КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 363/2791/18
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/4127/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Білич І.М., Коцюрби О.П.,

за участю секретаря судового засідання Хоменко О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Горголь Ірини Сергіївни в інтересах ОСОБА_1 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 01 жовтня 2021 року у складі судді Баличевої М.Б.,

у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Борен-А» до ОСОБА_1 про стягнення неповерненої суми,-

В С Т А Н О В И В :

У липні 2018 року товариство з обмеженою відповідальністю «Борен-А» (далі - ТОВ «Борен-А») звернулося у суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення неповерненої суми грошових коштів, в розмірі 402 500 грн.

Позов обґрунтовано тим, що 01.07.2013 між ТОВ» Борен-А» та ОСОБА_1 був укладений договір позики № ФД-07/01, відповідно до умов якого позикодавець надавав позичальнику позику у розмірі 150 000 грн, а позичальник зобов`язався повернути позику у визначений договором строк.

02.07.2013 платіжним дорученням № 2107 ТОВ «Борен-А» перерахувало на рахунок відповідача грошові кошти у сумі 150 000 грн. Відповідно до умов договору позик повинна була бути повернута у строк до 01.07.2016. Оскільки договір позики містить помилку у написанні місяця, в якому позичальник зобов`язався повернути грошові кошти, тож датою повернення позики є 31.12.2016.

Крім того, 03.04.2014 між позивачем та відповідачем укладено договір позики № ФД-03/04, відповідно до умов якого позикодавець надавав позичальнику позику у розмірі 40 500 грн, а позичальник зобов`язувався повернути позику у визначений договором строк.

Згідно з п. 2.1.вказаного Договору Позичальник отримує позику у передбачуваному договором розмірі шляхом перерахування на розрахунковий рахунок ОК «Горизонт Сервіс» пайового внеску згідно договору №1/47 від 17.02.2014.

08.04.2014 ТОВ «Борен-А» перерахувало відповідно до умов договору 27 000 грн та 16.10.2015 - 13 500 грн.

Грошові кошти в сумі 40 500 грн були перераховані ТОВ «Борен-А» на р/р ОК «Горизонт Сервіс, тобто надані відповідачу у позику згідно з умовами договору. По договору позики № ФД-03/04 від 03.04.2014, відповідачем 17.04.2014 було здійснено повернення грошових кошів у розмірі 5000 грн.

Відповідно до умов договору, позика надавалась строком 12 календарних місяців з моменту надання позики, тобто позика повинна бути повернута позичальником у строк до 08.04.2015 в сумі 27 000 грн та у строк до 16.10.2015 у сумі 13 500 грн, грошові кошти в сумі 35 500 грн відповідачем не повернуті ТОВ «Борен-А».

08.10.2014 між позивачем та відповідачем був укладений договір позики №ФД-24/14, відповідно до умов якого позикодавець надавав позичальнику позику у розмірі 217 000 грн, а позичальник зобов`язався повернути позику у визначений договором строк.

09.10.2014 ТОВ «Борен-А» перерахувало на рахунок відповідача грошові кошти в сумі 117 000 грн з призначенням платежу виплата: ТОВ «Борен-А».

13.10.2014 меморіальним ордером ТОВ «Борен-А» перерахувало відповідачу грошові кошти в сумі 100 000 грн. з призначенням платежу виплата: ТОВ «Борен-А».

Відповідно до умов договору позика повинна бути повернута позичальнику у строк до 08.10.2015. Однак, позика у розмірі 217 000 грн, відповідачем не повернена.

26.01.2017 та 20.03.2017 ТОВ «Борен-А» зверталось до ОСОБА_1 з вимогами про сплату заборгованості. Лист від 20.03.2017 отриманий відповідачем особисто. Відповіді на зазначені листи позивач не отримав, з чого убачається, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання своїх зобов`язань відповідно до договірної позики.

У зв`язку з вищевикладеним позивач був вимушений звернутись у суд із позовом для захисту своїх порушених прав.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 01 жовтня 2021 року позовні вимоги ТОВ «Борен-А» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Борен-А» 402 500 грн. неповерненої суми позики, 6 037 грн 50 коп. судового збору та 33 636 грн 49 коп. судових витрат, а всього 442 173 грн 99 коп.

В апеляційній скарзі адвокат Горголь І.С. в інтересах ОСОБА_1 посилається на порушення норм процесуального права, не правильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову ТОВ «Борен-А».

В обґрунтуванні апеляційної скарги зазначено, ТОВ «Борен-А» звернулось до суду лише у липні 2018 року, тобто з пропуском встановленої позовної давності по вимогам за договором позики ФД-03/04 від 03.04.2014.

Вказано, що відповідач просив суд першої інстанції щодо вимог за договором позики застосувати позовну давність однак, судом були проігноровані вказані твердження.

Також звертає увагу суду, що погашення боргу з призначенням платежу «повернен. поворотн. фін. допомоги згід. Договору ФД-03/04 від 03.04.2014 здійснено безпосередньо не ОСОБА_1 , а невідомою ОСОБА_2 . Це свідчить про невизнання ОСОБА_1 даного договору позики.

Крім того зазначено, що доводи відповідача щодо висновку судової почеркознавчої експертизи №3615/3616, проведеної судовим експертом Донецького НДІСЕ МЮ України Буняченко Г.В. за заявою директора ТОВ «Борен-А» Ліпатова Д.Г., яку судом використано, як доказ у справі та договорів позики ФД-07/01 від 01.07.2013 на суму 150 000 грн та ФД-24/14 від 08.10.2014 на суму 217 000 грн., ФД-03/04 на суму 40 500 грн. є сумнівними, оскільки висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності, а саме експертиза проводилась на недостатній кількості недостовірного вільного порівняльного матеріалу (10 вільних зразків підписів замість 15) і взагалі без умовно-вільних та експериментальних зразків підписів ОСОБА_1 , що є невідповідністю п.1.3, п. 1.4, п. 1.8 Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень,затверджене Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень,затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 №53/5.

Зазначено що договори позики ФД-07/012 від 01.07.2013 на суму 150 000 грн, ФД-24/14 від 08.10.2014 на суму 217 000 грн та ФД-03/04 від 03.04.2014, що стали підставою для заявлення позовних вимог до відповідача, а у випадку встановлення факту того, що підписи у вказаних договорах не належать ОСОБА_1 , підстави для заявлення позовних вимог відпадуть.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Відповідно до справи 22.06.2022року електронною поштою до Київського апеляційного суду Єпіхіною І.О. подано клопотання про необхідність направлення апеляційним судом уповноваженому органу Турецької республіки судового доручення про вручення їй судових документів, обгрунтовуючи тим, що у зв`язку з агресією Російської Федерації вона виїхала за кордон і нині проживає у Турецькій республіці (а.с.197 т.3).

Судовий виклик ОСОБА_1 у подальшому в судове засідання було здійснено за електронною адресою, з`ясованою за результатами отримання указаного клопотання, після чого відповідачем було забезпечено явку у суд апеляційної інстанції свого представника - адвоката Чорноус Л.В.

Долучені до справи докази свідчать про безспірність обставин укладання угод та отримання у позику грошових коштів згідно договорів від 01.07.2013року, 03.04.2014року, 08.10.2014року шляхом їх перерахування на відкриті на імя ОСОБА_1 розрахункові рахунки чи в якості плати як пайовий внесок а також підписання власноруч відповідачем договорів позики, а тому долучене до матеріалів в інтересах ОСОБА_1 клопотання про призначення по справі почеркознавчої експертизи колегією суддів відхилено за безпідставністю й розцінюється бажанням уникнути відповідальності за невиконання грошових зобов`язань та спрямоване на затягування розгляду справи.

Колегія суддів заслухавши адвоката Чорноус Л.В. в інтересах ОСОБА_1 , яка просила апеляційну скаргу задовольнити, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним (а.с. 238 т.3), а тому колегія суддів вважає за можливе слухати справу за його відсутності.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції щодо визнання доведеним факту існування боргових зобов`язань ОСОБА_1 перед ТОВ «Борен-А».

Частиною 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст.ст. 1046-1049 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або за рахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з ТОВ «Борен - А» на посаді головного бухгалтера.

Установлено, що 01.07.2013 між ТОВ «Борен-А» та ОСОБА_3 було укладено договір позики ДФ-07/01, відповідно до п. 1.1. якого позикодавець надає позичальнику позику у розмірі 150 000 грн, а позичальник зобов`язується повернути позику у встановлений цим договором строк. Відповідно до п. 2.1. договору позичальник отримує позику у передбаченому договором розмірі готівкою через касу позикодавця або у будь-який інший спосіб не заборонений законодавцем. Відповідно до п.3.1., п. 3.2. строк позики розпочинається з моменту надання позики позичальнику; позика повинна бути повернута позивальнику у строк до 01.17.2016 (а.с. 14 т.1).

Відповідно до платіжного доручення № 2107 від 02.07.2013 ТОВ «Борен-А» перераховано 150 000 грн на рахунок № НОМЕР_1 з призначенням платежу: безвідсоткова повторна фінансова допомога згід. договору позики ДФ-07/01 від 01.07.2013 (а.с. 19 т.1).

З наданої відділенням № 8 ПАТ «ПУМБ» інформації на рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 були зараховані грошові кошти 02.07.2013 у розмірі 150 000 грн, платником даної операції значиться ТОВ «Борен-А» (а.с. 20 т.1).

03.04.2014 року між ТОВ «Борен-А» та ОСОБА_1 було укладено договір позики ДФ-03/04, відповідно до п. 1. якого позикодавець надає позичальнику позику у розмірі 40 500 грн, а позичальник зобов`язується повернути позику у встановлений цим договором строк.

Відповідно до п. 2.1. договору позичальник отримує позику у передбаченому договором розмірі шляхом перерахування на розрахунковий рахунок ОК «Горизонт Сервіс» (код 36832602) № НОМЕР_2 , відкритий у ПАТ «КБ «Хрещатик», МОФ 300670, пайового внеску згідно договору №1/47 від 17.02.2014 року.

Відповідно до п.3.1., п. 3.2. строк позики розпочинається з моменту надання позики позичальнику шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок ОК «Горизонт Сервіс» (код 36832602); строк, на який надається позика, становить 12 календарних місяців з моменту надання позики позичальнику (а.с. 10-11 т.1).

Платіжним дорученням № 6639 від 08.04.2014 ТОВ «Борен-А» перерахувало грошові кошти у розмірі 27 000 грн на рахунок ОК «Горизонт Сервіс» (код 36832602) № НОМЕР_2 , з призначенням платежу: сплата пайового внеску згідно договору №1/47 від 17.02.2014 року ІНН . (повторна фін. допомога № ДФ03/04 від 03.04.2014) (а.с. 16 т.1).

З виписки по особовому рахунку від 17.04.2014 ОСОБА_1 сплатила на банківський рахунок ТОВ «Борен-А» 1 000 грн та 4 000 грн. з призначенням платежу поверн. повт. фін. допомоги згідн. договору № ФД 03/04 від 03.04.2014. ( ОСОБА_1 ) Без ПДВ (а.с. 135 т.1).

Отже, зазначене свідчить про те, що відповідачем 17.04.2014 позичальнику з суми наданої позики - 27000 грн, частково повернуто 5000 грн.

З платіжного доручення № 8269 від 10.10.2014 убачається, що ТОВ «Борен-А» перерахувало грошові кошти у розмірі 13 500 грн на рахунок ОК «Горизонт Сервіс» (код 36832602) № НОМЕР_2 , з призначенням платежу: сплата пайового внеску згідно договору №1/47 від 17.02.2014 року ІНН (повторна фін. допомога № ДФ03/04 від 03.04.2014) (а.с. 15 т.1).

08.10.2014 між ТОВ «Борен-А» та ОСОБА_1 було укладено договір позики ДФ-24/14, відповідно до п. 1. якого позикодавець надає позичальнику позику у розмірі 217 000 грн, а позичальник зобов`язується повернути позику у встановлений цим договором строк. Згідно до п. 2.1. договору позичальник отримує позику у передбаченому договором розмірі готівкою через касу позикодавця або шляхом перерахування на картковий рахунок позичальника. Відповідно до п.3.1., п. 3.2. строк позики розпочинається з моменту надання позики позичальнику; позика повинна бути повернута позивальнику у строк до 08.10.2015 (а.с.12-13 т.1).

З меморіального ордеру № від 09.10.2014 убачається, що ТОВ «Борен-А» перераховано 117 000 грн. на рахунок № НОМЕР_3 , власником якого є ОСОБА_1 , з призначенням платежу: виплата ТОВ «Борен-А» (а.с. 17 т.1).

Відповідно до реєстру № 75 від 09.10.2014 складеного відділенням ПАТ «ПУМБ», підприємство перерахувало на рахунки отримувачів згідно угоди № 10715587 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , в тому числі останній грошові кошти у розмірі 117 000 грн (а.с.21 т.1).

Згідно меморіального ордеру № від 13.10.2014 ТОВ «Борен-А» перераховано 100 000 грн на рахунок № НОМЕР_3 , власником якого є ОСОБА_1 , з призначенням платежу: виплата ТОВ «Борен-А» (а.с. 18 т.1).

Відповідно до реєстру № 76 від 13.10.2014 складеного відділенням ПАТ «ПУМБ», підприємство згідно угоди № 10715587перерахувало на рахунки отримувачів - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 грошові кошти, в тому числі останній на суму 100 000 грн (а.с. 22 т.1).

З довідки виданої відділенням № 8 ПУМБ в м. Київ від 07.10.2016 убачається, що одержувачем коштів за картковим рахунком № НОМЕР_3 є ОСОБА_1 (а.с. 23 т.1).

Згідно довідки № КІ8-07.8/8 від 19.05.2020 АТ ПУМБ зарахував кошти, отримані від клієнта ТОВ «Борен-А», код ЕДРПОУ 36942319, на рахунок НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_1 згідно договору 10715587 від 11.04.2011 року в дати: 02.07.2013 - 150 000 грн, 09.10.2014 - 117 000 грн, 13.10.2014 - 100 000 грн (а.с. 69 т.2).

З виписки по рахунку за період з 01.07.2013 по 31.07.2016 наданої АТ «ПУМБ», вбачається, що ТОВ «Борен-А», перерахувало грошові кошти на рахунок № НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_1 , а саме: 02.07.2013 - 150 000 грн, 09.10.2014 - 117 000 грн, 13.10.2014 - 100 000 грн (а.с. 111, 131, 132 т.2).

Отже, матеріалами справи безспірно доведено, що отримані у позику грошові кошти у сумі 367 000 грн було перераховано позивачем на відкритий на ім`я ОСОБА_1 рахунок № НОМЕР_3 у АТ «ПУМБ», а позика в сумі 27 000 грн та 13500 грн у відповідності до умов договору від 03.04.2014 року були сплачені у якості пайового внеску згідно договору №1/47 від 17.02.2014 року на рахунок ОК «Горизонт Сервіс».

За таких обставин, колегія суддів визнає безпідставними, необґрунтованими твердження апеляційної скарги про недоведеність обставин неотримання ОСОБА_1 від товариства грошових коштів у позику.

Згідно висновку Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз, розташованого у м. Словянськ Донецької обл., від 05.07.2019 № 3615/3615, підписи від імені ОСОБА_1 , що містяться у договорах позики № ДФ-07/01 від 01.07.2013, № ДФ-03/04 від 03.04.2014, № ДФ-24/14 від 08.10.2014 - виконані саме ОСОБА_1 (а.с. 136-140 т.1).

У експертному висновку відображено, що під час проведення експертизи не було надано експериментальних та умовно-вільних зразків підпису відповідача, проте долучених на дослідження вільних зразків підпису ОСОБА_1 , які містилися у документах, заявах відповідачки, адресованих відповідачу, було достатньо для того, щоб зробити безспірний висновок про належність досліджуваних підписів на договорах позики саме ОСОБА_1 та виконані нею рукописним способом без попередньої технічної підготовки чи технічних засобів.

Долучений до справи висновок експертизи узгоджується з Методикою проведення такої експертизи та є належно мотивованим.

Експерт попереджений про кримінальну відповідальність, передбачу ст. 384 КК України за надання завідомо неправдивого висновку.

Вказаний висновок складено експертом, який має кваліфікацію судового експерта відповідно до свідоцтва № 31/17, виданого рішенням ЕКК Донецького НДІСЕ від 28.12.2017 та стаж експертної роботи - 13 років.

З огляду на викладене, підстав для сумніву у об`єктивності та обґрунтованості долученого висновку не встановив районний суд, не вбачає таких і колегія суддів, а тому правомірно судом першої інстанції долучений до справи висновок експертизи був покладений у основу судового рішення.

За таких обставин, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав визнання належним доказом по справі долученого до матеріалів висновку судової почеркознавчої експертизи №3615/3616 від 05.07.2019.

Отже, матеріалами справи доведено, що позивачем на підставі саме волевиявлення ОСОБА_1 грошові кошти на суму 40500грн. були перераховані у якості пайового внеску на зазначений у договорі розрахунковий рахунок ОК «Горизонт Сервіс», а в сумі 367 000 грн - на відкритий у банку на ім`я ОСОБА_1 розрахунковий рахунок.

Разом з тим, з висновками районного суду про стягнення з відповідача неповернутої позики, у сумі 402 500 грн та відсутності підстав до застосування по справі строку позовної давності до частини вимог позову погодитися неможливо, з огляду на таке.

Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ч.1ст.367ЦК).

За правилами ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252 - 255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно положень ч.1 ст.264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Як убачається зі змісту договору № ФД-03/04 від 03.04.2014 відповідач зобов`язався повернути позику протягом 12 календарних місяців з моменту надання позики (п. 3.2.) (а.с. 10 т.1).

Матеріалами справи доведено, що 08.04.2014 ТОВ «Борен-А» перерахувало грошові кошти за вказаним договором у розмірі 27 000 грн платіжним дорученням № 6639 на рахунок ОК «Горизонт Сервіс» (а.с. 16 т.1).

Установлено, що частково позика за указаним договором, у сумі 5000 грн відповідачем була сплачена 17.04.2014 через ОСОБА_2 з призначенням платежу - поверн. пов. фін. допомоги згідн. договору № ФДЩ 03/04 від 03.04.2014 ( ОСОБА_1 ) без ПДВ (а.с. 135 т.1).

Внесення вказаного платежу не ОСОБА_1 , а іншою особою, не спростовує доведення часткової сплати боргу, остільки такі дії було вчинено в її інтересах (а.с.21, 22 т.1).

Установлено що в період укладення угод, відповідач у товаристві обіймала посаду головного бухгалтера, а тому володіла інформацією щодо обігу (надходження) грошових коштів на розрахунковому рахунку позивача й проти часткової сплати її боргу іншою особою, як убачається зі справи, не заперечувала.

При цьому, підлягає врахуванню і та обставина, що ОСОБА_1 в установленому законом порядку не оспорила дійсність договорів позики.

Згідно вимог ч.1 ст. 364 ЦК України часткова сплата боргу указує на переривання строку позовної давності.

Отже, у відповідності до п. 3.2. договору від 03.04.2014 строк повернення коштів, у сумі 22 000грн. почав спливати з 17.04.2014 та закінчувався 17.04.2015.

Таким чином 17.04.2015 почався перебіг загального трьохрічного строку позовної давності у відповідності до положень 17.04.2018.

Убачається, що позовна заява надійшла до районного суду поштою 17.07. 2018 (а.с. 1 т.1) й конверт, у якому надійшов позов не містить жодних відмоток для встановлення дати його подачі (а.с. 79 т.1).

Разом з тим, відповідно до справи, складено товариством позовну заяву 27.04.2018 (а.с. 6 т.1), що свідчить про сплив 17.04.2018 строку позовної давності в частині вимог на суму 22 000 грн.

Доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку давності за указаними зобов`язаннями, позивачем до справи не долучено.

Зазначене дає підстави для висновку про те, що районним судом обґрунтовано визнано не належне виконання ОСОБА_1 умов договорів позики, між тим не застосовано строк позовної давності щодо частини боргу за договором № ФД-03/04 від 03.04.2014 на суму 22 000грн., який пропущено без поважних причин.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст.376 ЦПК підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на вказане доводи апеляційної скарги щодо пропуску строку позовної давності до договору № ФД-03/04 від 03.04.2014 в частині боргу на суму 22 000 грн є обґрунтованими, а тому рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає зміні шляхом зменшення неповерненої відповідачем на користь товариства суми позики з 402 500 грн. до 375 500 грн (402 500 - 22 000) та, відповідно, загальної суми, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Борен -А» з 442 173 грн. 99 коп. до 415 173 грн 99 коп.

У решті рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Районним судом обґрунтовано стягнуто з відповідача на користь ТОВ «Борен-А» судові витрати по справі, остільки такі витрати підтверджено матеріалами справи та їх понесення товариством не спростовано.

За таких обставин, подана по справі апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Горголь Ірини Сергіївни в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 01 жовтня 2021 року змінити шляхом зменшення неповерненої суми позики з 402 500 грн до 375 500 грн та загальної суми, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Борен-А» з 442 173 грн 99 коп. до 415 173 грн 99 коп.

У решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття йможе бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дати складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16 листопада 2022 року.

Суддя-доповідач:

Судді: