Справа № 199/5940/22
(2/199/2519/22)
16 листопада 2022 року
справа №199/5940/22
провадження № 2/199/2519/22
Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючого судді Подорець О.Б.
секретаря судового засідання Терентієвої Я.О.,
учасники справи:
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільної сумісної власності подружжя на неподільну річ, -
за відсутності учасників справи,

У серпні 2022 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про поділ спільної сумісної власності подружжя на неподільну річ.
В обґрунтування позову зазначивши, що з 19 листопада 2005 року позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , який зареєстровано у Амур-Нижньодніпровському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 1204. Проте починаючи с 2020 року вони з відповідачем фактично однією родиною не проживають, живуть окремо та не ведуть спільного господарства. Відповідач фактично користується сумісно нажитим майном подружжя одноособово. Означена ситуація породжує невизначеність у майнових відносинах подружжя, а тому позивач змушена звернутися до суду з позовною заявою про розділ спільного сумісного майна подружжя.
Враховуючи вище викладене, позивач просить суд - визнати автомобіль Daewoo Lanos, 2007 року випуску, НОМЕР_1 , номер кузова VIN- НОМЕР_2 , об`єктом спільної сумісної власності сторін; в порядку поділу спільного сумісного майна між подружжям даний автомобіль Daewoo Lanos, 2007 року випуску, НОМЕР_1 , номер кузова VIN- НОМЕР_2 , - залишити у власності ОСОБА_2 зі стягненням з нього на користь другого співвласника ОСОБА_1 грошової компенсації за її частку у спільному майні; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію в сумі 41 173 грн. 50 коп. і судові витрати 1235,21 грн., всього стягнути 42 408 грн.71 коп.
Ухвалою від 04 жовтня 2022 року по даній справі відкрито провадження, визначено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження.
У судове засідання позивач не з`явилася, надавши заяву щодо розгляду справи за її відсутності, просила позов задовольнити.
Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження. Так, ухвала суду про відкриття провадження у справі з доданою позовною заявою та з додатками була отримана відповідачем 13.10.2022, про що свідчить повідомлення Укрпошти про вручення поштового рекомендованого відправлення.
Відповідач ОСОБА_2 повідомлявся судом про наявність цивільної справи на розгляді у суді, стороною якої він є, шляхом направлення поштової кореспонденції суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання. Клопотань до суду та відзиву на позовну заяву не надходило.
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 , постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).
Відповідач у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщеним належним чином, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання відзиву на позов, у зв`язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
Судом встановлено, що сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 19 листопада 2005 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 1204.
Під час перебування у шлюбі подружжям придбано автомобіль Daewoo Lanos, 2007 року випуску, НОМЕР_1 , номер кузова VIN- НОМЕР_2 , який зареєстровано за відповідачем ОСОБА_2 .
На даний час, відповідач одноособово користується спільним майном, нажитим за час шлюбу. Оскільки автомобіль є неподільною річчю, позивач просила стягнути на її користь компенсацію.
Згідно висновку експерта ТОВ «Авто Маркет» №1829-1608 від 16.08.2022 про середньоринкову вартість транспортного засобу Daewoo Lanos, 2007 року випуску, станом на 16 серпня 2022 року, вартість автомобіля складає 94 347,00 грн.
Вказану суму вартості спірного автомобіля відповідачем не спростовано, клопотань щодо призначення відповідної експертизи не заявлено.
У статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України.
Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована і один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.
Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц.
Відповідач доказів суду на спростування презумпції спільності майна, набутого подружжям у шлюбі, не надав.
Частиною першою статті 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України).
Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.
Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Аналогічні положення містяться у частині другій статті 372 ЦК України.
Відповідно до положень статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному із подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному із подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України.
Аналіз змісту положень статті 71 СК України дає підстави для висновку, що частини четверта та п`ята цієї статті виступають як єдиний правовий механізм захисту інтересів того з подружжя, який погоджується на компенсацію належної йому частки у спільному майні за рахунок іншого з подружжя, з подальшим припиненням права власності на цю частку.
Водночас, оцінюючи положення частини п`ятої статті 71 СК України як такі, що застосовуються до правовідносин, які виникають при зверненні одного з подружжя до іншого з вимогами про припинення його права на частку у спільному майні, слід ураховувати, що ця норма не вимагає обов`язкового внесення на депозитний рахунок грошової компенсації у справах за спорами, в яких про припинення своєї частки у спільному майні і отримання компенсації на свою користь заявляє позивач.
Указане узгоджується з висновками, викладеними Верховним Судом у постановах від 29 квітня 2020 року у справі №210/4854/15-ц та від 03 червня 2020 року у справі № 487/6195/16-ц.
Крім цього, у постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків, викладених, зокрема, у постановах Верховного Суду України від 13 січня 2016 року у справі № 6-2925цс15, від 30 березня 2016 року у справі № 6-2811цс15, Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 559/609/15, Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 серпня 2019 року у справі № 371/1369/15-ц, та вказала, що: "Приписи частин четвертої та п`ятої статті 71 СК України і статті 365 ЦК України з урахуванням принципу розумності (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК Украйни) треба розуміти так: (а) правила про необхідність попереднього внесення коштів на депозитний рахунок суду стосуються тих випадків, коли позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) згідно зі статтею 365 ЦК України заявив вимогу про припинення права відповідача на частку у спільній власності (такі кошти забезпечують отримання відповідачем грошової компенсації); (б) якщо позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) таку вимогу не заявив (а вимагає, наприклад, поділити неподільну річ шляхом виділення її у власність відповідача та стягнення з нього грошової компенсації замість частки позивача у праві спільної сумісної власності на цю річ), то підстави для внесення ним відповідної суми коштів на депозитний рахунок суду відсутні".
За встановлених обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі.
З урахуванням результату розгляду справи та відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 1235,21 грн.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільної сумісної власності подружжя на неподільну річ - задовольнити в повному обсязі.
Визнати автомобіль Daewoo Lanos, 2007 року випуску, НОМЕР_1 , номер кузова VIN- НОМЕР_2 , спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
У порядку поділу майна подружжя стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію за її Ѕ частку в спільному майні подружжя - автомобіля Daewoo Lanos, 2007 року випуску, НОМЕР_1 , номер кузова VIN- НОМЕР_2 , в розмірі 41 173 (сорок одна тисяча сто сімдесят три) грн. 50 коп., припинивши право спільної власності подружжя.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 1235 (одна тисяча двісті тридцять п`ять) грн. 21 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст судового рішення складено 18 листопада 2022 року.
позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання АДРЕСА_1 .
відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання АДРЕСА_1 .
Суддя О.Б. Подорець