Справа № 199/2671/22
(2/199/1550/22)
РІШЕННЯ

Іменем України

22.09.2022 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Якименко Л.Г.

за участю секретаря Маляренко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпрі цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення боргу кредитором спадкодавця, в обґрунтування якого посилається на те, що ОСОБА_3 звернувся до АТ КБ "ПриватБанк" із метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 13.01.2014 року, відповідно до якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. При підписанні анкети-заяви ОСОБА_3 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами Банку складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Банком на підставі Договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із кредитним лімітом у розмірі 4000,00 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_3 помер.

30.06.2021 року позивач направив претензію кредитора до Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори.

22.07.2021 року надійшла відповідь Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори, в якій зазначалося, що спадкоємці померлого позичальника із заявами про прийняття або відмову від спадщини до нотаріальної контори не зверталися, спадкова справа після смерті ОСОБА_3 заведена на підставі претензії АТ КБ «ПриватБанк».

Позивач вважає, що у даному випадку спадкоємцями, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

07.09.2021 року спадкоємцям ОСОБА_3 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 направлений лист-претензія, згідно з яким позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано.

Станом на дату смерті позичальника заборгованість перед банком за кредитним договором №б/н від 13.01.2014 року становить 8988,05 грн., яка складається з наступного: заборгованість за тілом кредиту - 3998,10 грн. в тому числі: 0,00 грн. - заборгованості за поточним тілом кредиту; 3998,10 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; заборгованість за нарахованими відсотками - 0,00 грн. заборгованість за простроченими відсотками - 4989,95 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 - 0,00 грн. нарахована пеня - 0,00 грн.; нараховано комісії - 0,00 грн.

Вказану заборгованість позивач просив стягнути з відповідачів спадкоємців ОСОБА_3 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , оскільки вони проживали із спадкодавцем за однією адресою на день його смерті, тому вважаються такими, що фактично прийняли спадщину.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про день розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву у якій просив суд відмовити у задоволенні позову, у зв`язку із пропуском строку.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, про день та час слухання справи повідомлялася у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 звернувся до АТ КБ "ПриватБанк" із метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 13.01.2014 року, згідно з якою отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Позичальник підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку" складає між ним і банком договір, про що свідчить його підпис у заяві.

АТ КБ "ПриватБанк" свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, а саме надав позичальнику можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_3 помер, актовий запис №591 від 30.03.2015 року, що підтверджується відповіддю Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області №6764/03.1-41 від 10.12.2018 року (а.с.58).

Згідно з наданим до позовної заяви розрахунком заборгованості вбачається, що позичальник взятого на себе зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим станом на дату його смерті існувала заборгованість у розмірі 8988,05 грн., яка складається з наступного: заборгованість за тілом кредиту - 3998,10 грн. в тому числі: 0,00 грн. - заборгованості за поточним тілом кредиту; 3998,10 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; заборгованість за нарахованими відсотками - 0,00 грн. заборгованість за простроченими відсотками - 4989,95 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 - 0,00 грн. нарахована пеня - 0,00 грн.; нараховано комісії - 0,00 грн.

Кредитні правовідносини, які виникли між КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 , допускають правонаступництво.

Порядок прийняття спадщини, яка відкрилася після 26.03.2015 року, визначений гл.87 ЦК України.

Позивач вважає, що спадкоємцями, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які на день смерті спадкодавця ОСОБА_3 проживали разом із ним за однією адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з копією паспорту гр. України ОСОБА_3 , місце реєстрації останнього зазначено як: АДРЕСА_1 .

Статтями 1216, 1218 ЦК України передбачено, що спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини другої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст.1268 ЦК України).

Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, визначені ч. ч.3, 4 ст.1268, ст.1269 ЦК України.

Так, згідно з ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з положеннями ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Виходячи із наведеного, спадкоємці ОСОБА_1 мали право подати заяву про прийняття спадщини або про відмову від спадщини у строк із 26.03.2015 року по 26.09.2015 року.

Чинне законодавство розмежовує поняття "прийняття спадщини" (гл. 87 ЦК України "Здійснення права на спадкування") та "оформлення спадщини" (гл. 89 цього кодексу "Оформлення права на спадщину").

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).

Оскільки зі смертю боржника зобов`язання щодо повернення кредиту входять до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми ст.1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора в порядку, передбаченому ч.2 цієї норми. Саме на підставі норм ст.ст. 1281, 1282 ЦК кредитор заявив вимоги до спадкоємців.

Так, згідно зі ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного в спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто в розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

Разом з тим, положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм ст.1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Так, згідно з приписами ст.1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину

Отже, встановлені ст.1281 ЦК України строки - це строки, в межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право.

Оскільки зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту і строки позовної давності не застосовуються, а підлягають застосуванню норми ст.ст. 1281, 1282 ЦК України щодо строків пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців і порядку задоволення цих вимог кредитора.

Недотримання кредитором передбачених ст.1281 ЦК України строків пред`явлення вимог, (які є присічними, преклюзивними) позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємця

Обґрунтовуючи даний позов, позивач вказує на те, що 30.06.2021 року позивач направив претензію кредитора до Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори (а.с.93), та 22.07.2021 року надійшла відповідь Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори, в якій зазначалося, що спадкоємці померлого позичальника із заявами про прийняття або відмову від спадщини до нотаріальної контори не зверталися, спадкова справа після смерті ОСОБА_3 заведена на підставі претензії АТ КБ «ПриватБанк». 07.09.2021 року спадкоємцям ОСОБА_3 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 направлений лист-претензія, згідно з яким позивач пред`явив свої вимоги, однак жодних дій виконано не було.

На виконання вимог ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 12.07.2022 року про витребування доказів, Четвертою дніпровською державною нотаріальною конторою надано суду копію матеріалів спадкової справи за №567/2021 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Із досліджених судом матеріалів спадкової справи вбачається, що АТ КБ "ПриватБанк" лише 07.06.2021 року була направлена претензія кредитора до Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори, на підставі чого була заведена спадкова справа №567/2021.

Листом від 06.07.2021 року №2446/02-14, наданим АТ КБ "ПриватБанк" державним нотаріусом Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори Писарєвої Н.С. вбачається, що банк повідомлено про те, що отримано претензію кредитора до спадкоємців померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 гр. ОСОБА_3 , на підставі чого заведено спадкову справу за №567/2021, та повідомлено, що спадкоємці померлого із заявами до нотаріальної контори не зверталися.

Проте, дослідивши матеріали справи, поза увагою суду не можуть бути залишені наступні обставини встановлені судом.

Як було вище зазначено, позивачем до матеріалів позовної заяви було додано документ, що підтверджує факт смерті позичальника ОСОБА_3 , а саме відповідь Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області №6764/03.1-41 від 10.12.2018 року (а.с.58).

Так, судом встановлено, що вказаний лист датований 10.12.2018 року.

Рішенням Ради суддів України від 25.11.2021 року №55 "Про використання суддями ЄДРСР у режимі повного доступу" затверджено, що повний доступ до усіх інформаційних ресурсів ЄДРСР судді можуть використовувати безпосередньо для здійснення правосуддя.

Так, судом із наявних даних в ЄДРСР встановлено, що в провадженні Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська перебувала на розгляді цивільна справа №199/74410/16 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

За результатами розгляду даної цивільної справи №199/74410/16 ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 25.09.2017 року провадження по справі було закрито на підставі п.1 ч.1 ст. 205 ЦПК України, у зв`язку у тим, що на час звернення до суду відповідач ОСОБА_3 помер та правоздатність його на підставі ст.25 ЦК України припинена.

У подальшому, у рамках розгляду цивільної справи №199/74410/16 представник АТ КБ "ПриватБанк" 03.03.2018 року звернувся до суду із клопотанням про повернення сплаченого судового збору, який ухвалою суду від 12.03.2018 року було повернено.

Таким чином, суд констатує, що іще станом на вересень 2017 року позивачу АТ КБ "ПриватБанк" було достеменно відомо про той факт, що позичальник ОСОБА_3 помер, тоді як із претензією кредитора АТ КБ "ПриватБанк" звернувся до Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори тільки 07.06.2021 року, тобто по спливу більше ніж трьох років.

Згідно з вимогами ч.4 ст.1281 ЦК України кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Таким чином, суд прийшов висновку, що позивач як кредитор спадкодавця, не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, а тому позбавлений права вимоги.

Окрім того, суд вважає за необхідне встановити наступні обставини справи.

Згідно з частиною першою статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що хоч отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є його правом, а не обов`язком, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог кредитора.

Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, не відмовились від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця.

Спадкування є способом безоплатного набуття майна, а тому стягнення боргів спадкодавця з його спадкоємців в межах вартості отриманої спадщини є справедливим по відношенню до законних інтересів та правомірних очікувань кредитора.

За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.

При вирішенні спору про стягнення з спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом переконливості своїх вимог є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

Відповідно до ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Згідно з приписами ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом в оцінці поведінки та способу ведення справ банком враховується те, що він є професійним учасником ринку надання банківських послуг, у зв`язку з чим до нього висуваються певні вимоги щодо дотримання правил та процедур, які є традиційними у цій сфері, до обачності та розсудливості у веденні справ тощо. Відповідно, вимоги до рівня та розумності ведення справ банком є вищими, ніж до споживача - фізичної особи, яка зазвичай є слабшою стороною у цивільних відносинах з такою кредитною установою. З врахуванням наведеного всі сумніви та розумні припущення мають тлумачитися судом саме на користь такої слабшої сторони, яка не є фактично рівною у спірних правовідносинах.

Враховуючи, що предметом спору у цій справі є вимоги кредитора до спадкоємця про стягнення заборгованості, АТ КБ "ПриватБанк" зобов`язано було довести ті обставини, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог, тобто подати суду докази наявності у спадкодавця майна та його вартості, кола спадкоємців, а у випадку неможливості надати такі докази чи заявити клопотання про їх витребування.

Суд констатує, що позивач не надав до суду жодного доказу про наявність у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спадкового майна, позивачем не встановлено та не додано суду доказу про належність позичальнику ОСОБА_3 будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а у разі неможливості подання такого доказу, не заявлено до суду відповідного клопотання.

А тому, беручи до уваги той факт, що АТ КБ "ПриватБанк" не пред`явило вимоги до спадкоємця боржника у визначені ст.1281 ЦК України строки, враховуючи процесуальну поведінку позивача, який клопотання про витребування доказу про належність позичальнику будинку за адресою: АДРЕСА_1 , чи іншого майна, яке могло перейти у спадкову масу, до суду не подав, у зв`язку з чим у задоволенні даного позову слід відмовити.

Позивач при поданні позовної заяви сплатив 2481,00 гривень судового збору, які у зв`язку з відмовою у позові не підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись, ст.1216, 1219, 1268, 1268, 1282, 1296, 1297 ЦК України, ст. ст. 4,5,12,13,81,89,141,259,263-265,268 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Акціонерному товариству комерційний банк «ПриватБанк» у позові до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частину рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя