ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2022 року м. Чернівці

справа № 727/3740/22

провадження 22-ц /868/22

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Перепелюк І. Б.

суддів Лисака І.Н., Литвинюк І.М.

секретар Собчук І.Ю.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 29 серпня 2022 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення штрафу за попереднім договором купівлі - продажу,

встановив:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення штрафу за попереднім договором купівлі - продажу.

Позов обгрунтовано наступним. В листопаді 2019 року між позивачем та відповідачем укладено попередній договір купівлі-продажу квартири, за яким ОСОБА_2 зобов`язався у строк до першого травня 2020 року продати ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 , власником якої є позивач.

Відповідач прийнятих на себе за договором зобов`язань не виконав, основний договір купівлі-продажу не уклав, продовжив проживати в квартирі.

В серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні квартирою. Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівців від 29.11.2021 року, яке набрала законної сили, позов було задоволено. Позивач вказував, що вищенаведеним рішенням суду від 29.11.2021 року встановлена обставина, що ОСОБА_2 не виконав умови попереднього договору купівлі-продажу від 07.11.2019 року та не уклав з позивачем основний договір купівлі-продажу.

Пунктом 10. попереднього договору між сторонами було досягнуто домовленість, що сторона, яка необґрунтовано відмовлятиметься від укладання договору купівлі-продажу у визначений п.1 попереднього договору термін, повинна повернути суму забезпечувального платежу, передбаченого п.7 даного договору, а якщо сторона 2 ( ОСОБА_2 ) відмовлятиметься (ухилятиметься) від укладання договору купівлі-продажу у строки та на умовах передбачених договором, вона зобов`язується сплатити штраф у розмірі 13% від суми забезпечувального платежу, передбаченого п.7 даного договору.

Позивач просив суд стягнути з відповідача штраф в сумі 15 210 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівців від 29 серпня 2022 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення штрафу за попереднім договором купівлі продажу залишено без задоволення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 29 серпня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Вважає, що підписавши попередній договір купівлі - продажу, відповідач взяв на себе зобов`язання у випадку відмови (ухилення ) від укладення договору купівлі - продажу у строки та на умовах, передбачених договором, сплатити штраф у розмірі 13% від суми авансу (4000 доларів США), сплачених ним згідно пункту 7 попереднього договору на підтвердження дійсних намірів про наступне укладення договору купівлі - продажу.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У поданому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що відповідно Витягу про державну реєстрацію прав №30655691 від 18.07.2011 року ОСОБА_1 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 .

07 листопада 2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено попередній договір купівлі-продажу вказаної квартири, посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Макеєвою Н.В.

Після підписання зазначеного попереднього договору, ОСОБА_2 вселився до даної квартири та почав там проживати. Відповідач разом зі своєю співмешканкою на ім`я ОСОБА_3 , так і не уклавши основного договору купівлі-продажу квартири, проживав в даній квартирі приблизно до 05 квітня 2022 року без жодних правових підстав.

Умовами попереднього договору (пункт 1) було передбачено конкретний термін укладення основного договору - до першого травня 2020 року.

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні квартирою шляхом виселення відповідача без надання іншого жилого приміщення.

Рішенням від 29 листопада 2021 року по справі № 727/8005/21 Шевченківського районного суду м.Чернівців усунуто перешкоди у користуванні та розпорядженні власністю шляхом виселення ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого приміщення.

Пунктом 10 попереднього договору між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було передбачено, що сторони за цим договором домовляються про те, що та із сторін, яка необґрунтовано відмовлятиметься (ухилятиметься) від укладення договору купівлі-продажу у визначений в п.1 цього Попереднього договору термін та на вищезазначених умовах, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням чи відмовою від договору купівлі-продажу; якщо Сторона 1 необґрунтовано відмовлятиметься (ухилятиметься) від укладення договору купівлі-продажу у визначений в пункті 1 цього попереднього договору термін та на вищезазначених умовах, він повинен повернути Стороні 2 суму забезпечу-вального платежу, отриманого Стороною 1 в повному обсязі, та сплатити штраф у розмірі 13% (тринадцять відсотків) від суми забезпечувального платежу, передбаченого п.7 даного договору; якщо Сторона 2 (відповідач) відмовлятиметься (ухилятиметься) від укладення до-говору

Тобто, у разі порушень умов договору відповідачем, він зобов`язувався сплатити штраф у розмірі 13% (тринадцять відсотків) від суми забезпечувального платежу.

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції, керуючись ст.367 ЦПК України, переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вказане рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам закону.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку, дійшов правильного висновку про безпідставність позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина перша статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 635 ЦК України встановлено, що попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір у майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору.

Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства.

Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства.

Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладено протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Відповідно до частини першої статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно з частинами 1, 2 ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Згідно ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлено, що Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівців від 14 квітня 2022 року по справі № 727/49/22 було визначено, що ті кошти, які ОСОБА_2 передав ОСОБА_1 - не є забезпечувальним платежем, а є авансом. Даним рішенням суду сума авансового платежу була стягнута з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 .

Згідно зі статтею 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Ознакою завдатку є те, що він слугує доказом укладення договору, на забезпечення якого його видано, і одночасно є способом платежу та способом забезпечення виконання зобов`язання.

З огляду на викладене, на відміну від завдатку, аванс - це лише спосіб платежу. Він не виконує забезпечувальної функції, а виконує функцію попередньої оплати, яка підлягає поверненню у випадку невиконання зобов`язання.

Правила статті 570 ЦК України поширюються на випадки, коли договір було укладено, але одна із сторін ухиляється від його виконання.

Внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише у разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу.

Встановивши, що між сторонами була досягнута домовленість щодо купівлі-продажу квартири, відповідач в рахунок попередньої оплати передав позивачу кошти, як авансовий платіж в рахунок сплати вартості об`єкта нерухомого майна, однак договір купівлі-продажу квартири не був укладений.

Враховуючи всі обставини справи, доводи апелянта про наявність підстав для стягнення з відповідача штрафу в розмірі 13% від суми авансу (4000 доларів США), сплачених ним згідно пункту 7 попереднього договору задоволенню на підлягають, оскільки, як вже було зазначено, аванс не є забезпечувальним платежем.

Доводи апелянта є аналогічними тим доводами, які були викладені в позові та перевірялися судом першої інстанції під час розгляду цього спору, однак висновків суду першої інстанції не спростовують і зводяться до суб`єктивного тлумачення чинних норм законодавства України та незгоди з висновками суду першої інстанцій стосовно встановлених обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом та не можуть бути підставами для скасування судового рішення.

Суд першої інстанцій забезпечив повний та всебічний розгляд справи на основі наданих сторонами доказів, оскаржуване рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 29 серпня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий І.Б. Перепелюк

Судді: І.Н. Лисак

І.Н. Литвинюк