаріального округу заяви про прийняття спадщини після смерті матері у шестимісячний строк, отримавши 29 червня 2022 р. два свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки після смерті матері.

Звернувшись 05 серпня 2022 р. до нотаріуса з метою оформлення своїх спадкових прав їй було відмовлено, у зв`язку з необхідністю встановлення в судовому порядку факту прийняття спадщини ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позасудовим шляхом встановити такий юридичний факт неможливо, а тому заявниця просить задоволити заяву.

Згідно з ухвалою судді від 18.08.2022 року вказану заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку окремого провадження.

В судовому засіданні заявниця вимоги заяви підтримала та просила її задоволити з наведених у ній підстав.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника третьої особи, проти задоволеня вимог заявниці не заперечують.

Заслухавши заявницю, дослідивши письмові матеріали справи, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, зокрема, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Згідно із ч.1 ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Зокрема, ч.1 ст.315 ЦПК України містить перелік категорій справ про встановлення факту, однак цей перелік не є вичерпним, оскільки згідно ч.2 цієї ж статті, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Дмитрівка, Вознесенського району, Миколаївської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 11 серпня 2001 року Дмирівською сільською радою Вознесенського району Миколаївської області.

Після смерті ОСОБА_3 залишилося спадкове майно.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є донькою ОСОБА_3 , згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 .

Між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , Дмитрівською сільською радою Вознесенського району Миколаївської області, 23 січня 1962 року зареєстровано шлюб, актовий запис № 4, ОСОБА_4 змінила прізвище на « ОСОБА_6 ».

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_3 .

Судом встановлено, що заявниця ОСОБА_1 являється дочкою спадкодавця ОСОБА_2 , що підтверджується наявними в матеріалах справи документами, зокрема:

-свідоцтвом про народження ОСОБА_1 , виданим 15.11.1963 року, НОМЕР_4 , де в графі «мати» записана ОСОБА_2 .

З матеріалів справи вбачається, що з метою оформлення спадкових прав після смерті ОСОБА_2 заявниця звернулася до Другої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївського нотаріального округу, проте заявниці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність доказів, що свідчать про прийняття ОСОБА_2 спадщини після смерті ОСОБА_3 .

З огляду на наведене, суд вважає доведеним твердження заявниці про те, що вона позбавлена можливості в позасудовому порядку довести факт прийняття спадщини ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , а встановлення такого юридичного факту безпосередньо породжує для неї юридичні наслідки.

Згідно з п.п. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року, положення зазначеного Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли до набрання чинності Кодексом або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої цього Кодексу «Спадкове право» застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

З положень ст.549 Цивільного кодексу УРСР (в редакції Закону, який діяв на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 ) вбачається, що для оформлення права на спадщину необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, тобто протягом шести місяців з дня відкриття спадщини після смерті спадкодавця, яка померла до ІНФОРМАЦІЯ_5 , фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Відповідно, якщо спадкодавець помер до ІНФОРМАЦІЯ_5 , то спори щодо прийняття спадщини можуть полягати у встановленні факту прийняття спадщини або продовженні строку прийняття спадщини, якщо він пропущений з поважних причин.

Згідно ч. 2 п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями.

Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Таким чином, Цивільний кодекс УРСР 1963 року передбачав фактичне прийняття спадщини. Відповідно до статті 549 ЦК УРСР спадщина вважалася прийнятою, якщо спадкоємець фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном. Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, слід мати на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо. Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась.

Аналіз вказаних норм та судової практики дає підстави вважати, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути зокрема наявність у спадкоємця протягом шестимісячного терміну після смерті спадкодавця оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно чи права на нього.

Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджена наказом Міністерства юстиції України N18/5 від 14.06.1994 р., яка діяла на час відкриття спадщини, передбачала, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що, набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.

Згідно довідки Прибужанівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області № 155 від 21 липня 2022 р. донька ОСОБА_2 проживала разом з матір`ю ОСОБА_3 , яка була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , здійснювала за нею догляд та вела спільне господарство.

В цьому випадку таким документом, який підтверджує факт вступу ОСОБА_2 у володіння спадковим майном є вказана вище довідка, відповідно якої остання безпосередньо перед смертю спадкодавця - матері ОСОБА_3 , проживала разом з нею.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.05.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном.

Після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 була зведена спадкова справа № 211/2021 від 07.09.2021 року Другою Вознесенською державною нотаріальною конторою Миколаївської області та зареєстрована у спадковому реєстру за номером 68252284. Судом була витребувана та оглянута у судовому засіданні копія зазначеної спадкової справи.

З матеріалов спадкової справи № 211/2021 від 07.09.2021 року вбачається, що справа була зведена на підставі заяви ОСОБА_1 від 07.09.2021 року.

Також в матеріалах спадкової справи міститься заява іншого спадкоємця ОСОБА_7 від 07.09.2021 року, який є сином померлої ОСОБА_2 . Згідно до вказаної заяви ОСОБА_7 відповідно до ст.. 1273 ЦК України відмовився від прийняття спадщини яка відкрилася після смерті матері. Заява була прийнята нотаріусом Другої Вознесенської нотаріальної контори Миколаївської області та зареєстрована у реєстру за номером 98.

З аналізу наданих суду документів встановлено,що ОСОБА_2 є спадкоємцем за законом першої черги після смерті матері ОСОБА_3 згідно зі ст.. 529 Цивільного кодексу УРСР 1963 року.

Зважаючи на недостатність документів, підтверджуючих факт прийняття спадщини ОСОБА_2 , яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину.

Крім того, той факт, що ОСОБА_2 являється дочкою померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_3 та на день смерті останньої проживала разом з нею підтверджується довідкою Прибужанівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області № 155 від 21 липня 2022 р.

Також факт прийняття спадщини ОСОБА_7 після смерті ОСОБА_3 підтверджується наявністю у заявниці по справі оригіналу правовстановлюючих документів на спадкове майно належне ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , які заявниця в свою чергу отримала від ОСОБА_7 .

Аналізуючи вищезазначене, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного вищевказаного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, а також приймаючи до уваги, що метою встановлення такого факту є врегулювання заявницею юридичних питань в сфері правовідносин спадкування, суд приходить до висновку про наявність підстав для встановлення юридичного факту прийняття спадщини ОСОБА_2 , яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 23, 81, 258, 259, 263-268, 273, 293, 294, 315-319 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , заінтересована особа Територіальна громада села Дмитрівка в особі Прибужанівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, про встановлення факту прийняття спадщини - задоволити.

Встановити юридичний факт, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , прийняла спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 матері ОСОБА_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений 28.11.2022 року.

Суддя: Г.С. Костюченко