КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 824/100/22
провадження № 22-вк/824/113/2022
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі головуючого судді: Олійника В.І., при секретарі Панчошній К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Муляра Євгенія Григоровича - представника Universal Baltic Group OU (Естонська Республіка) про визнання та надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 15 червня 2022 року у справі №144/2021 за позовом Universal Baltic Group OU (Естонська Республіка) до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Централізовані закупівлі» (Україна) про стягнення 98 992 Євро основного боргу, 14 732,12 Євро трьох процентів річних, 6 082,95 Євро на відшкодування витрат зі сплати арбітражного збору та 2 000 Євро витрат на правову допомогу, а всього: 121 807,07 Євро у зв`язку з неналежним виконанням умов Контракту від 02.01.2019 року №53-129-01-19-01725,-

в с т а н о в и в :

У серпні 2022 року Муляр Є.Г. - представник Universal Baltic Group OU (Естонська Республіка) звернувся до Київського апеляційного суду із заявою про визнання та надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 15 червня 2022 року у справі №144/2021.

Заяву обґрунтовував тим, що 15 червня 2022 року Міжнародний комерційний арбітражний суд при Торгово-промисловій палаті України ухвалив рішення у справі №144/2022, відповідно до якого задовольнив позовні вимоги Universal Baltic Group OU (Естонська Республіка) до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (Україна). Місце прийняття рішення - м. Київ, Україна. Дата отримання рішення - 05.07.2022 року.

Відповідно до Рішення, МКАС при ТПП України вирішив стягнути з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «ЕНЕРГОАТОМ» (Україна, 01032, м. Київ, вул. Назарівська, будинок, 3, ідентифікаційний код 24584661) на користь компанії Universal Baltic Group OU (Estonia, Harju County, Tallinn, Lasnamae district, Punane str. 56, 13619; registration number 14481718) 98 992, 00 євро - основного боргу, 14 732,12 євро - три проценти річних, 6 082,95 євро на відшкодування витрат зі сплати арбітражного збору та 2 000 євро - відшкодування витрат на правову допомогу, а всього - 121807,07 євро у зв`язку з неналежним виконанням умов Контракту від 02.01.2019 №53-129-01-1901725.

Відповідно до п.9.2 Контракту всі неврегульовані за Контрактом спори передаються заінтересованою Стороною на розгляд Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України у відповідності до Регламенту даного суду з дотриманням претензійного порядку врегулювання спору. Місцезнаходження арбітражного суду - м. Київ, Україна. Право, що підлягає застосуванню - матеріальне право України.

Відповідно до ст.32 ЗУ «Про міжнародний комерційний арбітраж» рішення є остаточним та набуло законної сили з дати його винесення - 15 червня 2022 року, що додатково підтверджується довідкою МКАС при ТПП України від 26 липня 2022 року №1084/14-7.

Станом на момент подання цієї заяви Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» добровільно не виконало рішення арбітражного суду та не вчинило жодних дій, які б свідчили про наявність наміру його виконувати, що змушує Universal Baltic Group OU (Естонська Республіка) ініціювати виконання рішення у примусовому порядку.

Відповідно до ч.3 ст.475 ЦПК України заява про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу подасться до апеляційного суду, юрисдикція якого поширюється на місто Київ, протягом трьох років з дня прийняття рішення міжнародним комерційним арбітражем.

Згідно з ч.1 ст.81 ЗУ «Про міжнародне приватне право» в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

За ч.1 ст.82 ЗУ «Про міжнародне приватне право» визнання та виконання рішень, визначених у статті 81 цього Закону, здійснюється у порядку, встановленому законом України.

Відповідно до ч.1 ст.35 ЗУ «Про міжнародний комерційний арбітраж» арбітражне рішення незалежно від того, в якій країні воно було винесено, визнається обов`язковим і при поданні до компетентного суду письмового клопотання виконується з урахуванням положень цієї статті та статті 36.

Згідно зі ст.474 ЦПК України рішення міжнародного комерційного арбітражу (якщо його місце знаходиться за межами України), незалежно від того, в якій країні воно було винесено, визнається та виконується в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності. Уразі якщо визнання та виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу залежить від принципу взаємності, вважається, що він існує, оскільки не доведено інше.

Визнання та виконання арбітражних рішень регулюється також Конвенцією про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень від 10.06.1958 (Нью-Йорк) (далі-Конвенція), яка набрала чинності для України з 08.01.1961.

Нью-Йоркська Конвенція встановлює, що кожна Договірна Держава визнає арбітражні рішення як обов`язкові і приводить їх до виконання згідно з процесуальними нормами тієї території, де запитується визнання і приведення у виконання цих рішень, на умовах, викладе них у нижченаведених статтях Конвенції.

За статтею 4 Конвенції для визнання і приведення у виконання рішення іноземного арбітражного суду сторона, яка просить про таке визнання і виконання, при подачі відповідного прохання надає: а) належним чином засвідчений оригінал арбітражного рішення або належним чином завірену копію такого; b) оригінал арбітражної угоди або її належним чином засвідчену копію. Якщо арбітражне рішення або угода викладені не офіційною мовою тієї країни, де порушене клопотання про визнання і приведення у виконання рішення, також надасться переклад цих документів на офіційну мову. Переклад засвідчується офіційним чи присяжним перекладачем чи дипломатичною або консульською уста новою.

Порядок розгляду і вирішення заяви про визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу визначені в Главі 3 Розділу IX ЦІІК України «Визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційногоарбітражу».

Відповідно до ч.1 ст.482 ЦПК України надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, якщо місце арбітражу знаходиться на території України, здійснюється судом у порядку, встановленому цією главою, з особливостями, передбаченими цією статтею.

Вказує, що оскільки відповідно до п.9.3 Контракту мова діловодства та арбітражного судочинства - українська, то всі документи у справі №144/2021 викладені українською мовою, а отже, документи, що зазначені в переліку додатків, не потребують додаткового перекладу.

Виходячи з вищенаведеного, керуючись ст.23, 268, 474-479 ЦПК України позивач просить:

визнати і надати дозвіл на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 15 червня 2022 року у справі №144/2021 за позовом Universal Baltic GroupОU (Естонська Республіка) до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (Україна) про стягнення заборгованості за Контрактом від 02.01.2019 №53-129-01-19-01725;

видати виконавчий лист про стягнення з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «ЕНЕРГОАТОМ» (Україна, 01032, м. Київ, вул. Назарівська, будинок, 3; ідентифікаційний код 24584661) на користь компанії UniversalBaltic Group OU (Estonia, Harju County, Tallinn, Lasnamae district, Punane str. 56, 13619; registration number 14481718) 98 992 євро - основного боргу, 14 732,12 євро - три проценти річних, 6082,95 євро - на відшкодування витрат зі сплати арбітражного збору та 2 000 євро - відшкодування витрат на правову допомогу, а всього - 121 807,07 євро;

стягнути з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на користь Universal Baltic Group OU (Естонська Республіка) судовий збір у сумі 1 240 грн. 50 коп.

07 жовтня 2022 року Дорошенко О.М. - представник ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «ЕНЕРГОАТОМ» подав до Київського апеляційного суду заперечення на заяву Муляра Є.Г. - представника Universal Baltic Group OU (Естонська Республіка) про визнання та надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 15 червня 2022 року у справі №144/2021, в якому просить відмовити в задоволенні заяви.

Вказує, що п.п.а) п.2 ч.1 ст.478 ЦПК встановлює, що суд відмовляє у визнанні і наданні дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, якщо суд визнає, що відповідно до закону спір, з огляду на його предмет, не може бути переданий на вирішення міжнародного комерційного арбітражу.

За змістом ч.1 ст.22 ГПК України спір, який відноситься до юрисдикції господарського суду, може бути переданий сторонами на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу, крім: зокрема, спорів про визнання недійсними актів, спорів про державну реєстрацію або облік прав на нерухоме майно, прав інтелектуальної власності, прав на фінансові інструменти, а також спорів, що виникають при укладанні, зміні, розірванні та виконанні договорів про публічні закупівлі.

Зазначає, що в укладеному між сторонами Контракті, у розділі IX міститься арбітражне застереження, проте розділом IX Контракту не обумовлено застережень про можливість передання на розгляд Міжнародного комерційного арбітражного суду спорів щодо виконання договорів про публічні закупівлі.

Водночас укладання зазначеного Контракту відбувалося за результатами проведення публічних закупівель.

Відтак, вважає, що передання на розгляд до Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України спору щодо виконання Контракту про публічні закупівлі суперечить положенням ч.2 ст.22 ГПК України.

Враховуючи вищевикладене, а також положення ч.1 ст. 22 ГПК України, ст.478 ЦПК України, та те, що спір стосується виконання Контракту про публічну закупівлю, є підстави для відмови у визнанні і наданні дозволу на виконання рішення, оскільки відповідно до закону спір, з огляду на його предмет, не може бути переданий на вирішення міжнародного комерційного арбітражу.

Наведене свідчить, що суд держави, в якій подане таке клопотання, зобов`язаний ex officio, згідно з природою власних повноважень та його правовим статусом у державі, перевірити за власною ініціативою та в обов`язковому порядку дотримання публічного порядку в кожному випадку, незалежно від того, чи посилається сторона, яка заперечує проти визнання та звернення до виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, на предмет існування названих перешкод для такого звернення і його задоволення судом.

Рішення порушує публічний порядок України, оскільки загрожує безпеці та економіці України, фактично буде надано дозвіл на стягнення коштів у розмірі 121 807,07 евро з підприємства, що має стратегічне значення для економіки і безпеки держави Україна, та матиме наслідок належного забезпечення оплати заробітної плати працівникам, можливості доведення підприємства до банкрутства, впливу на належне забезпечення безпечної експлуатації та підвищення ефективності роботи атомних електростанцій, безперебійного електропостачання суб`єктів господарювання та населення, зокрема в зимовий період, а також постійної готовності України до швидких ефективних дій у разі виникнення аварій на підприємствах атомної енергетики.

Як зазначено у вступній частині Рішення у розділі XI Контракту міститься арбітражне застереження.

У вступній частині рішення зазначено, що позовні вимоги як за первісним позовом, так і за зустрічним позовом ґрунтуються на укладеному між сторонами контракті №53-129-01-19-01725 від 02.01.2019 року.

Таким чином, сторони скористалися своїм правом і не уклали окрему угоду, а за спільною домовленістю імплементували її в контракт, як структурний елемент такого контракту.

Вказане також відповідає ч.2 ст.628 ЦК України, якою передбачено, що сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Тобто, сторони уклали змішаний договір, що містить елементи поставки та арбітражної угоди.

На виконання вимог законодавства сторони в контракті погодили строк дії контракту як єдиного цілого, зазначивши виключення, які застосовуються до окремих структурних елементів Контракту.

Зап.10.1 Контракту він набирає чинності з моменту його підписання Сторонами і діє до 31.12.2020 року, а в частині оплати за поставлену продукцію - до повного розрахунку. Стосовно виконання гарантійних зобов`язань постачальника, предбачених контрактом, контракт діє до закінчення терміну гарантії на продукції.

Таким чином, строк дії всіх умов, зафіксованих в контракті - 31.12.2020 року, за виключенням домовленостей щодо гарантійних зобов`язань.

Вважає, що для арбітражного застереження, як структурного невід`ємного елементу контракту сторони не передбачили виключень - арбітражна угода діяла до 31.12.2020 року.

Волевиявлення сторін було направлено на обмежений строк дії арбітражної угоди, що підтверджується тим, що серед виключень в контексті строку дії контракту не зазначено такого структурного елементу контракту як арбітражне застереження.

Вказує, що 23 червня 2021 року Universal Baltic Group OUзвернулося до МКАС з позовом.

23червня 2021 року МКАС прийняв справу №144/2021 до провадження (більш ніж півроку з моменту, коли арбітражна угода Сторін закінчила свою дію).

Рішення ухвалено 15.06.2022 року через більш ніж 1,5 роки з моменту, коли арбітражна угода сторін закінчила свою дію.

Тобто, домовленість сторін про розгляд МКАС при ТПП України спорів, що випливають з контракту - не існувала від01.01.2021 року, тобто,протягом розгляду справи і під час прийняття рішення.

Таким чином, на момент арбітражного розгляду не існувало дійсної арбітражної угоди, яка б давала МКАС при ТПП бути компетентним судом та, відповідно, право прийняти рішення по суті спору.

Конституційний принцип верховенства права, право на справедливий суд, передбачене ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод дає відповідачеві право розраховувати, що його спір буде розглядати повноважний суд - «повноважний» в силу закону чи вільного волевиявлення сторін у випадках, коли закон це допускає.

Аналогічне положення передбачене в ст.8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Додатково звертає увагу, що після військової агресії російської федерації проти України для забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави України у зв`язку з військовою агресією російської федерації встановити до прийняття та набрання чинності Законом України щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором, Кабінетом Міністрів України згідно з постановою Уряду від 03.03.2022 року №187 «Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації» встановлено мораторій (заборону) на виконання, у тому числі в примусовому порядку, грошових та інших зобов`язань, кредиторами (стягувачами) за якими є російська федерація або такі особи (особи, пов`язані з державою-агресором).

Оскільки заява розглядається в порядку Глави 3 Розділу IX ЦПК України, питання надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражу в Україні, зокрема у примусовому порядку, прямо пов`язане з нормами Закону України «Про виконавче провадження», до якого Законом України «Про внесення зміни до розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» (№ 2129-ІХ від 15.03.2022) внесено відповідні заборони відносно осіб, пов`язаних з державою агресором.

Згідно спільної заяви правничої спільноти про зупинення виконання рішень на користь росії, розміщеної на офіційному сайті Вищої ради правосуддя за посиланням: (https://hcj.gov.ua/news/vrp-pidpysala-spilnu-zayavu-pravnychoyi-spilnoty-pro-zupynennya-vykonannya-rishen-na-koryst), рішення судів, арбітражів та інших юрисдикційних органів у будь-яких цивільних чи комерційних справах, ухвалені на користь російської федерації, її органів, компаній, банків, фондів, установ, у яких вона має істотну участь або інтерес, інших контрольованих росією осіб, не можуть бути визнані та примусово виконані до остаточного припинення агресії Російської Федерації й усунення наслідків цієї агресії. Учасники проваджень, у яких запитано визнання і виконання рішень на користь росії, мають добросовісно повідомити про це та зробити всі необхідні заяви для зупинення виконання. Водночас суди й інші компетентні органи мають повноваження exofficio вжити всіх необхідних заходів для зупинення виконання рішень на користь росії. Судді, адвокати, арбітри, інші учасники проваджень, на яких покладено обов`язок дотримуватися високих професійних та етичних стандартів у цих провадженнях, мають усвідомлювати свою відповідальність за збереження миру, утвердження верховенства права й недопущення сприяння збройній агресії в будь-якій формі.

Наразі боржником вживаються заходи щодо встановлення зв`язків між стягувачем та державою-агресором, що може мати наслідок у забороні виконання рішення. Відтак встановлення цих фактів потребує додаткового часу.

З`ясування вказаних обставин має суттєве значення для розгляду заяви, прийняття остаточного рішення та вирішення справи по суті.

В судовому засіданні Муляр Є.Г. - представник Universal Baltic Group OU (Естонська Республіка) підтримав подану заяву та просив її задовольнити.

Представник ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в судовому засіданні заперечував проти заяви та просив відмовити в її задоволенні.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника заявника, вивчивши та дослідивши заяву разом з доданими до неї матеріалами, суд дійшов висновку про задоволення заяви, виходячи з наступних підстав.

Правовідносини щодо визнання та виконання рішень міжнародних комерційних арбітражі в Україні врегульовані статтею V Конвенції про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень від 10 червня 1958 року (Нью-Йоркська Конвенція), яка набула чинності для України 10 січня 1961 року, ст.ст. 35, 36 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» та положеннями Розділу IX ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.35 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» арбітражне рішення, незалежно від того, в якій країні воно було винесено, визнається обов`язковим і при поданні до компетентного суду письмового клопотання виконується з урахуванням положень цієї статті та статті 36.

При цьому згідно приписів ст.5 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» з питань, що регулюються цим Законом, ніяке судове втручання не повинно мати місця, крім як у випадках, коли воно передбачене в цьому Законі.

Отже, вирішуючи питання про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, суд не може оцінювати, чи законним є прийняте рішення, обговорювати його правильність по суті чи вносити будь-які зміни до його змісту, а перевіряє лише дотримання строків звернення з клопотанням, дотримання вимог процесуального закону щодо його форми і змісту та наявність обставин, які можуть бути підставою для відмови в задоволенні заяви.

Статтею V Конвенції про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень від 10 червня 1958 року (Нью-Йоркська Конвенція), ст.478 ЦПК України та ст.36 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» передбачено, що суд відмовляє у визнанні і наданні дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, якщо:

1) на прохання сторони, проти якої воно спрямоване, якщо ця сторона подасть суду доказ того, що:

а) одна із сторін в арбітражній угоді була якоюсь мірою недієздатною; або ця угода є недійсною за законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а в разі відсутності такої вказівки, - за законом держави, де рішення було винесено; або

б) сторону, проти якої винесено рішення, не було належним чином сповіщено про призначення арбітра чи про арбітражний розгляд або з інших поважних причин вона не могла подати свої пояснення; або

в) рішення винесено щодо спору, не передбаченого арбітражною угодою, або такого, що не підпадає під її умови, або містить постанови з питань, що виходять за межі арбітражної угоди; проте якщо постанови з питань, охоплених арбітражною угодою, можуть бути відокремлені від тих, які не охоплюються такою угодою, то та частина арбітражного рішення, яка містить постанови з питань, що охоплені арбітражною угодою, може бути визнана і виконана; або

г) склад міжнародного комерційного арбітражу або арбітражна процедура не відповідали угоді між сторонами або, за відсутності такої, не відповідали закону тієї держави, де мав місце арбітраж; або

ґ) рішення ще не стало обов`язковим для сторін, або було скасовано, або його виконання зупинено судом держави, в якій або згідно із законом якої воно було прийнято; або

2) якщо суд визнає, що:

а) відповідно до закону спір, з огляду на його предмет, не може бути переданий на вирішення міжнародного комерційного арбітражу; або

б) визнання та виконання цього арбітражного рішення суперечить публічному порядку України.

Відповідно до пункту 1 частини 1 ст.36 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» у визнанні або у виконанні арбітражного рішення, незалежно від того, в якій державі воно було винесено, може бути відмовлено лише на прохання сторони, проти якої воно спрямоване, якщо ця сторона подасть компетентному суду, у якого просить визнання або виконання, доказ того, що сторону, проти якої винесено рішення, не було належним чином сповіщено про призначення арбітра чи про арбітражний розгляд або з інших поважних причин вона не могла подати свої пояснення.

За вимогами ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зположеннями ст.ст.12, 13 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 15 червня 2022 року Міжнародний комерційний арбітражний суд при Торгово-промисловій палаті України ухвалив рішення у справі №144/2022, відповідно до якого задовольнив позовні вимоги Universal Baltic Group OU (Естонська Республіка) до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (Україна). Місце прийняття рішення - м. Київ, Україна. Дата отримання рішення - 05.07.2022 року.

Встановлено, що рішенням МКАС при ТПП України вирішено стягнути з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «ЕНЕРГОАТОМ» (Україна, 01032, м. Київ, вул. Назарівська, будинок, 3, ідентифікаційний код 24584661) на користь компанії Universal Baltic Group OU (Estonia, Harju County, Tallinn, Lasnamae district, Punane str. 56, 13619; registration number 14481718) 98 992, 00 євро - основного боргу, 14 732,12 євро - три проценти річних, 6 082,95 євро - на відшкодування витрат зі сплати арбітражного збору та 2 000,00 євро - відшкодування витрат на правову допомогу, а всього - 121807,07 євро у зв`язку з неналежним виконанням умов Контракту від 02.01.2019 року за №53-129-01-1901725.

Згідно зі статтею 5 Конвенції про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень від 10 червня 1958 року (Нью-Йорк) (далі - Конвенція), яка набрала чинності для України від 08 січня 1961 року, у визнанні і приведенні у виконання арбітражного рішення може бути відмовлено на прохання тієї сторони, проти якої воно спрямовано, лише у разі, якщо ця сторона надасть компетентній владі за місцем порушеного клопотання про визнання і приведення рішення у виконання докази того, що:

a) сторони в арбітражній угоді, за принципами застосовуваного до них закону, в будь-якій мірі були недієздатними або ця угода є недійсною за законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а за відсутності вказівки про таке підпорядкування, згідно із законом країни, де рішення було винесено, або

b) сторона, проти якої винесено рішення, не була належним чином повідомлена про призначення арбітра або про арбітражний розгляд або з інших причин не могла подати свої пояснення, або

c) вказане рішення винесено у спорі, не передбаченому або не підпадаючому під дію положень арбітражної угоди або арбітражного застереження в договорі, або містить висновки з питань, що виходять за межі арбітражної угоди або арбітражного застереження в договорі, з тим, однак, що у разі, якщо висновки з питань, охоплених арбітражною угодою або застереженням, можуть бути відокремлені від тих, які не охоплюються такою угодою або застереженням, то та частина арбітражного рішення, яка містить висновки з питань, охоплених арбітражною угодою або арбітражним застереженням в договорі, може бути визнана і виконана, або

d) склад арбітражного органу або арбітражний процес не відповідали угоді між сторонами або, за відсутності такої, не відповідали закону тієї країни, де мав місце арбітраж, або

е) рішення ще не стало остаточним для сторін або було скасовано або призупинено його виконання компетентною владою країни, де воно було винесено, або країни, закон якої застосовувався.

У визнанні та приведенні у виконання арбітражного рішення може бути також відмовлено, якщо компетентна влада країни, в якій порушується клопотання про визнання і приведення у виконання рішення, дійде висновку, що: a) об`єкт спору не може бути предметом арбітражного розгляду за законами цієї країни, або b) визнання і приведення у виконання цього рішення суперечать публічному порядку цієї країни.

Статтею 478 ЦПК України та статтею 36 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» передбачено, що суд відмовляє у визнанні і наданні дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, якщо:

1) на прохання сторони, проти якої воно спрямоване, якщо ця сторона подасть суду доказ того, що:

а) одна із сторін в арбітражній угоді була якоюсь мірою недієздатною; або ця угода є недійсною за законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а в разі відсутності такої вказівки, - за законом держави, де рішення було винесено; або

б) сторону, проти якої винесено рішення, не було належним чином сповіщено про призначення арбітра чи про арбітражний розгляд або з інших поважних причин вона не могла подати свої пояснення; або

в) рішення винесено щодо спору, не передбаченого арбітражною угодою, або такого, що не підпадає під її умови, або містить постанови з питань, що виходять за межі арбітражної угоди; проте якщо постанови з питань, охоплених арбітражною угодою, можуть бути відокремлені від тих, які не охоплюються такою угодою, то та частина арбітражного рішення, яка містить постанови з питань, що охоплені арбітражною угодою, може бути визнана і виконана; або

г) склад міжнародного комерційного арбітражу або арбітражна процедура не відповідали угоді між сторонами або, за відсутності такої, не відповідали закону тієї держави, де мав місце арбітраж; або

ґ) рішення ще не стало обов`язковим для сторін, або було скасовано, або його виконання зупинено судом держави, в якій або згідно із законом якої воно було прийнято; або

2) якщо суд визнає, що:

а) відповідно до закону спір, з огляду на його предмет, не може бути переданий на вирішення міжнародного комерційного арбітражу; або

б) визнання та виконання цього арбітражного рішення суперечить публічному порядку України.

Тягар доведення наявності підстав для відмови у визнанні і виконанні арбітражного рішення покладається на сторону, яка заперечує проти заяви стягувача (правова позиція Верховного Суду України, викладена у справі №6-39цс14).

Боржником не надано будь-яких належних обґрунтувань та доказів, які б стали підставою для відмови у задоволенні заяви Universal Baltic Group OU (Естонська Республіка) відповідно до вимог вищезазначених норм.

Таким чином, судом встановлено, що Universal Baltic Group OU (Естонська Республіка) звернулось до суду із заявою про визнання та надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 15 червня 2022 року у справі №144/2022 в межах встановленого законом строку і заявником до заяви долучено документи згідно з переліком, передбаченим ст.476 ЦПК України.

Відповідно до частини 1 статті 479 ЦПК України за результатами розгляду заяви про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу суд постановляє ухвалу про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу або про відмову у визнанні і наданні дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу за правилами, встановленими цим Кодексом для ухвалення рішення.

Згідно з положеннями ч.4, 5 статті 479 ЦПК України якщо в рішенні міжнародного комерційного арбітражу передбачена сплата відсотків та (або) пеня, які нараховуються відповідно до умов, вказаних в рішенні міжнародного арбітражу, суд вказує в своїй ухвалі про визнання та надання дозволу на виконання такого рішення про нарахування таких відсотків та (або) пені до моменту виконання рішення з урахуванням чинного законодавства, що регулює таке нарахування.

Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який (яка) здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого (якої) можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу.

За ч.6 статті 479 ЦПК України якщо в рішенні міжнародного комерційного арбітражу суму стягнення зазначено в іноземній валюті або валютах, суд, який розглядає це клопотання, вказує в своїй ухвалі суму стягнення у валюті, зазначеній в рішенні міжнародного комерційного арбітражу, а за заявою стягувача суд визначає суму стягнення в національній валюті України за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали.

Великою Палатою Верховного Суду в ухвалі від 15 травня 2018 року у справі

№759/16206/14-ц викладено правовий висновок щодо повноважень виконавця нараховувати відсотки на визначену чинним рішенням міжнародного комерційного арбітражу суму відшкодування збитків.

Рішення міжнародного комерційного арбітражу у цій справі не містить двозначності стосовно того, в якому розмірі боржники мають сплатити відсотки на користь стягувача, а проведення виконавцем розрахунку відсотків не є втручанням у відносини, врегульовані в арбітражному застереженні, та не може вважатися виходом за межі повноважень і порушенням публічного порядку.

Оскільки рішенням міжнародного комерційного арбітражу суму стягнення зазначено в іноземній валюті та стягувач не звертався із заявою про визначення суми стягнення в національній валюті України за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали, тому суд вказує в ухвалі суму стягнення у валюті, зазначеній в рішенні міжнародного комерційного арбітражу.

З огляду на те, що судом не встановлено підстав для відмови у визнанні та наданні дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 15 червня 2022 року у справі №144/2021, то подана заява Муляра Є.Г. - представника Universal Baltic Group OU (Естонська Республіка) підлягає задоволенню.

Відповідно, слід визнати і надати дозвіл на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 15 червня 2022 року у справі №144/2021 та видати виконавчий лист на примусове виконання вказаного рішення.

Крім цього, згідно з вимогами ст.141 ЦПК України з боржника у справі ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на користь Universal Baltic Group O U підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 1 240 грн 50 коп., сплата якого підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.141, 268, 351, 352, 474, 477, 479 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Заяву Муляра Євгенія Григоровича - представника Universal Baltic Group OU (Естонська Республіка) задовольнити.

Визнати і надати дозвіл на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 15 червня 2022 року у справі №144/2021 за позовом Universal Baltic GroupОU (Естонська Республіка) до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (Україна) про стягнення заборгованості за Контрактом від 02.01.2019 року №53-129-01-19-01725.

Видати виконавчий лист про стягнення з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «ЕНЕРГОАТОМ» (Україна, 01032, м. Київ, вул. Назарівська, будинок, 3; ідентифікаційний код 24584661) на користь компанії UniversalBaltic Group OU (Estonia, Harju County, Tallinn, Lasnamae district, Punane str. 56, 13619; registration number 14481718) 98 992,00 євро основного боргу, 14 732,12 євро - трьох процентів річних, 6 082,95 євро на відшкодування витрат зі сплати арбітражного збору та 2 000 євро - відшкодування витрат на правову допомогу, а всього-121 807,07 євро.

Стягнути з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (Україна, 01032, м. Київ, вул. Назарівська, будинок, 3; ідентифікаційний код 24584661) на користь Universal Baltic Group OU (Естонська Республіка) (Estonia, Harju County, Tallinn, Lasnamae district, Punane str. 56, 13619; registration number 14481718) судовий збір у сумі 1 240 грн 50 коп.

Ухвала суду може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Ухвала суду за наслідками розгляду заяви про видачу виконавчого листа, якщо вона не була оскаржена в апеляційному порядку, набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 15 листопада 2022 року.

Суддя Київського

апеляційного суду В.І. Олійник