Провадження № 2-з/522/391/20
УХВАЛА

про забезпечення позову

23.11.2022 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Шестакова Я.В., розглянувши заяву представника позивача Одеської міської ради Вінюкова В.М. про забезпечення позову в цивільній справі за позовною заявою Одеської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Петрекс Плюс», Державного реєстратора Красносільської сільської ради Лиманського району Одеській області Дубровіної Олени Володимирівни, Державного реєстратора Орлівської сільської ради Ренійського району Одеської області Візирського Дмитра Миколайовича про визнання недійсними в частині рішень, актів, скасування рішень та записів про право власності,-

ВСТАНОВИВ:

Представник Одеської міської ради в серпні 2020 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з вищезазначеною позовною заявою.

Постановою Верховного суду від 28.09.2022 року Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 01.07.2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 21.04.2022 року, скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Представник позивача 02.10.2020 року звернувся із заявою про забезпечення позову.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 07.10.2022 року заяву задоволено.

Постановою Одеського апеляційного суду від 11.03.2021 року апеляційну скаргу ТОВ «ПЕТРЕКС ПЛЮС» задоволено частково, скасовано ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 07.10.2020 року про забезпечення позову, та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні заяви Одеської міської ради про забезпечення позову відмовлено, оскільки судом першої інстанції порушена предметна юрисдикція.

Постановою Верховного суду від 28.09.2022 року Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 01.07.2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 21.04.2022 року, скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 03.11.2022 року позов прийнято до провадження та призначено справу до розгляду за правилами загального провадження.

21.11.2022 року від представника позивача надійшла заява про забезпечення позову, у якій він просить вжити заходи забезпечення позову, шляхом заборони органам та суб`єктам державної реєстрації прав, у тому числі нотаріусам, приймати рішення та вчиняти дії, пов`язані з державною реєстрацією прав, внесенням записів та змін до них у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо таких об`єктів нерухомого майна:

- нежилого приміщення, що складає 127/1000 від всього житлового будинку, загальною площею 505,6 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101);

- нежилих приміщень № 501 А, загальною площею 203,3 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01).

Суд, проаналізувавши матеріали заяви, приходить до висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню входячи з наступного.

Згідно ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150цього Кодексу заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22грудня 2006року №9 розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

При цьому, загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду наявні тоді, коли у сторони спору до його вирішення є можливість розпорядитися об`єктом прав, що став предметом спору.

Предметом позову є визнання недійсними в частині рішень, актів, скасування рішень та записів про право власності, тож, суд вважає пов`язаним предмет позову з заходами забезпечення позову.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9від 22.12.2006року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Верховним Судом України у постанові від 25.05.2016 року по справі №6-605цс16 зроблено висновок, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових Інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, не порушує речове право володіння особи майном, оскільки мета забезпечення позову - це негайні, проте, тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдавання значної шкоди позивачам.

Заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до фактичного виконання рішення суду, яким закінчується вирішення спору по суті.

При розгляді заяви про забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії із нерухомим майном, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

З урахуванням вищевикладеного, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, яких заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд дійшов висновку про його обґрунтованість, тому невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його постановлення на користь позивача, для відновлення прав позивачу необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а відтак й порушить права позивача на судовий захист, а забезпечення позову навпаки виступають запорукою виконання можливого рішення суду.

Виходячи із пов`язаності заходів забезпечення позову з його предметом, а також з тим, що в суду є всі підстави вважати, що невжиття цих заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду в майбутньому, суд вважає за можливим забезпечити позов шляхом заборони органам та суб`єктам державної реєстрації прав, у тому числі нотаріусам, приймати рішення та вчиняти дії, пов`язані з державною реєстрацією прав, внесенням записів та змін до них у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо таких об`єктів нерухомого майна:

- нежилого приміщення, що складає 127/1000 від всього житлового будинку, загальною площею 505,6 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101);

- нежилих приміщень № 501 А, загальною площею 203,3 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01).

У відповідності до ч. 1-3 ст. 154 ЦПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо:

1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або

2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Із наданих до суду документів, вбачається, що заявник зареєстрований на території України, в матеріалах справи відсутні документи на підтвердження того, що майновий стан заявника або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, у зв`язку з чим, судом питання щодо зустрічного забезпечення одночасно з вирішенням питання щодо забезпечення позову не вирішується.

При викладених обставинах та керуючись ст. ст. 149-154, 157, 353 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача Одеської міської ради Вінюкова В.М. про забезпечення позову в цивільній справі за позовною заявою Одеської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Петрекс Плюс», Державного реєстратора Красносільської сільської ради Лиманського району Одеській області Дубровіної Олени Володимирівни, Державного реєстратора Орлівської сільської ради Ренійського району Одеської області Візирського Дмитра Миколайовича про визнання недійсними в частині рішень, актів, скасування рішень та записів про право власності - задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову, шляхом заборони органам та суб`єктам державної реєстрації прав, у тому числі нотаріусам, приймати рішення та вчиняти дії, пов`язані з державною реєстрацією прав, внесенням записів та змін до них у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо таких об`єктів нерухомого майна:

- нежилого приміщення, що складає 127/1000 від всього житлового будинку, загальною площею 505,6 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101);

- нежилих приміщень № 501 А, загальною площею 203,3 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01).

Копію ухвали направити до Управління державної реєстрації юридичного Департаменту Одеської міської ради (65009,м.Одеса,вул.Черняховського,6) для виконання та сторонам для відома.

Ухвала про забезпечення позову набуває законної сили з дня її проголошення (підписання) суддею та підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвала в частині зустрічного забезпечення позову може бути оскаржена разом з ухвалою про забезпечення позову або окремо.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Я.В. Шестакова