Справа № 450/3443/17 Головуючий у 1 інстанції: Данилів Є.О
Провадження № 22-ц/811/1191/21 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Н.П. Крайник

суддів: О.М. Ванівського, О.Я. Мельничук

при секретарі: К.О. Ждан

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 29 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

12 грудня 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з відповідача на свою користь 308 769,12 грн. основного боргу та 3087,70 грн судового збору.

Позов обгрунтовував тим, що 05.12.2016 року між ним та відповідачем було укладено договір оренди обладнання. Відповідно до п. 1 вказаного договору орендодавець ( ОСОБА_3 ) передає, а орендар ( ОСОБА_1 ) приймає в тимчасове володіння та користування обладнання опалубку будівельну по комплектуючих згідно з додатком № 1. У п. 3.2. договору сторони погодили, що передача майна в оренду здійснюється згідно з додатком № 1 до даного договору, який по своїй суті є актом передачі майна в оренду. Зазначений акт було підписано сторонами у день укладення договору - 05.12.2016 року. Строк оренди становив 14 діб з моменту прийняття майна за актом приймання майна в оренду. Після закінчення строку оренди відповідач майно не повернула, чим порушила взяті за договором зобов`язання. Враховуючи, що відповідач жодних коштів за оренду обладнання не сплатила, він неодноразово звертався до такої з вимогою про сплату заборгованості, однак таку виконано не було. Просив позов задоволити.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 308 769,12 грн. основного боргу.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 3087,70 грн. судового збору.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .

Вважає оскаржуване рішення суду незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що, при вирішенні даного спору, суд першої інстанції порушив вимоги процесуального закону. Зокрема, провадження у даній справі відкрито з порушенням територіальної юрисдикції, не дотримано процесуальних норм щодо встановлення місця проживання (перебування) відповідача з метою визначення юрисдикційних повноважень суду щодо цієї справи. З доданого до матеріалів справи договору оренди обладнання вбачається, що адреса відповідача АДРЕСА_1 . За цією ж адресою судом накладено арешт на квартиру відповідачки. Згідно паспортних даних відповідачка зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 . Тому, враховуючи положення ст. 27 ЦПК України справа підлягала розгляду Сихівським районним судом м. Львова, про що ним було подано клопотання від 30.11.2020 року про передачу справи за підсудністю до Сихівського районного суду м. Львова. Крім того зазначає, що в порушення ст. 12 ЦПК України суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотання відповідача про долучення до справи доказів від 28.12.2019 року та у задоволенні клопотання про виклик свідків від 21.05.2018 року. Разом з тим, суд враховував докази, щодо яких не пред`явлено оригінали, а саме договір оренди обладнання від 05.12.2016 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , додаток №1 до договору від 05.12.2016 року, Акт прийому-передачі майна в оренду, договір доручення від 04 грудня 2016 року, довіреність від 04 грудня 2016 року. Тому вважає, що позивачем не доведено наявність договірних відносин між ним та ОСОБА_1 .. Крім того, на час укладення договору оренди обладнання від 05.12.2016 року ОСОБА_1 була директором ТОВ «Люція Буд», обладнання нею орендувалося з метою здійснення господарської діяльності, тому належним відповідачем у даній справі є юридична особа - ТОВ «Люція Буд».

Просить рішення скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

У засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 скаргу підтримали з підстав, наведених у ній, просили скаргу задоволити.

Позивач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений по час та місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з наступних мотивів.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно положень ст.ст.12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.

Судом встановлено, що 05 грудня 2016 року між ОСОБА_3 (орендодавець) та ОСОБА_1 (орендар) було укладено договір оренди обладнання, відповідно до п. 1. якого орендодавець передає, а орендар бере в тимчасове володіння та користування обладнання опалубку будівельну по комплектуючих згідно з Додатком № 1.

Згідно п. 3.2. договору сторони погодили, що передача майна в оренду здійснюється згідно з додатком № 1 до договору, який по суті є актом передачі майна в оренду.

Позивач свої зобов`язання за даним договором оренди перед відповідачем виконав та передав відповідачу у користування опалубку, що підтверджується актом прийому-передачі майна в оренду від 05.12.2016 року (додаток № 1 до Договору).

Відповідно до п. 4.2. договору строк оренди становить 14 днів ( період з 05.12.2016 року по 19.12.2016 року) з моменту прийняття майна за актом приймання майна в оренду.

Згідно п. 8.1. Договору передбачено, що після закінчення строку оренди орендар зобов`язаний протягом трьох діб повернути майно орендодавцю за актом передачі.

Після закінчення строку оренди орендар не повернув орендодавцю майно, чим порушив взяті на себе зобов`язання.

П. 4.4. договору передбачено, що у разі необхідності з боку орендаря строк оренди майна може бути продовжено за умови письмового погодження з орендодавцем, про що орендар повинен попереджати останнього не пізніше ніж за добу до закінчення строку, зазначеного в п. 4.2. договору. Якщо обумовлений в договорі строк оренди буде перевищений без письмового дозволу орендодавця, то буде вважатися, що строк оренди майна продовжено орендарем в односторонньому порядку на невизначений строк, але у будь-якому випадку до моменту повернення майна його власнику, за що орендарю нараховується відповідна орендна плата.

Відповідно до п. 5.1. договору загальна сума орендної плати становить 8 187, 06 грн (за 14 днів оренди), відтак вартість одного дня оренди майна становить 584,79 грн. (584,79 грн = 8 187,06 грн / 14 днів).

Задовольняючи позов ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_1 308 769,12 грн боргу за договором оренди обладнання, суд першої інстанції виходив з того, що строк оренди було продовжено на невизначений строк, орендодавець коштів від орендаря в якості орендних платежів не отримував, позивач неодноразово звертався з письмовою вимогою щодо сплати заборгованості, остання з яких щодо обов`язку сплати 308 769,12 грн. ( 308 769,12 грн. = 584,79 грн.* 528 днів користування майном), була надіслана відповідачу 16 травня 2018 року, однак таку виконано не було.

З таким висновком суду колегія суддів не може погодитися з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 звернувся до Пустомитівського районного суду Львівської області з позовом до ОСОБА_1 , місцем проживання якої зазначив АДРЕСА_2 .

Згідно ч. ч. 6, 9 ст. 187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи. Якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Однак, як убачається з матеріалів справи, при вирішенні питання про відкриття провадження у справі суд не виконав вимоги ст. 187 ЦПК України щодо визначення зареєстрованого місця проживання (перебування) відповідача ОСОБА_1 , у матеріалах справи відсутній запит суду до органу реєстрації місця перебування та місця проживання такої.

При цьому, з копії договору оренди обладнання від 05 грудня 2016 року вбачається, що зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 є АДРЕСА_1 , про що і зазначає апелянт в апеляційній скарзі.

Крім того, ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 13 грудня 2017 року у даній справі накладено арешт на квартиру АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_1 .

Матеріалами справи встановлено, що 30.11.2020 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подавав до Пустомитівського районного суду клопотання про передачу справи за підсудністю до Сихівського районного суду м. Львова (а.с.192-194, т. 1).

Однак, зазначене клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про передачу справи за підсудністю суд не розглянув та відкрив провадження у даній справі з порушенням правил підсудності, не зазначивши при цьому підстав для її розгляду саме Пустомитівським районним судом Львівської області.

Враховуючи, що правовідносини у даному спорі виникли з договору оренди рухомого майна (опалубки будівельної), який не містить умов щодо місця його виконання та згідно якого обладнання підлягало використанню за адресою АДРЕСА_4 , за умови невиконання судом положень ч. ч. 6, 9 ст. 187 ЦПК України щодо встановлення зареєстрованого місця проживання (перебування) відповідача ОСОБА_1 , колегія суддів приходить до висновку, що Пустомитівський районний суд відкрив провадження у справі з порушенням територіальної підсудності.

Відповідно до ч. 1 ст. 378 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

Згідно ч. 2 ст. 378 ЦПК України справа не підлягає направленню на новий розгляд у зв`язку з порушеннями правил територіальної юрисдикції (підсудності), якщо учасник справи, який подав апеляційну скаргу, при розгляді справи судом першої інстанції без поважних причин не заявив про непідсудність справи.

Враховуючи, що Пустомитівський районний суд Львівської області розглянув справу з порушенням норм процесуального права щодо правил територіальної підсудності, про що зазначав відповідач в суді першої інстанції та таке є доводами апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваного судового рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю до Сихівського районного суду м. Львова, тобто за зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 5 ч. 1 ст. 374, ст. 378, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задоволити частково.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 29 грудня 2020 року скасувати, справу направити на розгляд за підсудністю до Сихівського районного суду м. Львова.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 14 листопада 2022 року.

Головуючий: Н.П. Крайник

Судді: О.М. Ванівський

О.Я. Мельничук