Справа № 694/659/22
22 листопада 2022 року м. Сміла
Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Криви Ю.В.,
секретаря судового засідання Холодняк Л.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Сміла цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСТДОРСТРОЙ», третя особа ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -
встановив:
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСТДОРСТРОЙ», третя особа ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.
В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, 24 березня 2021 року о 21 годині 10 хвилин він, рухаючись на 81 км+250 м автомобільної дороги Н-16 Золотоноша Черкаси Умань (Звенигородський район) в автомобілі «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить йому на праві приватної власності, потрапив у вибоїну у зв`язку з наявністю по ходу його руху на дорожньому покритті ям, які неможливо було об`їхати, і в темну пору доби неможливо було заздалегідь побачити, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками.
Внаслідок потрапляння у вказану яму автомобіль різко повело в сторону та він зупинився. Як виявилося автомобілю завдано пошкодження переднього лівого колеса, диску.
На місце ДТП відразу були викликані працівники поліції в присутності яких було встановлено розмір вибоїни, яка стала причиною ДТП. Так, її розмірами є: 0,7 м шириною, 1,2 м довжиною та 0,1 м глибиною. Такі розміри порушують п. 1,5 ДСТУ 3587-97 «Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди». Попереджувальні дорожні знаки на даній ділянці дороги відсутні.
За результатами ДТП 224.03.2021 інспектором ВП № 2 РУП ГУНП в Черкаській області складено два протоколи про адміністративні правопорушення: серії ДПР 18 № 249891 відносно нього за ст. 124 КУпАП та серії ДПР 18 № 019242 відносно ОСОБА_2 за ч. 4 ст. 140 КУпАП.
Постановою Смілянського міськрайонного суду черкаської області від 19 квітня 2020 року провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постановою Черкаського районного суду Черкаської області від 25.05.2020 визнано ОСОБА_2 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за таких обставин: 24.03.2021 о 21 годині 10 хв., ОСОБА_2 будучи відповідальною особою за утримання у безпечному експлуатаційному стані ділянки автомобільної дороги Н-16, своєчасно не вжив заходів щодо ліквідації вибоїни, шириною 0,7 м, довжиною 1,2 м, глибиною 0,1 м, що призвело до ДТП з матеріальним пошкодженням автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 з матеріальними збитками, чи порушив вимоги п. 1.5 Правил дорожнього руху України та ДСТУ 3587-97.
Вважає, що постанова Черкаського районного суду Черкаської області від 25.05.2020 є доказом того, що шкода заподіяна його правам та законним інтересам саме з вини відповідача.
14 грудня 2-21 року він звернувся з письмовою вимогою до відповідача про добровільне відшкодування завданих збитків. Згідно даних сайту Укрпошти вказаний лист було отримано 23 грудня 2021 року, проте жодної відповіді не надано.
У зв`язку з механічним пошкодженням автомобіля, а саме пошкодженням переднього лівого колеса, він був змушений купувати дві автошини. Так, відповідно до рахунку фактури № 48 від 28.03.2021 вартість придбаних ним двох автошин становить 5050 грн. Також йому були надані шиномонтажні послуги та здійснено розкатку диску, що в загальному розмірі становить 650 грн, що підтверджується товарним чеко № 149 від 28.03.2021. Окрім того, він вимушений був скористатись послугами евакуатора.
Також зазначив, що з вини відповідача йому була завдана моральна шкода, яка полягає у психологічному стресі. Зокрема, на нього було складено протокол про адміністративне правопорушення у зв`язку з ДТП та існувало питання щодо притягнення його до відповідальності. Він стратив спокій, його самопочуття та психологічний стан погіршився. Він витрачав особистий час та кошти для відвідування Смілянського міськрайонного суду Черкаської області по справі про притягнення його до відповідальності, було витрачено особистий час та кошти для ремонту автомобіля. Він був змушений змінити свої життєві плати, у зв`язку з відсутністю справного автомобіля, окрім того, кошти були направлені на його ремонт. Автомобіль є для нього єдиним засобом пересування. Його відсутність у справному стані призвело до істотних змін у його житті і вимагало додаткових зусиль для організації життя. Він дуже бережно ставиться до експлуатації транспортних засобів, ніколи не допускав керування автомобілем у несправному стані. Тому вказана подія значно вплинула на його емоційний стан. Він відчував душевний дискомфорт; вимушений був витрачати свій час на те, щоб поновити свої порушені права. Тому, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості вважає, що сума моральної шкоди становить 10 000,00 грн.
Просив стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в розмірі 5700 грн та моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.
В судові засідання позивач ОСОБА_1 не з`являвся, надав суду заву, в якій просив розглянути справу без його участі. Заперечень щодо заочного розгляду справи від позивача не надходило.
Відповідач свого уповноваженого представника в судове засідання не направив, процесуальним правом надання відзиву не скористався.
Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання також не з`явився, пояснень по суті спору не надав.
За таких обставин суд ухвалює провести заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Оскільки сторони в судове засідання не з`явились то фіксація судового засідання не здійснювалась.
Дослідивши обставини справи, докази, надані позивачем в обґрунтування своїх вимог, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду наведено у статті 1166 Цивільного кодексу України, за змістом якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Отже, для відшкодування завданої майнової шкоди позивачу необхідно довести: неправомірність поведінки особи (вину заподіювача шкоди); наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою.
Наявність усіх зазначених умов є у їх сукупності є обов`язковою для ухвалення судом рішення про відшкодування шкоди.
Відсутність хоча б одного із цих елементів виключає відповідальність за завдану шкоду.
Саме на позивача покладений обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.
Водночас, відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) немає вини у заподіянні шкоди.
Згідно ст. 10 Закону України «Про автомобільні дороги» управління автомобільними дорогами загального користування здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства та управління автомобільними дорогами загального користування державного значення.
Відповідно до ст. 11 цього Закону основними обов`язками органу державного управління автомобільними дорогами загального користування є, зокрема, організація будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування державного значення відповідно до державних будівельних норм і стандартів, а також переліків об`єктів та обсягів бюджетних коштів на будівництво, реконструкцію та капітальний ремонт автомобільних доріг загального користування, затверджених Кабінетом Міністрів України; здійснення контролю за станом автомобільних доріг загального користування державного значення, виявлення аварійно-небезпечних місць (ділянок) та місць концентрації дорожньо-транспортних пригод і здійснення заходів щодо їх ліквідації.
Згідно з п.3 ч.1 ст.13 цього Закону орган державного управління автомобільними дорогами загального користування відповідає за відшкодування збитків користувачам автомобільних доріг загального користування у порядку, визначеному законом.
За приписами ст. 9 Закону України «Про дорожній рух» до компетенції власників автомобільних доріг або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху належить, зокрема розробка програм та здійснення заходів щодо ремонту та утримання у безпечному для дорожнього руху стані доріг, вулиць та залізничних переїздів, зон відчуження; компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішеннями судових органів; передача права на експлуатаційне утримання доріг, вулиць та залізничних переїздів іншим юридичним особам; своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а у разі неможливості невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами; організація виконання встановлених вимог щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.
Відповідно до ч.1 ст.24 Закону України «Про дорожній рух» власники доріг або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.
Згідно п.2 Правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони, затверджених Постановою КМ України № 198 від 30.03.1994 року ремонт і утримання дорожніх об`єктів (крім залізничних переїздів), що перебувають у загальнодержавній власності, здійснюється дорожньо-експлуатаційними організаціями, які належать до сфери управління Укравтодору, а тих, що перебувають у комунальній власності, - відповідними комунальними дорожньо-експлуатаційними організаціями.
Згідно п.1 Положення про Державне агентство автомобільних доріг України, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 439 від 10.09.2014 року Державне агентство автомобільних доріг України (Укравтодор) є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства.
Основними завданнями Укравтодору є реалізація державної політики у сфері дорожнього господарства та здійснення державного управління автомобільними дорогами загального користування, здійснення управління об`єктами державної власності (п. 3 Положення).
За змістом пунктів 5, 11 Правил власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації, користувачі дорожніх об`єктів та спеціалізовані служби організації дорожнього руху зобов`язані забезпечувати зручні і безпечні умови руху, сприяти збільшенню пропускної спроможності дорожніх об`єктів, запобігати травмуванню учасників дорожнього руху, пошкодженню транспортних засобів і дорожніх об`єктів, забрудненню навколишнього середовища.
Власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов`язані: своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху; постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; контролювати якість робіт, що виконуються підрядними організаціями; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг.
Отже, у розумінні наведених положень у разі заподіяння власникам транспортних засобів збитків внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася через незадовільне утримання доріг, такі збитки має бути відшкодовано власниками доріг або уповноваженими ними органами.
Водночас нормою ст.9 Закону України «Про дорожній рух» власникам доріг або уповноваженим ними органам дозволено передавати права на експлуатаційне утримання доріг, вулиць та залізничних переїздів іншим юридичним особам.
В своєму позові ОСОБА_1 зазначає, що він є власником транспортного засобу «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , та в матеріали справи надано копію свідоцтва про реєстрацію вказаного транспортного засобу, однак власника в ньому не зазначено, тобто надано копію лише однієї сторони свідоцтва.
Також в матеріали справи надано копію постанови Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 19 квітня 2021 року про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБИ_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 125 КУпАП в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Тобто, дана постанова була роздрукована з Єдиного реєстру судових рішень, зі змісту якої не вбачається, що справа розглядалась відносно ОСОБА_1 .
Окрім того, в матеріали справи позивачем надано копії протоколу про адміністративне правопорушення, складеного на ОСОБА_2 та постанови Черкаського районного суду Черкаської області від 25 травня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч. 4 ст. 140 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення.
На підтвердження матеріальних збитків позивач надає товарний чек № 149 від 28 березня 2021 року, виданий ФОП ОСОБА_3 , згідно якого шиномонтажні послуги складають 350 грн, розкатка диску 300 грн, а всього 650 грн та Рахунок-фактуру № 48, виданий ФОП ОСОБА_4 на придбання двох шин на загальну суму 5050,00 грн., а також вимогу про відшкодування матеріальної шкоди.
Разом із тим, вищевказані документи не підтверджують суму матеріальної шкоди, яка була спричинена внаслідок ДТП позивачеві, а лише є констатацією факту вартості робіт та шин.
Також, з товарного чеку та рахунку фактури не вбачається кому саме їх було видано. Позивач у позові зазначає, що внаслідок ДТП було пошкоджено переднє ліве колесо, однак не обґрунтовує необхідність придбання шин у кількості двох штук.
Також суду не надано висновку експерта, яким би було встановлено вартість матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
За положеннями ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Як слідує зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Отже, суду не надано належних та допустимих доказів, що спричинена матеріальна шкода, завдана ДТП саме у заявленому позивачем розмірі мала місце.
Експертний висновок на підтвердження вищевказаних обставин позивачем в процесі розгляду справи не наданий та питання про призначення судової експертизи позивачем не порушувалось.
Надані позивачем докази придбання двох шин, шиномонтажу та розкатку диску не підтверджують характеру отриманих автомобілем пошкоджень внаслідок ДТП.
У спірних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди (її розмір), протиправність (незаконність) поведінки відповідача та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.
Оскільки суд дійшов висновку про відмову у позові про відшкодування майнової шкоди, позовні вимоги про компенсацію моральної шкоди є безпідставними.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати зі сплати судового збору слід віднести за рахунок держави.
Керуючись ст.ст.12, 81, 133, 141, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд -
ухвалив:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСТДОРСТРОЙ», третя особа ОСОБА_2 відмовити повністю.
Судові витрати зі сплати судового збору віднести за рахунок держави.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 28 листопада 2022 року.

Головуючий: Ю. В. Крива