Дата документу 23.11.2022Справа № 554/5290/22
Провадження № 2/554/2872/2022
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2022 року Октябрський районний суд м.Полтави

в складі головуючого судді Чуванової А.М.

за участю секретаря Проскурня Я.О.,

за участю учасників справи:

представник відповідача Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області: Гизила Д.В.,

представник відповідача Головного управління Державної казначейської служби України у Полтавській області: Ткаченко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Полтавській області про відшкодування шкоди, завданої неправомірними діями та бездіяльністю органу держави,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 у червні 2022 року звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Полтавській області про відшкодування шкоди, завданої неправомірними діями та бездіяльністю органу держави, в якому просив стягнути з Головного управління Державної казначейської служби України у Полтавській області матеріальну шкоду в сумі 65964,17 гривень та 700000 гривень моральної шкоди, завданих неправомірними діями відповідача Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що упродовж періоду 2020-2021 року Головне управління Державної податкової служби у Полтавській області незаконно здійснювало нарахування та позасудове стягнення з ОСОБА_1 коштів за надуманими зобов`язаннями зі сплати недоїмки з Єдиного соціального внеску за період з 2017 року по 3 квартал 2020 року.

В цілому за трьома податковими вимогами відповідач ОСОБА_1 нарахував і пред`явив до стягнення суму 35588,74 гривень. Крім того, за виконавчими провадженнями з нього додатково було стягнуто 4525,72 гривень.

Позивач послідовно оскаржив незаконність дій відповідача 1 до Полтавського окружного адміністративного суду. Послідовно усі його позови були задоволені. Так, рішенням від 09.03.2021 року позовні вимоги про скасування податкової вимоги Ф-4837-50У від 07.06.2019 року були повністю задоволені, також це рішення залишене без змін і в суді апеляційної інстанції. Рішенням від 09.08.2021 року позовні вимоги про скасування податкової вимоги Ф-4837-50У від 13.03.2020 року були повністю задоволені, також це рішення залишене без змін і в суді апеляційної інстанції. Рішенням від 04.10.2021 року позовні вимоги про скасування податкової вимоги Ф-4837-50У від 09.11.2020 року були повністю задоволені, також це рішення залишене без змін і в суді апеляційної інстанції.

Між тим, попри те, що рішення судів про визнання податкових вимог незаконними і скасованими набули законної сили, відповідач 1 не подавав заяву до виконавчої служби про припинення стягнення і воно продовжувалось, допоки не було майже повністю виконане.

Оскільки правові акти - податкові вимоги визнані остаточними рішеннями судів України незаконними і скасовані, виконання їх як і виконавчих документів є незаконним. Тож, підлягають поверненню також додатково стягнуті до бюджету з нього кошти на виконавчий збір і витрати провадження у розмірі 4525,72 гривень.

Крім того, незаконними діями відповідача 1 позивачу спричинено моральну шкоду, яка пов`язана із душевними та фізичними стражданнями. Моральну шкоду позивач оцінює в 700000 гривень.

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 30.06.2022 року було відкрито провадження у даній справі у порядку загального позовного провадження та розпочато підготовче провадження з дня постановлення цієї ухвали.

Ухвалою суду від 28.09.2022 року було закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 повторно не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином.

Суд, у відповідності до ст.223 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу у відсутність позивача, за наявними в матеріалах справи даними і доказами.

В ході судового засідання на вирішення учасників справи винесено питання про закриття провадження у справі відповідно до ст.255 ч.1 п.1 ЦПК України.

В судовому засіданні представник відповідача Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області Гизила Д.В. не заперечувала проти закриття провадження у справі.

В судовому засіданні представник відповідача Головного управління Державної казначейської служби України у Полтавській області Ткаченко А.М. не заперечувала проти закриття провадження у справі.

Суд, вислухавши думку представників відповідачів, дослідивши матеріали справи вважає, що провадження у справі підлягає закриттю, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства: цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Завданням адміністративного судочинства є, зокрема, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі, на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ (частина 1 статті 2 КАС України).

Справою адміністративної юрисдикції у розумінні пунктів 1, 2 частини 1 статті 4 КАС України є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі, на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

За правилами пункту 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Ужитий у цій процесуальній нормі термін "суб`єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі, на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частина 1 статті 4 КАС України).

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Захист порушених прав та інтересів здійснюється судом за вимогою особи, що вважає своє право порушеним.

Захист та/або відновлення будь-якого права судом здійснюється шляхом ухвалення судового рішення як акта правосуддя. Однак судове рішення, незважаючи на те, що має ознаки нормативності, не породжує жодних правовідносин чи прав та/або обов`язків, а лише шляхом застосування відповідного способу захисту права, визначеного законом або договором, трансформує права та/або зобов`язання учасників правовідносин в іншу, прийнятну для позивача форму.

Отже, можна дійти висновку, що спори, які виникають у судах у зв`язку з невиконанням суб`єктом владних повноважень своїх функцій (щодо його незаконних дій та/або зобов`язання до виконання таких повноважень), та ухвалення за результатами розгляду цих спорів судових рішень не змінює правову природу та характер правовідносин, які виникли між сторонами, а тому спори щодо порушення своїх зобов`язань суб`єктом владних повноважень, зокрема щодо перерахування, нарахування, виплати грошових сум, у тому числі після судового рішення або на його виконання, повинні розглядатись судами за юрисдикцією, визначеною відповідно до характеру цих правовідносин.

Згідно п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Як вбачається з матеріалів справи, спори за позовами ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), які передували подачі позову у цій справі, були розглянуті за правилами адміністративного судочинства.

Крім того, критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних правовідносин.

Предметом судового розгляду цієї справи є зокрема вимога до Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області про стягнення коштів, які були безпідставно утримані відповідачем в порядку здійснення владних управлінських функцій, а тому такий спір, враховуючи як суб`єктивний склад, так і характер спірних правовідносин має розглядатися за правилами адміністративного судочинства, оскільки є публічно-правовим.

З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що провадження в справі відповідно до норм п. 1 ч. 1 ст.255 ЦПК України, слід закрити.

На виконання вимог ч. 1 ст.256 ЦПК України суд роз`яснює ОСОБА_1 що розгляд справи віднесено до юрисдикції Полтавського окружного адміністративного суду за територіальною підсудністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 255, 256, 258, 260, 354ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Полтавській області про відшкодування шкоди, завданої неправомірними діями та бездіяльністю органу держави.

Відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст.354 ЦПК України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду в 15-денний строк з дня складення повного тексту ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 28.11.2022 року.

Суддя: А.М.Чуванова