Справа № 450/3738/21 Головуючий у 1 інстанції: Мельничук І.І.
Провадження № 22-ц/811/1240/22 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2022 року м.Львів

Справа № 450/3738/21

Провадження № 22ц/811/1240/22

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.

секретар Іванова О.О.

розглянув справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області, ухвалене у м. Пустомити 28 квітня 2022 року у складі судді Мельничук І.І., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , з участю третьої особи: ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про стягнення майнової та моральної шкоди, -

встановив:

8 вересня 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з цим позовом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 3 грудня 2019 року ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Peugeot Expert», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснив зіткнення з автомбілем «Volkswagen», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під його ( ОСОБА_2 ) керуванням. Внаслідок ДТП його (позивача) автомобіль зазнач технічних пошкоджень. Зазначає, що винуватцем ДТП є відповідач ОСОБА_1 , який керував автомобілем «Peugeot Expert», що належить відповідачу ОСОБА_3 . Про настання страхового випадку повідомлено ПАТ «НАСК «Оранта», яка 30 січня 2020 року здійснила йому (позивачу) виплату страхового відшкодування в розмірі 34 812,57 грн. ОСОБА_1 відшкодував йому 2 000 грн. франшизи. Стверджує, що він (позивач) фактично поніс витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу «Volkswagen» в сумі 66 070 грн. Посилається на те, що при зверненні в страхову компанію йому пояснили, що різниця у вартості ремонту та страхових виплатах полягає в тому, що при розрахунку виплати враховується коефіцієнт фізичного зносу автомобіля, а при здійсненні ремонту деталі замінюються на нові, а тому різниця підлягає стягненню з відповідача - винуватця ДТП. Згідно інформації, наданої Територіальним сервісним центром 4641 ВСЦ ГСЦ МВС України у Львівській області, транспортний засіб «Peugeot Expert», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований за ОСОБА_3 . Просить стягнути з відповідачів солідарно кошти для повного відшкодування завданої йому шкоди. Крім того, внаслідок ДТП йому заподіяно моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з ушкодженням автомобіля та неможливістю протягом тривалого часу користуватися ним, порушення нормальних життєвих зв`язків. Через пошкодження автомобіля він змушений був самостійно шукати кошти для ремонту та внаслідок обмеження економного сімейного бюджету він зазнав душевних страждань, погіршились взаємовідносини у сім`ї. Моральну шкоду оцінює у 10 000 грн.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 квітня 2022 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 29 257,43 грн., моральну шкоду у розмірі 3 000 грн. Проведено розподіл судових витрат. У решті позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 . В апеляційній скарзі посилається на те, що він застрахував свою цивільно-правову відповідальність в межах 100 000 грн. за шкоду, заподіяну майну, тому додаткова сума відшкодування, недоплачена позивачу в результаті ДТП, покривається лімітом страхового відшкодування, а, відповідно, вона повинна бути покладена саме на страхову компанію, яка взяла на себе зобов`язання по відшкодуванню шкоди, завданої позивачу. Просить скасувати рішення в частині стягнення з нього грошових коштів в сумі 29 257,43 грн.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до частин 4,5 ст.268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, прийнятого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Встановлено, що 3 грудня 2019 року ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Peugeot Expert», державний реєстраційний номерНОМЕР_1 , здійснив зіткнення з автомбілем «Volkswagen», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобілем «Fiat Siena», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_4 , внаслідок чого автомобілі отримали технічні пошкодження, а також пошкоджено огорожу заїзду до будинку.

Постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 15 січня 2020 року ОСОБА_1 визнано винуватим у скоєні ДТП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн.

30 січня 2020 року ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» виплатила позивачу страхове відшкодування в сумі 34812,57 грн., ОСОБА_1 відшкодував 2000 грн., що складає розмір франшизи.

Страхова виплата є недостатньою для повного відшкодування завданої шкоди, розмір якої становить 66 070 грн., що підтверджується наданим позивачем рахунком №1 від 6 січня 2020 року, виданим ПП ОСОБА_5 на роботи по ремонту транспортного засобу «Volkswagen», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 22, ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно зі ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах.

Положення статті 1188 ЦК України є спеціальними щодо статті 1166 зазначеного Кодексу, у зв`язку із чим перевага в застосуванні повинна надаватися спеціальній нормі.

Вирішуючи спори, пов`язані з відшкодуванням шкоди, завданої взаємодією кількох джерел підвищеної небезпеки, зокрема, зіткненням транспортних засобів, належить виходити з того, що у цьому випадку шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто з урахуванням принципу вини (стаття 1188 ЦК України). Отже, за цих обставин обов`язок відшкодування шкоди покладається на ту особу, з вини якої завдано шкоду. Якщо наявна вина всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, шкода відшкодовується кожним з них залежно від ступеню вини.

Джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини.

Таким чином, правила щодо відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, встановлені ст. 1188 ЦК України, згідно ч. 1 якої шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 979 цього Кодексу за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно із ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст. 6 цього Закону страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно із п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування», франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Згідно із ст. ст. 12, 36.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Матеріалами справи стверджується, що виплачене страхове відшкодування недостатнє для повного відшкодування завданої шкоди з вини відповідача.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції вірно стягнув з ОСОБА_1 різницю між фактичним розміром шкоди і страховими виплатами, що становить 29 257,43 грн.

Згідно із ч. 1, 2 п. 3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Згідно із п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31 березня 1995 року розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

При визначенні розміру завданої позивачеві моральної шкоди (3000 грн.) суд першої врахував засади розумності, виваженості та справедливості, вірно вважав, що заявлений позивачем розмір моральної шкоди в 10 000 грн. є завищеним.

Відшкодування шкоди покладається на винну в ДТП особу, а тому суд першої інстанції вірно відмовив у стягненні майнової та моральної шкоди зі ОСОБА_3 .

Звисновками суду, які відповідають встановленим обставинам справи, належить погодитися, оскільки судом правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду. Підстави для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись: ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 квітня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 28 листопада 2022 року.

Головуючий______________________Т. І. Приколота

Судді: ________________ Ю.Р.Мікуш ___________________ Р.В. Савуляк