ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7749/22 Справа № 932/2599/20 Суддя у 1-й інстанції - Кудрявцева Т.О. Суддя у 2-й інстанції - Халаджи О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Халаджи О. В.

суддів: Канурної О.Д., Космачевської Т.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у письмовому провадженні в м. Дніпро апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на заочне рішення Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 10 червня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування (суддя першої інстанції Кудрявцева Т.О.),

В С Т А Н О В И В:

03 березня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернуся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування, в якому просив суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», ОСОБА_2 на свою користь 75149,62 грн., відшкодування завданих збитків та судові витрати 840.80 грн.

Заочним рішенням Бабушкінського районного суду Дніпропетровської області від Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 10 червня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_1 завдану матеріалу шкоду в сумі 56098,42 грн., понесені позивачем судові витрати, пов`язані з розглядом справа, сплачений судовий збір у розмірі 420,40 грн., вартість послуг судового експерта в сумі 1250 грн.. витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7275,50 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 франшизу в сумі 2000 грн., понесені позивачем судові витрати, пов`язані з розглядом справи, сплачений судовий збір у розмірі 420,40 грн., вартість послуг судового експерта в сумі 1250 грн. витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7275,50 грн., а всього 10945,40 грн.

В задоволені іншої частини позовних вимог відмовлено.

У липні 2022 року відповідачем була подана заява про перегляд заочного рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 червня 2021 року.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 серпня 2022 року заяву Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про перегляд заочного рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 червня 2021 року залишено без задоволення.

Після залишення заяви без задоволення, відповідач оскаржив рішення в загальному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення ухвалено судом першої інстанції з порушенням норм матеріального права, неповне з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції, не відповідають фактичним обставинам справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги представник відповідача зазначила, що під час розгляду справи Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська не прийнято до уваги положення п. 30.1. статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зазначено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Витрати на відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу (303438,08 грн.), перевищують вартість транспортного засобу до ДТП (59092,29 грн.), ремонт транспортного засобу «BMW 5201» номерний знак НОМЕР_1 в розумінні зазначеного Закону є економічно необґрунтованим.

Також представник страхової компанії вказує на те, що в наданому позивачем висновку експерта №3610/19/19 автотоварознавчої експертизи зазначено, що вартість транспортного засобу до ДТП складає 86567,43 грн., однак не зазначено яка вартість транспортного засобу в пошкодженому стані.

Судом першої інстанції безпідставно визначено розмір суми, що підлягає відшкодуванню з ПрАТ «УПСК» на підставі висновку експерта № 3610/19/19, оскільки у позивача не виникало право на проведення власного автотоварозначого дослідження, вказаний документ не містить достатньо інформації для визнання розміру відшкодування, з урахуванням умов страхування, а саме вартості транспортного засобу в пошкодженому стані.

Наголошує на тому, що суд першої інстанції стягнув відшкодування, що в загальному розмірі перевищує вартість транспортного засобу до ДТП та не виконав вимоги статті 30 Закону України « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якими передбачено, що при визначені розміру відшкодування потрібно віднять вартість транспортного засобу у пошкодженому стані, який становить певну цінність та залишився у позивача.

Зазначає, що витрати на правничу допомогу підлягають зменшенню, оскільки є неспівмірними, необґрунтованими та непропорційними до предмета спору, детальний опис витрат на правничу допомогу не узгоджується із фактично наданою правовою допомогою.

Представник ПрАТ «УПСК» Боярська Г.П., просила заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 червня 2021 року в частині задоволення позовних вимог до страхової компанії скасувати, та відмовити в задоволенні позовних вимоги до ПрАТ «УПСК»

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до частини 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою «Апеляційне провадження».

Згідно частини 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

В даній справі ціна позову становить, 75149,62 грн. тобто менше ста розмірів прожиткового мінімуму (2481 х 100 = 248100), а тому справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у письмовому провадженні.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що водій ОСОБА_2 28.09.2019 року о 12:40 годині, керуючи автомобілем «KIA SORENTO», державний номер НОМЕР_2 , рухаючись по пр. Богдана Хмельницького, 10 в м. Дніпро, при зміні напрямку руху, не переконався, що це буде безпечним, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «БМВ 5201», державний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який належить йому на праві власності. В наслідок ДТП транспортні засоби пошкоджено.

Постановою Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 14.11.2019 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєні вищевказаною дорожньо-транспортної пригоди, притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП з накладенням штрафу на користь держави в сумі 340,00 грн. Вказана постанова суду набрала законної сили і відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України обставини винуватості ОСОБА_2 у скоєнні вищевказаної ДТП, встановлені цією поставною, не підлягають доказуванню при розгляді даної цивільної справи.

Згідно Договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземних транспортних засобів (поліс) №АМ6800206 від 06.12.2018 року, який був чинним на момент зазначеної дорожньо-транспортної пригоди, а саме 28.09.2019 року, водій ОСОБА_2 застрахував свою цивільно-правову відповідальність перед третіми особами у відповідача Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія».

За цим полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземних транспортних засобів АМ6800206 від 07.12.2018 року ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю становить 200000 гривень, а за шкоду майну 100000 гривень. Як зазначено в полісі, розмір франшизи складає 2000,00 гривень.

30.09.2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «УПСК» із письмовою заявою про відшкодування завданої шкоди, заподіяної йому в наслідок дорожньо-транспортної пригоди за участю водія ОСОБА_2 .

01.10.2019 року ОСОБА_1 було надано відповідачу ПрАТ «УПСК» повідомлення про вищевказану дорожньо-транспортну пригоду. З повідомлення про ДТП ОСОБА_2 до страхової компанії звернувся 02.10.2019 року.

Згідно висновком експерта № 3610/19/19 (авто товарознавчої експертизи по визначенню вартості матеріальних збитків, заподіяних власнику КТЗ) від 23.10.2019 року, складеного судовим експертом Дроздовим Ю.В., розмір матеріальної шкоди, заподіяної власнику транспортного засобу-автомобіля BMW 5201, номерний знак НОМЕР_3 , пошкодженого в наслідок ДТП, складає 86567,43 грн.

Позивач ОСОБА_1 20.11.2019 року отримав від відповідача ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» страхове відшкодування в розмірі 28469,01 грн., що підтверджується платіжним дорученням №8050 від 20.11.2019 року. При цьому встановлено, що страховою компанією було нараховане до сплати страхове відшкодування у розмірі 28612,07 грн., яке було отримано позивачем у розмірі 28469,01 грн. після утримання банком комісії при транзакції в розмірі 143 грн.06 коп.

Частково задовольняючі позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що у зв`язку із виплатою позивачу страхового відшкодування в сумі 28469,01 грн., сума відшкодування матеріальної шкоди підлягає зменшенню саме на цю суму і складає 58098,42 грн. (86567,43-28469,01=58098,42 грн. 2000 грн. франшизи), 56098,42 грн.

Апеляційний суд погоджується з даним висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 511 ЦК України зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно ст.. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ч. 5 ст. 1187 ЦК України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Отже, за змістом зазначеної норми закону саме володілець джерела підвищеної небезпеки несе відповідальність за шкоду, яка є наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності його вини у її заподіянні. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність по використанню яких є джерелом підвищеної небезпеки.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно зі ст.1192ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу,яка завдала шкоди майну,відшкодувати її в натур і (передати річ того ж роду і такої ж якості,полагодити пошкоджену річ тощо)або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків,що підлягають відшкодуванню потерпілому,визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт,необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів).

Статтею 6 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ст. 22 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Слід зазначити, з висновку №3610/19/19 від 23 жовтня 2019 року експертного дослідження по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ, складеного експертом-автотоварознавцем Дроздовим Ю.В. вбачається, що вартість матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля «BMW 5201», реєстраційний номер НОМЕР_1 , становить 86567,43 грн. (ринкова вартість ) 273 694,67 (вартість відновлювального ремонту).

Вказаний висновок №3610/19/19 від 23 жовтня 2019 року експерта-автотоварознавця Дроздова Ю.В. складено з урахуванням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, Методики визначення обсягу ремонтних дій при встановленні розміру матеріальної шкоди, заподіяної власнику колісного транспортного засобу, Закону України Про судову експертизу, Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень та інше. Цей висновок складено судовим експертом Дроздовим Ю.В. який має вищу технічну освіту та кваліфікацію судового експерта свідоцтво Центральної експертно-кваліфікаційної комісії Міністерства юстиції України №544 від 28.09.2001року, дійсне до 15 грудня 2020 року. Стаж експертної роботи з 1998 року.

Висновок експерта №3610/19/19 від 23 жовтня 2019 року, складений експертом-автотоварознавцем Дроздовим Ю.В. є належним та допустимими доказом у розумінні статей 77, 78 ЦПК України.

Звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами, позивач ОСОБА_1 просив суд, зокрема, стягнути зі страхової компанії суму відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 58098,42 (86567,43-28469,01) відповідно до висновку експерта №3610/19/19 від 23 жовтня 2019 року.

Слід зазначити, що надана відповідачем ремонтна калькуляція №7340/15SY від 28.10.2019 року не може вважатися висновком експерта, оскільки вона проведенеа не у відповідності до вимог Закону України Про судову експертизу, Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень та інше, крім того, дана калькуляція була складена аварійним комісаром, а не судовим експертом.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги розрахункову калькуляцію, надану відповідачем,

Із клопотанням про призначення у справі судової - автотоварознавчої експертизи страхова компанія до суду не зверталася.

Отже, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про стягнення з ПрАТ«УПСК» суми у розмірі 56098,42 грн. 03 коп., врахувавши, що страховою компанією вже було сплачено позивачу 28469,01 грн..

Доводи відповідача, що позивачу була сплачена сума у розмірі 28618,07 грн., спростовується матеріалами справи, а саме роздруківкою з банкінгу позивача.

Також є безпідставними доводи відповідача, стосовно того, що транспортний засіб позивача вважається фізичним знищеним чи ремонт транспортного засобу економічно необґрунтованим, оскільки в матеріалах справи відсутнє таке повідомлення позивачу та відсутня його згода чи заперечення.

Стосовно вимог про стягнення з відповідачів витрат на правову допомогу в розмірі 7275,50 грн. слід зазначити, положеннями ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1)на професійну правничу допомогу; 2)пов`язані із залученням свідків,спеціалістів,перекладачів,експертів та проведенням експертизи; 3)пов`язані з витребуванням доказів,проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням,забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Відповідно до ст.137 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до п.8 ч.2 ст.141ЦПК України розмір витрат,які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи,встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів,рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до статті 28 Правил адвокатської етики, затверджених звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (рішення «Гуриненко проти України» від 18.02.2010р., №37246/04).

Враховуючі, що позивачем до позову було надано, акт приймання наданих юридичних послуг від 31.12.2020 року, який був складений адвокатом Обозним А.В., на суму 14551,20 грн., та надана квитанція про оплату адвокатських послуг на цю суму, суд першої інстанцій дійшов обгрнутованого висновку про стягнення 14551,20 грн., з відповідачів, 7275,50 грн. з кожного.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 стягнувши з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_1 завдану матеріалу шкоду в сумі 56098,42 грн., понесені позивачем судові витрати, пов`язані з розглядом справа, сплачений судовий збір у розмірі 420,40 грн., вартість послуг судового експерта в сумі 1250 грн.. витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7275,50 грн.

Доводи апеляційної скарги щодо недоведеності позовних вимог ОСОБА_1 спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Доводи апеляційної скарги стосовно незаконності та необґрунтованості рішення суду, невідповідності рішення суду фактичним обставинам справи є безпідставними.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків зроблених судом та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись статтями 259, 374, 375, 381 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» залишити без задоволення.

Заочне рішення Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 10 червня 2021 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України

Судді: О. В. Халаджи

О.Д. Канурна

Т.В. Космачевська