Справа № 337/3328/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 грудня 2022 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя
у складі: головуючого судді Гнатик Г.Є.
за участю секретаря Побережної О.В.
розглянувши в м. Запоріжжі у порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,
05.10.2022 року позивачка ОСОБА_1 , звернулася до суду із вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 03.09.2005 року вона з відповідачем зареєструвала шлюб, від якого вони мають неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Донька проживає разом з нею та перебуває на її утриманні, тому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 2744 грн щомісячно, з урахуванням індексації, до досягнення донькою повноліття, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Ухвалою суду від 20.10.2022 року по справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін у судове засідання.
В судове засідання позивачка не з`явилася, звертаючись до суду із вказаним позовом, у позовній заяві зазначила про те, що просить розглядати справу у її відсутності.
Відповідач в судове засідання не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, відзив або зустрічний позов не подав, про час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином.
Як вбачається з відповіді на запит Департаменту реєстраційних послуг, відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,саме за цією адресою відповідач повідомлявся про розгляд справи.
Рекомендований лист відповідачем не отриманий та повернутий суду з відміткою поштового відділення зв`язку «Адресат відсутній за вказаною адресою».
Відповідач не скористався можливістю передбаченою ст. 178 ЦПК України, відзив на позов суду не надав.
Суд, враховуючи відсутність заперечень від позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим відповідно до ст.280 ЦПК України провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК Українифіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось.
Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у зв`язку з наступним.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З матеріалів справи вбачається, що гідно свідоцтва про народження № НОМЕР_1 , сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с.12,13).
До матеріалів справи долучено копію довідки, яка датована 08.04.2011 року про те, що неповнолітня ОСОБА_3 проживає за адресою: АДРЕСА_2 , без реєстрації, з матір`ю ( а.с.14).
Будь яких інших доказів щодо проживання дитини разом з матір`ю, ОСОБА_1 не надала.
Як зазначено у позові, відповідач не надає добровільної матеріальної допомоги на утримання дитини.
Згідно ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
На підставі ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
На підставі ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у останнього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Частиною 1 статті 181 Сімейного кодексу України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.
За змістом зазначених норм, будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. На даний час ніякої домовленості щодо виконання обов`язку утримувати дитину між сторонами не має, договір про сплату аліментів на дитину, в якому було б визначено розмір та строки виплати аліментів, між позивачем та відповідачем не укладався.
Відповідно до положень п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від №3 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом.
Відповідно до ст. 184 ч.1 СК України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Також суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олссон проти Швеції» (Olsson v. Sweden) від 27.11.1992 р., статус рішення - остаточне), і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Йогансен проти Норвегії» (Johansen. v. Norway) від 07.08.1996 року, статус рішення - остаточне).
Враховуючи, що донька сторін- ОСОБА_3 , проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 , знаходиться на її утриманні, оскільки відповідач такі доводи позивача не спростував, батько дитини- ОСОБА_2 , зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, а тому аліменти на утримання доньки підлягають стягненню за рішенням суду.
Позивачка просила стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі 2744 грн., щомісячно з урахуванням індексації.
Відповідно до ст.. 180 СК України, батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
На підставі ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у останнього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.
У порушення вимог ст. 182 ЦПК України, позивачка ухилилася від надання суду доказів її матеріального становища, жодної довідки про її доходи, суду не надала.
Згідно даних ГУ ДПС у Запорізькій області, отриманих судом 30.11.2022 року, відповідач ОСОБА_2 отримує пенсію у розмірі 5236 грн.
Відповідно до вимог діючого законодавства, батьки (мати та батько) несуть обов`язок утримання неповнолітньої дитини у рівних частках.
Беручи до уваги необхідність врегулювання виниклих між сторонами аліментних правовідносин на принципах справедливості, сумлінності і розумності, рівності батьків щодо обов`язку по утриманню дитини, враховуючи вимоги ст.184 СК України та виходячи зі встановленого Законом України "Про державний бюджет України на 2022 рік" прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку- 2744 грн., суд вважає, що заявлений позов, з урахуванням матеріального положення відповідача, та з врахуванням ухилення позивачки у наданні доказів щодо її матеріального становища, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.
Вирішуючи питання щодо суми аліментів, яка підлягає стягненню з відповідача, суд враховує, що позивачка наполягає на стягненні аліментів у твердій грошові сумі у розмірі 2744 грн.
Сімейне законодавство в рівних частинах покладає на батьків обов`язок по утриманню і вихованню дітей, тому суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , у твердій грошовій сумі 1372 грн. щомісяця, починаючи з 05.10.2022 року до досягнення дитиною повноліття ( 2744 грн.: 2 = 1372 грн.).
В іншій частині позовні вимоги ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Згідно з ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 496 грн. 20 коп.
Відповідно до ст.430 ЦПК України суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Керуючись ст. 180,182,184 СК України, ст. 141, 258,259,263-265, 268, 430 ЦПК України, суд, -
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ), аліменти на утримання неповнолітньої дитини- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій сумі 1372 грн. щомісячно, з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, починаючи з 05.10.2022 року і до повноліття дитини.
В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.
Стягнути з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ), на користь держави судовий збір в сумі 496 грн. 20 коп.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Г.Є. Гнатик