Справа № 202/3069/22
РІШЕННЯ

Іменем України

18.11.2022

м. Дніпро

справа №202/3069/21

провадження № 2/199/2494/22

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Подорець О.Б., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство «Універсал Банк»

відповідач - ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

У червні 2022 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначив, що у жовтні 2017 року Акціонерне товариство "Універсал Банк" запустив новий проект Monobank, у рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки Monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт.

02.01.2019 ОСОБА_1 звернувся до Акціонерного товариства "Універсал Банк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 02.01.2019, яка разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг.

Підписавши Анкету-заяву відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають Договір та зобов`язався виконувати його умови. На підставі укладеного Договору відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 48 174,71 грн., спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка.

АТ "Універсал Банк" свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. У свою чергу відповідач всупереч чинному законодавству та умовам договору, належним чином покладені на нього обов`язки перед банком не виконав, порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість.

Станом на 09.02.2022 за відповідачем по укладеному з АТ "Універсал Банк" договору про надання банківських послуг "Monobank" від 02.01.2019 наявна заборгованість на загальну суму 48 174,71 грн., у тому числі: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 48 174,71 грн., заборгованість за пенею та комісією - 0,00 грн.

Оскільки на вимоги позивача відповідач заборгованість не погасив, від виконання своїх зобов`язань ухиляється, тому позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Універсал Банк" заборгованість за договором про надання банківських послуг "Monobank" від 28.12.2018 станом на 09.02.2022 у сумі 48 174,71 грн., а також судові витрати.

Ухвалою Індустріального районеного суду м.Дніпропетровська від 12 липня 2022 року матеріали цивільної справи за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості передано для розгляду за підсудністю до Амур-Нижнеьодніпровського районного суду м.Дніпропетровська.

Ухвалою Амур-Нижнеьодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 19 серпня 2022 року справу прийнято до свого провадження та визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (викликом) сторін.

21 вересня 2022 року відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив в задоволенні позовних вимог позивача відмовити у повному обсязі. В обгрунтування своїх заперечень зазначив, що позивачем не надано до суду належного розрахунку, не прийнято до уваги, що він погашав тіло кредиту час від часу, але в наданому розрахунку, позивач це не зазначив, позивачем не надано первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредиту та його часткового погашення, не надано відомостей, що підтверджують факт наявності заборгованості відповідача за анкетою-заявою, не надано доказів оформлення та укладання між сторонами та відповідно отримання позичальником Умов та правил надання банківських послуг, Памятки клієнта і тарифів, що свідчило про надання банківських послуг, не надано доказів, що відповідна Картка передбачена умовами Заяви, була видана вдповідачу, не зазначену строк дії картки, що є істотними умовами договору, доказів зарахування кредитних коштів на картку, не надано доказів відкриття на імя відповідача рахунку, виписки по даному рахунку, довідка про умови кредитквання з використанням кредитної картки не містить відомостей про отримання вказаних документів з боку позичальника, ознайомлення останнього із цією довідкою та прикладами вокористання кредитних коштів на кредитці.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 02.01.2019 між Акціонерним товариством "Універсал Банк" та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір про надання банківських послуг "Monobank", згідно з умовами якого останній отримав кредит у розмірі 48 174,71 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка, шляхом підписання анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг. (а.с.6)

Відповідно до Статуту від 20 грудня 2018 року, виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 29 грудня 2018 року, найменування банку змінено на Акціонерне товариство "Універсал Банк". Акціонерне товариство "Універсал Банк" є правонаступником всіх прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк". (а.с.17)

У своїй анкеті-заяві до Договору про надання банківських послуг від 25.08.2020, відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом із Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг та відповідно підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають Договір та зобов`язався виконувати його умови. (а.с.6)

До кредитного договору банк додав Витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи, Умов і правил обслуговування фізичних осіб в ПАТ "Універсал Банк" при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів. (а.с.12-16)

Із доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості за договором про надання банківських послуг "Monobank" від 02.01.2019 вбачається, що станом на 09.02.2022 за відповідачем наявна заборгованість на загальну суму 48 174,71 грн., заборгованість за пенею та комісією - 0,00 грн.(а.с.7-11)

Приписами п.1 ч.2 ст.11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2 ст.14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

Згідно з вимогами ч.1 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Вимогами ч.2 ст.207 ЦК України, встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з вимогами ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Положеннями ст.638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з вимогами ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з вимогами ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів.

Отже, передумовою для виникнення у позичальника обов`язку повернути кредитні кошти та сплатити проценти за користування ними має бути встановлений факт отримання і використання кредитних коштів відповідачем.

Відповідно до вимог ч.1 ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.

На підтвердження укладення договору про надання кредиту, позивачем надано в якості письмового доказу анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в АТ "Універсал Банк" (яка разом з Умовами і правилами обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, загальні умови виписку та обслуговування платіжних карток "Monobank"), що набуває чинності з 28.12.2018. Вказана Анкета-заява підписана 02.01.2019 року від імені ОСОБА_1 (а.с.6).

Згідно з вимогами ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.

Відповідно до вимог ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з вимогами ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до вимог ч.1 ст.623 ЦК України, боржник, що порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Як вбачається із Анкети-заяви (а.с.6), у ній зазначені персональні дані відповідача щодо дати народження, місця проживання, реквізитів паспорту громадянина України, РНОКПП, а також міститься інформація про те, що позичальник ознайомився з договором про надання банківських послуг та погодився з ним. Також позичальник висловив свою згоду, що анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в АТ "Універсал Банк" (яка разом з Умовами і правилами обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, загальні умови виписку та обслуговування платіжних карток "Monobank"), становлять договір про надання банківських послуг.

Анкета-заява не містить даних про те, яку саме картку отримав відповідач, строк її дії, та розмір наданого кредиту, не вказано відомостей про номер карткового рахунку, дати вручення картки відповідачеві, повідомлення йому пін-коду, строку дії картки саме за цим позовом та наданим розрахунком заборгованості, вид картки не зазначено.

В анкеті-заяві не зазначено який розмір становить тіло кредиту, з розрахунку заборгованості також не вбачається розмір тіла кредиту, заборгованість розраховується не із дня надання кредиту 02.01.2019 року, а з 15.01.2019 року (а.с.7-11).

Умови та правила надання банківських послуг в АТ "Універсал Банк" (яка разом з Умовами і правилами обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, загальні умови виписку та обслуговування платіжних карток "Monobank"не містять підпису відповідача та відомостей щодо того, яку саме картку видано відповідачу. (а.с.12-16)

З тих підстав Умови і правила надання банківських послуг не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору.

Аналогічна позиція висловлена в правових висновках, що викладені у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (№ 6-16цс15) та постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року (№ 61-787св18).

Частинами 1, 3 ст.509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг, відповідно до вимог ст.11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів».

Згідно з вимогами п.22 ч.1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

В даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, оскільки позивачем не надано доказів до який саме умов і правил долучився відповідач (відсутній підпис відповідача на зазначених документах)

Крім того, пересічний споживач банківських послуг, з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил, тим більш співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Відповідно до Резолюції Генеральної асамблеї ООН від 09 квітня 1985 року №39/248 «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» констатовано, що споживачі здебільшого знаходяться в нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти, купівельної спроможності та виходячи з важливості сприяння справедливому, рівноправному та усталеному економічному і соціальному розвитку, у зв`язку з чим сформульовано принципи для захисту інтересів споживачів.

Верховний Суд у своїй постанові від 03 липня 2017 року у справі №342/180/17 вказав на те, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил, тим більш співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Таким чином, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ «Універсал банк» дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону №1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк.

Роздруківка позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, що викладено у постанові від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15).

Аргументи позивача про застереження у заяві-анкеті перед місцем її підписання відповідачем, що ця заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг, правилами користування, загальними умовами обслуговування і кредитування, та становить між сторонами договір банківських послуг, підлягають відхиленню, внаслідок їх явної неприйнятності з огляду на судову практику застосування ст.ст.207, 634 ЦК України за висновками Великої палати Верховного Суду, викладеними третього липня 2019 року у постанові №14-131цс19, про неприпустимість покладання на слабшу сторону - споживача невиправданого тягаря з`ясування змісту кредитного договору.

За відсутності в заяві-анкеті домовленості сторін про сплату процентів, комісій, пені та штрафів за несвоєчасне повернення кредиту надані позивачем банком витяги з тарифів і умов, які не містять підпису відповідача, в судовій практиці застосування ст.ст.633, 634 ЦК України за висновками Великої палати Верховного Суду у зазначеній постанові №14-131цс19 не можуть розцінюватися, як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не можуть підтверджувати вказаних обставин.

Так, номер банківського рахунку у підписаній від імені ОСОБА_1 , в заяві-анкеті позивачем зазначений не був, а до позовної заяви не додано виписки про рух коштів на клієнтському рахунку чи будь-який розрахунковий документ про зарахування позивачем коштів на виконання ч.2 ст.1068 ЦК України в розмірі встановленого кредитного ліміту на користь відповідача, внаслідок чого у суду відсутні достатні достовірні фактичні дані передачі коштів кредитного ліміту у будь-якому розмірі у власність відповідача на умовах кредитного договору згідно з ст.1054 ЦК України в момент видачі платіжної карти.

Статтею 81 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.5 наведеної статті докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позивачем не доведено факту погодження між сторонами умов кредитного договору, в тому числі і щодо розміру відсотків та штрафних санкцій за користування кредитними коштами, а також, строку дії такого договору, а наданий позивачем розрахунок не може слугувати підтвердженням укладення кредитного договору, оскільки по суті є письмовим обґрунтуванням заявлених вимог.

Таким чином, суд вважає не доведеним погодження між сторонами розміру тіло кредиту, відсотків, пені та штрафів, під які видавався кредит, у зв`язку із чим позовні вимоги АТ «Універсал банк» не підлягають задоволенню.

Згідно з вимогами ст.1 Закону України «Про платіжні системи», платіжна картка - це електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для лініювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунку банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Тобто, використання платіжної картки можливе лише за наявності відкритого рахунку.

Прострочена кредитна заборгованість це частина поточного тіла кредиту, яка на конкретну календарну дату стає простроченою. Однак для того, щоб вважати частину поточного тіла кредиту простроченою, умовами та правилами кредитного продукту повинно бути чітко визначено пільговий період кредитування, умови та порядок нарахування простроченої заборгованості. Однак матеріали справи не містять доказів того, що споживач був обізнаний про те, що кредитна заборгованість за поточним тілом кредиту може бути винесена на прострочку.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 190/1419/19-ц (провадження № 61-10096св20), від 04 листопада 2020 року у справі № 720/1394/19 (провадження № 61-8855св20).

Таким чином, матеріали справи не містять письмових доказів на підтвердження факту отримання ОСОБА_1 , за кредитним договором від 02.01.2019 року кредитних коштів у будь-якому розмірі, як і не містять доказів отримання коштів в заявленому у позовній заяві розмірі основного кредиту та наявності заборгованості у сумі 48 174,71 грн.

Відповідно, з письмових доказів, наданих стороною позивача, неможливо встановити розмір кредитного ліміту дійсно визначеного на картку, а тому неможливо визначити розмір заборгованості за договором, оскільки його розрахунок виходить безпосередньо з розміру наданого банком кредиту, як і не підтверджено позивачем отримання відповідачем кредитної картки та користування встановленим на ній кредитним лімітом, при цьому розрахунок заборгованості не є належним цьому доказом.

Такі висновки судом зроблені відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України з урахуванням правових позицій, висловлених Верховним Судом у постанові Великої палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 14-131цс19, постановах Верховного Суду від 09 січня 2020 року у справі № 203/4297/18, 09 січня 2020 року у справі № 204/6608/18.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства.

Судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях, а тому, виходячи із наведеного вище, суд визнає, що наданими до суду доказами позивач не довів підстав для задоволення заявлених ним вимог про стягнення зі ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № б/н від 02.01.2019 року, через що підстави для задоволення позову відсутні.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно з вимогами ст.ст.12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог ст.ст.76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Нормами ст.89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з вимогами ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У разі відмови у задоволенні позовних вимог, судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача не стягуються..

Керуючисьст.ст. 12, 13, 19, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 272, 273, 280, 281, 282, 283, 289 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 - відмовити.

Судові витрати віднести на рахнок позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 18 листопада 2022 року.

Позивач Акціонерне товариство «Універсал Банк», , місцезнаходження - вулиця Автозаводська, 54/19, м. Київ, 04114.

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації - АДРЕСА_1 .

Суддя О.Б.Подорець