Справа №705/877/22
2/705/1412/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2022 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Піньковського Р.В.

при секретарі Романовій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умань в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дмитрушківської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно, в обґрунтування якої зазначив наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилася спадщина на належний їй житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

У визначений законом термін він звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Однак, державний нотаріусом Уманської районної державної нотаріальної контори йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно з посиланням на відповідні норми законодавства та рекомендовано звернутися до суду.

У зв`язку із наведеним, він не може реалізувати своє право на спадкове майно, а тому вимушений звертатися за його захистом до суду.

Просить суд визнати за ним, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , право власності на житловий будинок з допоміжними господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, на адресу суду направив письмову заяву, у якій просить суд справу слухати у його відсутність, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшла заява сільського голови Дмитрушківської сільської ради Шевчук Т., у якій просить суд справу слухати у відсутність представника відповідача та винести рішення у відповідності до правових вимог законодавства України.

Відповідно до ч. 2 ст. 211 ЦПК України судове засідання проведено у відсутність сторін, на підставі наявних у суду матеріалів та без фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів, що відповідає положенням ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, повно та всесторонньо вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, врахувавши позицію сторін, викладену у заявах, приходить до висновку про необхідність задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого виконавчим комітетом Доброводівської сільської ради Уманського району Черкаської області ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис про смерть № 18.

За життя, 09.08.2000 року спадкодавець ОСОБА_2 склала заповіт, яким усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що їй буде належати на день її смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла ОСОБА_1 . Заповіт зареєстровано за № 87 і згідно відмітки старости села від 27.01.2022 заповіт не змінено і не скасовано.

Згідно довідки, виданої Доброводівським старостинським округом Дмитрушківської сільської ради Уманського району Черкаської області від 27.01.2022 за № 23, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 актовий запис про смерть № 18 від 27.11.2015 року на день смерті проживала і була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Разом зі спадкодавцем на день її смерті були зареєстровані: син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; онука ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та правнучка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . На день її смерті залишився жилий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , який рахується за ОСОБА_2 в погосподарській книзі № 10, особовий рахунок № НОМЕР_3 , ст. 27. Жилий будинок розташований на земельній ділянці розміром 0,47 га, яка не приватизована. Заповіт, посвідчений від імені ОСОБА_2 , Доброводівською сільською радою 09 серпня 2000 року зареєстрований в реєстрі за № 87, не змінено і не скасовано.

Разом з тим, ОСОБА_5 , приватним нотаріусом Уманського районного нотаріального округу Черкаської області 14 червня 2016 року винесено постанову, якою ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на будинок після смерті його матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 , який знаходиться в АДРЕСА_1 , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок. При цьому, нотаріусом встановлено, що спадкова справа після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 , не заведена, ОСОБА_1 на момент смерті своєї матері разом проживав та був зареєстрований, тобто, у відповідності до ст. 1269 ЦК України, фактично спадщину прийняв.

Також, за інформацією, наданою ОСОБА_6 , державним нотаріусом Другої уманської державної нотаріальної контори на виконання ухвали суду від 03.08.2022, згідно Алфавітних книг обліку спадкових справ за 2015-2022 рр. спадкова справа після смерті ОСОБА_2 Другою уманською державною нотаріальною конторою не відкривалась.

Згідно технічного паспорту на житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_2 , будинковолодіння складається із: житлового будинку літ. «А-1», веранди літ. «а», гаражу літ. «Б», сараїв літ. «В» та літ. «Г», літньої кухні літ. «Д», прибудови літ. «д», погрібу літ. «Е», вбиральні літ. «Є», ганку з козирком «№ 1», криниці «№ 2», воріт з хвірткою «№ 3», огорожі «№ 4», хвіртки «№ 5,6», вимощення «І».

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно приписів ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно положень ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до п.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Отже, указана норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у статті 16 ЦК України.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність або відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення чи захисту в обраний спосіб.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Дмитрушківської сільської ради Уманського району Черкаської області про визнання права власності на житловий будинок з надвірними спорудами в порядку спадкування після смерті його матері.

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності з ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Враховуючи, що ОСОБА_2 за життя розпорядилася належним їй майном шляхом складання заповіту, спадкування здійснюється за заповітом.

Положеннями ч.ч.1,3 ст.1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

У відповідності з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Позивач, проживаючи разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, спадщину фактично прийняв та в подальшому звернувся до нотаріуса із заявою про отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно, але, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, у видачі такого свідоцтва йому було відмовлено.

Суд враховує, що інші спадкоємці, які б прийняли спадщину у порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України шляхом спільного проживання, відсутні. Крім цього, інші спадкоємці за заповітом відсутні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Згідно положень п. 4.14, 4.18 глави 10 Порядку здійснення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину здійснюється за наявності необхідних документів, що підтверджують наявність певних юридичних фактів, у тому числі й склад спадкового майна. У разі, якщо у спадкоємців відсутні всі необхідні документи, питання визнання права на спадщину вирішується у судовому порядку.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права.

Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України).

В силу ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Права власника майна підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб.

Судом встановлено, що житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , рахувався за матір`ю позивача ОСОБА_2 у відповідності до погосподарської книги, але інформації про те, що право власності на спадковий житловий будинок спадкодавцем за життя було зареєстровано немає, та у спадкоємця правовстановлюючий документ на зазначене будинковолодіння відсутній, що на цей час позбавляє позивача можливості скористатися своїм правом та належним чином оформити свої права на спадковий житловий будинок.

За таких обставин, з урахуванням досліджених доказів по справі суд визнає, що наявні достатні підстави для визнання за позивачем права власності в порядку спадкування, таке визнання не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб і може бути прийняте, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Суд вирішує судові витрати в порядку ст. 141 ЦПК України, але позивач у своїй заяві на стягненні судових витрат не наполягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11, 15, 16, 319, 321, 328, 356-358, 1216, 1222, 1226, 1268, 1269 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 13, 76, 81, 89, 141, 247, 259, 263-265, 268, 272, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп НОМЕР_1 , в порядку спадкування за заповітом право власності на житловий будинок з господарськими спорудами АДРЕСА_1 , після смерті матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Р. В. Піньковський