ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

24 листопада 2022 року м. Чернівці Справа № 2-82/12

Чернівецький апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Лисака І.Н., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби міністерства юстиції України, від імені якого діє Кушнір Людмила Володимирівна, на ухвалу Кіцманського районного суду Чернівецької області від 31 жовтня 2022 року у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Департамент державної виконавчої служби відділу примусового виконання рішень, ОСОБА_2 , товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фактор Плюс», публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк», ОСОБА_3 , про визнання бездіяльності головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України незаконною та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 31 жовтня 2022 року скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби міністерства юстиції України, від імені якого діє Кушнір Л.В., подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 , одночасно клопотав щодо відстрочення сплату судового збору на розумний строк або до ухвалення рішення у справі, яке мотивоване тим, що апелянт є бюджетною установою, фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України, розрахунково-касове обслуговування якої відповідно до Бюджетного кодексу України здійснюється Державною казначейською службою України та лише в межах відкритих асигнувань.

Зазначене клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) зазначив, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року, § 59).

Провадження №22-ц/822/933/22

Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (Рішення ЄСПЛ у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia») від 20 лютого 2014 року, § 111).

Згідно з чч.1 та 3 ст.136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено ЗУ «Про судовий збір».

Слід зазначити, що встановлений статтею 8 Закону України «Про судовий збір» перелік умов, за яких особа може бути звільнена від сплати судового збору, також є вичерпним.

Положення пунктів 1 та 2 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), а положення пункту 3 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Сторона, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 12 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Звільнення від сплати судового збору, його відстрочення чи розстрочення є правом, а не обов`язком суду, який, вирішуючи це питання, враховує майновий стан сторони, що є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується клопотання.

Правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 січня 2021 року у справі № 0940/2276/18, вказує, що юридична особа не позбавлена права звернутися із клопотанням про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, і суд за результатами розгляду цього клопотання не обмежений у праві на власний розсуд відстрочити або розстрочити таку сплату.

Також, суд враховує висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 28 квітня 2021 року у справі №640/3393/19 в якій зазначено, що особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору.

Проте, апеляційна скарга в розгляді, що стосується сплати судового збору, не містить доводів та доказів наявності обставин, що унеможливлює сплату визначену ЗУ «Про судовий збір» розміру судового збору при поданні апеляційної скарги, а лише обмежується доводами, що апелянт є бюджетною установою, фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України, розрахунково-касове обслуговування якої відповідно до Бюджетного кодексу України здійснюється Державною казначейською службою України та лише в межах відкритих асигнувань, що є недостатнім для застосування судом положень ст. 8 ЗУ «Про судовий збір» про відстрочення сплати судового збору.

Таким чином, клопотання задоволенню не підлягає.

Варто зазначити, що відмова у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги не може вважатися обмеженням доступу до суду у розумінні п.1 ст.6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

Апеляційна скарга подана з порушенням вимог п.3 ч.4 ст.356 ЦПК України, яка передбачає, що до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до п.п.9 п.1 ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду апеляційної і касаційної скарги на ухвалу суду; заяви про приєднання до апеляційної чи касаційної скарги на ухвалу суду юридичною особою ставка судового збору встановлюється в розмірі 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі ст.7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2022 рік» з 01 січня 2021 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 2481 грн.

Положення зазначеної норми застосовуються при поданні апеляційних і касаційних скарг на всі без винятку ухвали суду, які підлягають оскарженню, незалежно від того, чи передбачено Законом України «Про судовий збір» справляння судового збору за подання таких заяв, за результатами розгляду яких виносяться відповідні ухвали. Такий правовий висновок висловила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 травня 2018 року (справа № 915/955/15).

Отже, оплаті підлягає судовий збір в розмірі 2481 грн за такими реквізитами: рахунок: UA0024405; отримувач коштів Чернівецьке ГУК/Чернівецька ТГ/22030101, код отримувача (ЄДРПОУ) 37836095, банк отримувача коштів Казначейство України (ЕАП), код банку (МФО) 899998, код класифікації доходів бюджету 22030101 призначення платежу судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення суду, назва суду Чернівецький апеляційний суд.

Згідно ч.2 ст.357 ЦПК України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

За вказаних обставин, апеляційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням строку п`ять днів з дня отримання копії даної ухвали для виправлення зазначеного вище недоліку.

Керуючись ст.ст.136, 185, 356, 357, ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби міністерства юстиції України, від імені якого діє ОСОБА_4 , про відстрочення сплати судового збору відмовити.

Апеляційну скаргу відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби міністерства юстиції України, від імені якого діє Кушнір Людмила Володимирівна, на ухвалу Кіцманського районного суду Чернівецької області від 31 жовтня 2022 року залишити без руху.

Для усунення недоліків надати відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби міністерства юстиції України строк п`ять днів з дня отримання копії ухвали, про що повідомити останнього.

Роз`яснити, що в разі невиконання зазначених вимог апеляційна скарга буде визнана неподаною та повернута апелянту.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.Н. Лисак