Провадження № 2/597/227/2022
Справа № 597/927/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" листопада 2022 р. м. Заліщики

Заліщицький районний суд Тернопільської області у складі: головуючий суддя В.В.Васильченко; при секретарі - В.М.Богдан,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , жительки с.Буряківка Чортківського району Тернопільської області до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» м.Київ вул.Загородня, 15/313, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович м.Київ вул.Мала Житомирська 6/5, приватний виконавець Доготар Микола Вікторович м.Чернівці вул.Мініна Кузьми 2 прим. 2А, офіс 3 про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Позовну заяву мотивувала тим, що постановою приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Доготар М.В. відкрито виконавче провадження №66094129 від 15.07.2021 року про стягнення з неї на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» заборгованості в сумі 20199.10 гривень на підставі виконавчого напису №24397, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. від 28.04.2021 року за умовами кредитного договору №1156761 від 04.05.2018 року. Позивачка вважає, що виконавчий напис вчинений з порушенням закону, оскільки вказана сума заборгованості не є безспірною, адже право вимоги не підтверджене належними доказами, сама вона категорично не погоджується із сумами боргу, а тому просить суд визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою суду від 20.09.2022 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, передбаченого статтями 274-279 ЦПК України, без виклику сторін. Встановлено відповідачу строк п`ятнадцять днів з дня вручення йому ухвали, протягом якого він має право подати суду відзив на позовну заяву.

Ухвалою суду від 20.09.2022 року заяву позивачки ОСОБА_1 в частині забезпечення позову було залишено без руху, оскільки вона не сплатила судовий збір в розмірі 496.20 гривень за вказану вимогу. Позивачці надано п`ятиденний строк, з дня вручення ухвали, для усунення недоліків заяви. У встановлений, ухвалою суду, строк ОСОБА_1 недоліки не усунула, судовий збір не сплатила. В частині вимоги про забезпечення позову заява вважається неподаною (ч.3 ст.185 ЦПК України).

Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, заперечення проти позову та відзив на позов не подавав.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Остапенко Є.М. про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, пояснень щодо позову не подавав.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору - приватний виконавець Доготар М.В. про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Пояснень щодо позову не подавав.

Суд, визначивши юридичну природу правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши в судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження та подані докази у їх сукупності, вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

З виконавчого напису від 28.04.2021 року (зареєстровано в реєстрі №24397), вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., вбачається, що нотаріус пропонує задовольнити вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», шляхом стягнення з ОСОБА_1 за період з 22.05.2019 року по 28.04.2021 року включно, суму у розмірі:

-2700.00 (дві тисячі сімсот грн. 00 коп.) заборгованість за тілом кредиту;

-1487.70 (одна тисяча чотириста вісімдесят сім грн. 70 коп.) заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами;

-15081.40 (п`ятнадцять тисяч вісімдесят одна грн. 40 коп.) заборгованість за нарахованою пенею;

-930 (дев`ятсот тридцять грн.) витрат за вчинення виконавчого напису.

Загальна заборгованість ОСОБА_1 становить 20199.10 (двадцять тисяч сто дев`яносто дев`ять грн. 10 коп.).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Доготар М.В. відкрито виконавче провадження №66094129 від 15.07.2021 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» заборгованості в сумі 20199.10 грн.

Згідно до п.19 ч.1 ст.34 Закону України «Про нотаріат», вчинення нотаріусом виконавчого напису є нотаріальною дією.

Статтею 18 ЦК України визначено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Умови вчинення виконавчих написів визначені Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 (далі - Порядок).

Згідно п.п.2.1 п.2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Відповідно до п.2 Переліку документів для одержання виконавчого напису, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172 (далі - Перелік), за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, яким і керувався нотаріус при вчиненні виконавчого напису, що вбачається з його змісту, для одержання виконавчого напису за кредитним договором додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Відповідно до п.3.5 Глави 16 Порядку, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку.

Разом з тим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду у справі №826/20084/14 від 22.02.2017 року визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України №622 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, зокрема пункту 2 Змін, що вносяться до переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних відносин 2.Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою про непогашення заборгованості».

Таким чином, оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою про непогашення заборгованості виключено з переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а отже нотаріус не мав права видати виконавчий напис у спірних правовідносинах.

За змістом ст.88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Як встановлено судом, нотаріус при вчиненні виконавчого напису не пересвідчився у безспірності заборгованості позивача перед відповідачем.

З урахуванням приписів ст.16, 18 ЦК України та ст.50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Вирішуючи спір, суд керується положеннями ч.1 ст.13 ЦПК України, якою визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках,

Частиною 3 статті 12 та частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим Кодексом, а відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які данні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Водночас, ч.3 ст.83 ЦПК України визначено, що відповідач повинен подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Відповідач та треті особи будь-яких доказів суду не подали, а отже з матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від відповідача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед ТзОВ «Українські фінансові операції» зазначений у написі є безспірним. Наведені обставини також вказують на те, що розмір кредитної заборгованості, зазначений нотаріусом в оспорюваному виконавчому написі, не є безспірним, оскільки позивачка звернувся до суду після початку стягнення з неї заборгованості по виконавчому напису нотаріуса, заперечивши розмір боргу. Це є достатньою правовою підставою для визнання даного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а відповідач не позбавляється можливості вирішити спірні питання у позовному провадженні.

Позивачка у позовній заяві зазначила, що не зверталась до АТ КБ «Приватбанк» з метою укладення кредитного договору №1156761 від 04.05.2018 року, оскільки впродовж багатьох років проживає та працює за межами України. Приїхала в Україну та перетнула кордон 20 травня 2018 року про що свідчать надані документи про день та час перетину кордону. Про наявність у неї заборгованості за кредитним договором перед фінансовою установою дізналась із листа приватного виконавця Доротар М.В. в липні 2021 року.

В матеріалах справи відсутні будь-які відомості на підтвердження того, що лист з вимогою про усунення порушень за кредитним договором ОСОБА_1 отримувала, у зв`язку з чим остання була позбавлена можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги АТ КБ «Приватбанк», або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення.

Таким чином встановлено, що ОСОБА_1 не отримувала вимоги про можливе стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса. Нотаріусом, в свою чергу, не було перевірено надіслання такої вимоги і отримання її позивачкою, що унеможливило подання останньою нотаріусу обґрунтованих заперечень щодо вчинення виконавчого напису або письмової згоди, чи не пропущено відповідачем строк позовної давності, не встановлено коли було здійснено останню оплату по кредиту.

Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, чим не виконав норми ст.88 Закону України «Про нотаріат», п.284 Інструкції та п.1 Переліку.

Стаття 50 Закону України "Про нотаріат" передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії.

З врахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до частини 3 зазначеної статті визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частиною 1 статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що судове рішення ухвалене на користь позивачки, з відповідача на користь позивачки слід стягнути 992.40 грн. витрат на сплату судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.263-268, 280-282 ЦПК України, ст.50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», суд,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» (місцезнаходження м.Київ вул.Загородня, 15/313, ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович ( м.Київ вул.Мала Житомирська 6/5), приватний виконавець виконавчого округу Чернівецької області Доготар Микола Вікторович (м.Чернівці вул.Мініна Кузьми 2 прим. 2А, офіс 3) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задоволити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича від 28.04.2021 року, зареєстрований в реєстрі за №24397 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» заборгованості за кредитним договором №1156761 від 04.05.2018 року, в сумі 20199 грн. 10 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» на користь ОСОБА_1 992 (дев`ятсот дев`яносто дві гривні ) 40 копійок витрат на сплату судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду через Заліщицький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В. В. Васильченко