Провадження 4-с/127/66/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2022 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Федчишена С.А.,

при секретарі Підвисоцькій О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці скаргу ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державного виконавця Ямпільського районного відділу державної виконавчої служби Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Мушик Тетяни Василівни, за участю заінтересованої особи ОСОБА_2 ,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд із скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця Ямпільського районного відділу державної виконавчої служби Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Мушик Тетяни Василівни, за участю заінтересованої особи ОСОБА_2 . Скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 звернувся до виконавчої служби з заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання (виконавчий лист №127/12938/20) за рішенням Вінницького міського суду Вінницької області про: усунути ОСОБА_1 перешкоди у спілкуванні з дочкою та її вихованні і встановити способи побачень ОСОБА_1 з дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступним чином: Побачення з дитиною без присутності матері і без обмеження місць зустрічі ( з правом забирати дитину з навчальних та виховних закладів): Четверта п`ятниця кожного місяця з 16.00год. до 19.30год.; Четверта неділя щомісяця з 10.00 год. до 18.00 год.; Другий тиждень кожного місяця з п`ятниці 17.00 год. до неділі 17.00 год.; 22 листопада щороку з 10.00 год. до 19.30 год.( без порушення навчального процесу); 5 грудня щороку з 10.00 год. до 19.30 год. ( без порушення навчального процесу); На наступний день державних та неробочих днів згідно Кодексу законів про працю України з 10.00 год. до 19.30 год.; В період літніх канікул з 10.00 год. 1 липня до 20.00 год. 10 липня кожного року; В період зимових канікул з 10.00 год. 8 січня по 20.00 год. 20.00 год 14 січня кожного року; Дитина ОСОБА_3 передається батьку ОСОБА_1 за місцем проживання дитини або за місцем її навчання в дошкільному навчальному закладі або школі. З мотивувальної частини вбачається, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області у справі № 127/12938/20 визначено способи виховання доньки, а саме побачення батька з дитиною без присутності матері та обмеження місць зустрічі кожний другий тиждень кожного місяця з п`ятниці 17.00 год. до неділі 17.00 год. Приїхавши за адресою проживання доньки з свідком ОСОБА_4 о 17.00 год. 07.10.22р. намагався провести час з своєю донькою, але нажаль так як донька проживає з матір`ю і її батьками дідусем і бабусею які не приязно ставляться до мене, та усіляко налаштовують ОСОБА_3 проти батька, чим унеможливлюють виконання ухвали суду, провести час з донькою не вдалось. Донька ОСОБА_3 відмовлялась брати від ОСОБА_1 подарунки, та повідомила що викинула речі які він привозив попереднього разу. Жодних поважних причин у доньки не було, донька не змогла пояснити свою відмову спілкуватись або поїхати із скаржником. Скаржник постійно пише пояснення до акту, та вказує на протиправні дії матері ОСОБА_2 , її батьків, свідків які залучаються лише зі сторони боржника та також здійснюють перешкоди в спілкуванні та вихованні з донькою. ОСОБА_5 приблизно о 17.15 год. 07.10.22р. зателефонувала на номер 102 та повідомила що ОСОБА_1 «має умисел на втручання в діяльність працівника державної виконавчої служби при виконанні ним службових обов`язків, перебуваючи біля будинку АДРЕСА_1 » «та вихопив з рук державного виконавця Акт, чим перешкодив належному складанню останньою даного Акту та виконанню нею своїх службових обов`язків». ОСОБА_5 вважала що ОСОБА_1 не має права вносити відомості в Акт складений 07.10.22р. окрім особистого підпису, також відмовила в його клопотанні стосовно залучення свідка сусідки котрій вже 82 роки, просив вказати що виконавче провадження здійснюється на проїзній частині с. Дзигівки ( в Ухвалі суду вказується місце проживання дитини, в актові вказується АДРЕСА_1 ), просив вказати також що йому чиняться перешкоди боржником ОСОБА_2 а також звучать погрози його свідкові ОСОБА_4 та особисто йому від колишнього тестя. На його клопотання та звернення ОСОБА_5 не реагувала, та відмовилась вносити до Акту, після чого ОСОБА_1 підписав Акт та в ніс запис що з Актом не згодний та додав пояснення( приймати пояснення від нього ОСОБА_5 відмовилась). Після виклику поліції ОСОБА_5 почала складати декілька Актів, відмовилась надати їх скаржнику для ознайомлення, та підпису, повідомила що закриє дане виконавче провадження. Приблизно о 21 год 07.10.22р. скаржника звинувачено в проступку за ч. 1 ст. 343 КК України, на очах в доньки його було повалено на землю працівниками поліції, надіто кайданки, здійснено обшук машини. О 1год. 08.10.22р. його було відпущено з відділку поліції у зв`язку з відсутністю підстави для затримання. Своїми діями ОСОБА_5 унеможливила виконання Ухвали суду, завдала психологічної шкоди здоров`ю малолітній доньці ОСОБА_3 , завдала шкоди здоров`ю скаржника, що підтверджують виписки наданої «Міською клінічною лікарнею медичної допомоги» надані 08.10.22р,м. Вінниця. Вул. Київська, буд. 68. Попередньо звертався з заявами до державної виконавчої служби м. Ямпіль що йому чиняться перешкоди в спілкуванні з донькою за місцем її проживання, просив неодноразово залучити служби для відновлення контакту батька з донько, надати психологічну допомогу доньці, залучати свідків які не проживають в селі Дзигівка ( сусіди, родичі), пояснюючи необхідністю діяти лише в інтересах малолітньої доньки, та нормальному розвитку доньки. Усі заяви та звернення вище перераховані були надіслані з електронним підписом мною на електронну пошту та в подальшому внесені до АСВП. Від моменту відкриття виконавчого провадження і по даний час ухвала суду жодного разу не була виконана в повній мірі. У встановлений судом день - другий тиждень місяця з п`ятниці з 17.00 год по неділю 17.00 год (07.10.2022 р.), жодних дій для виконання виконавчого провадження державним виконавцем Мушик Т.В. не вчинено, та відмовлено в внесені в акт що ухвала суду не виконана, ОСОБА_5 має на меті лише закрити дане виконавче провадження. Ігнорування старшим державним виконавцем необхідності виконання боржником рішення суду у встановлений день побачення батька з дитиною 07.10.2022р., що визначене ухвалою суду дня побачення є необгрунтованим та незаконним. Вважає, що боржник не надала доказів того, що 07.10.2022 р. через об`єктивні перешкоди не може виконати рішення суду, а також не надала доказів, що не може виконати рішення суду в інший день. Скаржник просив ОСОБА_2 дозволити йому знаходитись за місцем проживання доньки, якщо ОСОБА_6 не бажала їхати із ним, на що йому було відмовлено як боржником так і її батьками. Через дії ОСОБА_2 скражник позбавлений будь-якої можливості на спілкування, навчання, відпочинок, фізичний і духовний розвиток доньки. Донька відмовляється називати його ПАПОЮ, пояснюючи що «мама шукає іншого папу для АНІ». Підставою для заяви стали перешкоди з боку боржника побаченням стягувача з дитиною та не вчинення державним виконавцем Мушик Т.В. у виконавчому провадженні №68964976 від 09.05.2022 р. усіх заходів для виконання ухвали суду під час виконавчих дії. Не внесення державним виконавцем до акту фактів, подій, пропозицій стягувана, не внесення всіх обставин. В акті не зазначено відомості, викладені стягувачем, а також не зазначено інші відомості щодо виконання судового рішення, що мають суттєве значення щодо його виконання. Вчинено дії які унеможливили проведення особистого часу між донькою та батьком. Просить визнати бездіяльність державного виконавця МУШИК Т.В. у справі ВП № 68964976. Скасувати Акт державного виконавця від 07.10.2022. Зобов`язати вчиняти виконавчі дій у виконавчому провадженні № 68964976 та зобов`язати вживати заходів для побачення стягувана з донькою по ухвалі Вінницького міського суду Вінницької області від 12.01.2022 р. у справі № 127/12938/20 спосіб. Встановити судовий контроль за виконанням ухвали суду № 127/12938/20. Внести ОСОБА_2 в Єдиний реєстр боржників а саме « Боржники, що перешкоджають у побаченні з дитиною» на сайті міністерства Юстиції. Зобов`язати Ямпільський районний відділ державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) державного виконавця винести постанову про невиконання, та стягнути штраф з боржника ОСОБА_2 в розмірі 1700 гривень.

В судовому засіданні скаржник підтримав скаргу, просив задовольнити.

Державний виконавець в судовому засіданні скаргу не визнала, заперечувала щодо її задоволення.

Боржник в судове засідання не з`явилась з невідомих суду причин, хоча про місце, день та час розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином.

Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 450 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути скаргу у відсутність боржника, який належним чином повідомлений про місце, день та час розгляду скарги.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали скарги, цивільної справи та виконавчого провадження, суд прийшов до наступного висновку.

Так, судом встановлено, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12.01.2022 було затверджено мирову угоду укладену 12.01.2022 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , якою визначено місце проживання дитини та встановлено способи побачень батька із дитиною та їх графік.

ОСОБА_1 звернувся до Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) із заявою про примусове виконання ухвали суду від 12.01.2022 в частині побачень з дитиною.

09.05.2022 старшим державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Заверухою Ж.А. було відкрито виконавче провадження № 68964976, про що винесено відповідну постанову.

З матеріалів виконавчого провадження № 68964976 вбачається, що 06.05.2022 боржником ОСОБА_2 було подано заяву до ДВС про зміну місця проживання, в якій вона повідомила, що у зв`язку з військовими діями на території України та ракетними ударами по великих містах, а також сімейними обставинами, вона разом з донькою ОСОБА_3 вимушена переїхати за адресою: АДРЕСА_1 . Також у заяві боржник повідомила, що за вказаною адресою вона із донькою будуть проживати на постійній основі, судове рішення буде виконуватись належним чином.

На підставі доручення начальника Ямпільського відділу ДВС справа за № АСВП 68964976 була передана в межах одного відділу на період відпустки старшого державного виконавця Кабака Р.М.- головному державному виконавцю Мушик Т.В.

Згідно акту державного виконавця від 07.10.2022року складеного в присутності понятих: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , стягувач вирвав акт державного виконавця і відмовлявся віддавати, після чого державний виконавець викликала поліцію за № 102, вказавши причину виклику, те, що стягувач відмовляється віддавати акт вказуючи на те, що це підробний документ і він з ним має звернутися до суду. Стягувачу було роз`яснено те, що він має право брати копії документів, але не видирати у виконавця документи.

07.10.2022року державним виконавцем складено акт в присутності понятих: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_9 про те, що виходом за адресою виконання АДРЕСА_1 мати ОСОБА_2 не перешкоджає побаченню з дитиною. Мати передає дитину батькові ОСОБА_1 те не чинить перешкоди. Дитина ОСОБА_3 відмовилася проводити час з батьком.

Актом від 07.10.2022року складеного державним виконавцем в присутності понятих: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про те, що виходом за адресою виконання АДРЕСА_1 стягувач ОСОБА_1 вихопив у державного виконавця акт державного виконавця, з ним пішов до машини, там власноруч дописав свідка ОСОБА_9 і відмовлявся віддати акт державного виконавця.

Згідно пояснень ОСОБА_2 наданих 10.10.2022р. вбачається, що остання повідомляє начальника Ямпільського ВДВС УЗМУМЮ (м. Хмельницький) про те, що не чинить перешкод щодо побачень батька ОСОБА_1 з дитиною ОСОБА_10 . 07.10.2022р. ОСОБА_1 агресивно відносився до всіх присутніх, а особливо до державного виконавця, вимагав пред`явити посвідчення та кричав щоб виконавець пиконув місце виконавчих дій, оскільки не має прав там знаходиться. До дитини ніякого інтересу не проявляв.

07.10.2022року виконавець о 17:00 розпочала виконавчі дії про що були повідомлені поняті та сторони виконавчого провадження.

Стягувач ОСОБА_1 одразу ввімкнув відеозйомку на телефоні, залишивши дитину в стороні. Підійшов до виконавця та почав перевіряти посвідчення, заявляючи, що воно не дійсне, вимагав від виконавця залишити місце виконання.

Відповідно до Інструкції про порядок оформлення, обліку, використання та зберігання службових посвідчень працівників органів державної виконавчої служби посвідчення виготовляються і видаються за встановленим зразком. Посвідчення видаються терміном на 2 роки, тобто посвідчення виконавця яке було видане 01.12.2020, дійсне та відповідає вимогам.

Стягувач поводив себе агресивно до всіх присутніх, особливо прискіпливо він відносився до виконавця. Також постійно втручався у виконавчі дії стороння особа, яку привіз з собою стягувач. Стягувач вказував на те, що сусідка не має право бути понятою так як з його слів їй 82 роки.

Відповідно до частина 3 статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» понятими можуть бути будь-які дієздатні особи, які не мають особистої заінтересованості у вчиненні виконавчих дій і не пов`язані між собою або з учасниками виконавчого провадження родинними зв`язками, а також підлеглі учасників виконавчого провадження. Дієздатність людини зростає поступово, з віком. Так, із 6 років дитина може вступати до дитячої громадської організації, у 14 років за згодою батьків піти на роботу, у 16 років людина може бути притягнута до адміністративної відповідальності, у 18 отримує право брати участь у виборах, тощо. Саме з досягненням повноліття 18-річного віку людина набуває повної дієздатності в більшості галузей права.

Зокрема, при вчиненні виконавчих дій 07.10.2022 (другий тиждень кожного місяця з п`ятниці 17.00 год. до неділі 17.00 год) державним виконавцем здійснено виїзд за адресою місця проживання боржниці, про що складено акт державного виконавця, в якому зазначено: «Виходом за адресою місця проживання дитини АДРЕСА_1 встановлено, що ОСОБА_2 не перешкоджає побаченню з дитиною. Мати передає дитину батькові ОСОБА_1 та не чинить перешкоди. Дитина ОСОБА_3 відмовились проводити час з батьком». Акт містить підписи сторін виконавчого провадження та понятих. При цьому в акті зазначено що з актом стягувач не згодний і додає пояснення. ОСОБА_1 в акті державного виконавця дописав власноруч свідка ОСОБА_9 .

Відповідно до частини першої статті 19 Закону України «Про виконавче провадження», сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до цього Закону, підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, як виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (пункт 1 частини 1 статті 3 Закону).

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 1 статті 5 Закону визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з частиною 1 статті 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт 1 частини 2 статті 18 Закону).

Згідно ч.1 ст. 64 ЗУ «Про виконавче провадження» під час виконання рішення про відібрання дитини державний виконавець проводить виконавчі дії за обов`язковою участю особи, якій дитина передається на виховання, із залученням представників органів опіки і піклування.

Відповідно до ст. 64-1 Закону виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.

Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 цього Закону. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт, виносить постанову про накладення на боржника штрафу в подвійному розмірі, надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, звертається з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби, виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (із врахуванням обмежень, передбачених частиною десятою статті 71 цього Закону) та вживає інші заходи примусового виконання рішення, передбачені цим Законом.

У разі виконання рішення боржником виконавець складає акт та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Якщо боржник у подальшому перешкоджає побаченням стягувача з дитиною, стягувач має право звернутися до державного виконавця із заявою про відновлення виконавчого провадження. Після відновлення виконавчого провадження державний виконавець повторно здійснює заходи, передбачені цією статтею.

Рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною виконується у порядку, встановленому статтею 63 цього Закону.

ОСОБА_1 обгрунтовує вимоги скарги тим, що державним виконавцем не вчинено жодних дій щодо виконання рішення суду, оскільки ОСОБА_2 не надала йому дитину.

Однак, з даним твердженням суд не погоджується, оскільки як встановлено в акті державного виконавця від 07.10.2022року, ОСОБА_2 не чинила перешкоди, а дитина відмовилася проводити час з батьком.

Стаття 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Згідно статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюють вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки несуть основу відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Ухвалюючи рішення в справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), ЄСПЛ наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним.

Згідно правової позиції, яка міститься в постанові Верховного Суду від 10 вересня 2020 року у справі №824/308/20-а, Верховний Суд не погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що виконання даного рішення не може бути унеможливлено небажанням дитини спілкуватися зі стягувачем, оскільки це фактично є примушуванням дитини, що може призвести до психологічного тиску на дитину та явно не відповідатиме якнайкращим інтересам дитини в аспекті забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі.

Відповідно до статті 9 розділу ІХ Інструкції №512/5 у разі невиконання без поважних причин боржником рішення про встановлення побачення з дитиною державний виконавець здійснює заходи примусового виконання рішення, передбачені частиною третьою статті 64-1 Закону. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення про встановлення побачення з дитиною державний виконавець здійснює заходи примусового виконання рішення, передбачені частиною четвертою статті 64-1 Закону. При кожному наступному невиконанні боржником зазначеного рішення державний виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною четвертою статті 64-1 Закону.

Враховуючи те, що сама дитина не бажала бачитись із з батьком ОСОБА_1 , державний виконавець вірно дійшла висновку, що ОСОБА_2 не чинить перешкод щодо виконання рішення суду, а тому державний виконавець діяла в межах своїх повноважень та згідно чинного законодавства, а тому відсутні підстави визнати її дії бездіяльними та зобов`язувати вчиняти виконавчі дії щодо вжиття заходів для побачень стягувача з донькою, оскільки перш за все виконавець при виконання рішення суду має дбати в інтересах дитини.

Крім того, суд вважає що й відсутні підстави щодо зобов`язання виконавця винести постанову про не виконання рішення суду, адже відсутні на те правові підстави, оскільки рішення суду ОСОБА_2 виконувала.

Щодо вимоги скарги про встановлення судового контролю за виконанням ухвали суду № 127/12938/20, суд вважає що вона є безпідставною та необгрунтованою, а тому не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 260, 261, 447-453 ЦПК України, суд

ухвалив:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державного виконавця Ямпільського районного відділу державної виконавчої служби Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Мушик Тетяни Василівни, за участю заінтересованої особи ОСОБА_2 відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повне судове рішення складено 28.11.2022року.

Суддя: