КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 листопада 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Головуючого судді: Олійника В.І.,

суддів: Сушко Л.П., Суханової Є.М.,

при секретарі: Панчошній К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «АРМТЕК» на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 05 липня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АРМТЕК» про визнання недійсними видаткових касових ордерів, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2019 року ОСОБА_1 , як законний представник в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просила визнати недійсним видатковий касовий ордер №3 від 20.09.2017 року на суму 45 000 грн, яка видається ОСОБА_1 на підставі: «Виплата частки статутного капіталу»; визнати недійсним видатковий касовий ордер №6 від 21.09.2017 року на суму 12 000 грн, яка видається ОСОБА_1 на підставі: «Виплата частки статутного капіталу»; визнати недійсним видатковий касовий ордер №9 від 22.09.2017 року на суму 45 000 грн, яка видається ОСОБА_1 на підставі: «Виплата частки статутного капіталу».

Позов обгрунтовувала тим, що ОСОБА_3 був учасником ТОВ «АРМТЕК» з належною часткою у розмірі 450 000 грн, що складає 10% статутного капіталу, 10% голосів, 10 часток відповідно до Статуту №7028553 ТОВ «Армтек».

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.

ОСОБА_1 , як законний представник в інтересах свого малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є спадкоємцем ОСОБА_3 відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом №155.

Вказувала, що ТОВ «АРМТЕК» в особі директора Литовченко Р.В. було оформлено оспорювані видаткові касові ордери, які не відповідають вимогам закону, що підтверджується тим, що документи на видачу готівки мають бути підписані керівником і головним бухгалтером або працівником підприємства, який на це уповноважений керівником, в той час, як дані ордери підписані лише керівником ТОВ «АРМТЕК».

Позивачка стверджує, що на момент підписання оспорюваних видаткових ордерів у колонці «Підстава» не було жодних написів.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 05 липня 2022 року позов задоволено.

Визнано недійсним видатковий касовий ордер №3 від 20.09.2017 рок, на суму 45 000 грн., яка видається ОСОБА_1 на підставі: «Виплати частки статутного капіталу».

Визнано недійсним видатковий касовий ордер №6 від 21.09.2017 року на суму 12 000 гривень, яка видається ОСОБА_1 на підставі: «Виплати частки статутного капіталу».

Визнано недійсним видатковий касовий ордер №9 від 22.09.2017 року на суму 45 000 гривень, яка подається ОСОБА_1 на підставі: «Виплата частки статутного капіталу».

В апеляційній скарзі ТОВ «Армтек»з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Скарга обґрунтована тим, що оспорювані видаткові касові ордери, на підставі яких позивачці були виплачені грошові кошти у розмірі 102 000 гривень, що підтверджується підписом ОСОБА_1 на зазначених касових ордерах, в повній мірі відповідають нормам, зазначеним в Положенні, позивачка, як і всі інші спадкоємці ОСОБА_3 , в повному обсязі отримала грошові кошти згідно даних видаткових касових ордерів, що засвідчується її особистим підписом, заперечень від позивачки, щодо неотримання грошових коштів, до суду не надходило.

Також, вказує, що вищевказані видаткові касові ордери не є правочинами або рішеннями, які можуть бути визнані недійсними або скасовані, як спосіб захисту цивільних прав та інтересів, в порядку статті 16 ЦК України, а лише підтверджують наявність або відсутність правочину та/або рішення, та виконаних дій по ньому.

При цьому, позовних вимог щодо визнання недійсними правочинів (рішень), на виконання яких були оформлені вищезазначені видаткові касові ордери, позивачкою не було заявлено, тому позовні вимоги про визнання недійсними видаткових касових ордерів у даній справі не відповідають можливому способу захисту цивільних прав та інтересів.

Наголошує, що серед позовних вимог позивачки відсутні вимоги щодо правомірності переходу частки (її частини) учасника у статутному капіталі товариства до іншої особи, а судом першої інстанції не досліджувались взагалі питання правомірності чи неправомірності переходу частки (її частини) учасника у статутному капіталі ТОВ «Армтек» до іншої особи, оскільки дане питання не відноситься до предмету доказування, та в матеріалах справи відсутні жодні докази, пов`язані з цим питанням.

Крім того, вважає, що суд першої інстанції за відсутності жодних доказів безпідставно та необґрунтовано встановив порушення процедури переходу частки учасника у статутному капіталі товариства до іншої особи, при цьому під час розгляду даної справи жодного рішення та/або протоколу, згідно яких відбувалося внесення змін до установчих документів, зміни складу учасників товариства, в матеріалах справи немає та судом не досліджувалося, що є грубим порушенням ч.ч.1, 2 ст.16, ст.202, ч.ч.1-5 ст.203, ч.3 ст.215 ЦК України, ст.ст.229, 263, 264 ЦПК України.

Саме порушення процедури переходу частки (її частини) учасника у статутному капіталі ТОВ «Армтек» до іншої особи, на думку суду, стало підставою для прийняття оскаржуваного рішення.

Відтак, має місце неповне з`ясування судом першої інстанції всіх обставин у справі, судом не були в повному обсязі досліджені всі матеріали справи та не були зібрані всі докази, внаслідок чого має місце недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

Також, в обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначає, як підставу визнання видаткових касових ордерів недійсними те, що документи на видачу готівки мають підписувати керівник і головний бухгалтер або працівник підприємства, який на це уповноважений керівником і наголошує, що оспорювані видаткові касові ордери підписані лише керівником відповідача та не підписані бухгалтером. Те саме вказує Святошинський районний суд м. Києва у своєму рішенні.

Натомість, апелянт зазначає, що відповідно до ст.81 ЦПК України суд не надав належної правової оцінки діям позивачки щодо невжиття нею заходів для отримання належних доказів, зокрема, шляхом звернення до відкритих реєстрів Міністерства юстиції України, відповідних реєстрів Державної податкової служби України, он-лайн - сервісів Система YouControlта Opendatabot, тощо, або безпосередньо до відповідача, для отримання достовірних відомостей стосовно керівника і головного бухгалтера ТОВ «АРМТЕК».

Вважає, що якби позивачка звернулася, то було б встановлено, що посада головного бухгалтера на підприємстві відповідача не передбачена, що не заборонено діючим законодавством України. Тому, наявність підпису головного бухгалтера на видаткових касових ордерах не є обов`язковою, у зв`язку з чим всі касові ордери були підписані лише керівником, а саме: генеральним директором ОСОБА_4 , про що свідчить підпис керівника на зазначених касових ордерах, скріплений печаткою підприємства.

Вищевказана інформація зазначалась ТОВ «АРМТЕК» у відзиві на позовну заяву, однак дані факти судом першої інстанції були проігноровані.

Крім того, позивачка стверджує, що нібито на момент підписання оспорюваних видаткових касових ордерів у колонці «Підстава» не було жодних записів та нібито відповідачем додано підставу вже після підписання касового ордеру позивачем.

Однак, це не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки у видаткових касових ордерах, за якими позивачкою були отримані грошові кошти, підстава «Виплата частки Статутного капіталу» зазначена печатними літерами, створеними за допомогою комп`ютерних засобів, що виключає можливість будь-яких дописок після підписання їх позивачкою.

Проте, при цьому ні позивачка, ні її представник не вказують іншого дійсного призначення грошових коштів, які нею були отримані за вказаними документами.

Також не надано позивачкою до суду першої інстанції жодних доказів зазначення відповідачем підстави призначення платежів на видаткових касових ордерах після їх підписання і в матеріалах справи такі відсутні.

Вказує, що в оскаржуваному рішенні є посилання суду на те, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.02.2018 року, зареєстрованого в реєстрі за №155, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Литвиненко О.М., вбачається, що спадкоємцями зазначеного в цьому свідоцтві майна ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , є його донька ОСОБА_5 , його малолітній син ОСОБА_2 та його малолітня донька ОСОБА_6 .

Також зазначено, що відповідно до вказаного свідоцтва про право на спадщину за законом, спадщина складається з наступного майна: транспортного засобу - автомобіль марки «Lexus»; транспортного засобу - автомобіль марки «Toyota»; грошових коштів в сумі 306 000 грн, які підлягають сплаті Товаристовм з обмеженою відповідальністю «АРМТЕК».

У вересні 2017 року грошова сума у розмірі 306 000 грн. ТОВ «АРМТЕК» в рівних долях була виплачена всім спадкоємцям ОСОБА_3 , якими є його діти, в таких розмірах:

- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було сплачено ТОВ «Армтек» 102 000 грн, що підтверджується касовими ордерами за підписом ОСОБА_1

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , було сплачено ТОВ «Армтек» 102 000 грн, що підтверджується касовими ордерами за підписом ОСОБА_5

- ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка діє в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , було сплачено ТОВ «Армтек» 102 000 грн, що підтверджується касовими ордерами за підписом ОСОБА_7 .

Однак, всупереч ст.53 ЦПК України, Святошинським районним судом м.Києва до участі у справі не були залучені в якості третіх осіб інші спадкоємці померлого ОСОБА_3 , які також, як і позивачка, отримували грошові кошти у розмірі 102 000 гривень за видатковими касовими ордерами.

Проте, інші спадкоємці видаткові касові ордери, за якими ними були отримані грошові кошти, не оспорювали та не оспорюють, чим визнали їх дійсність.

При цьому, звертає увагу суду на те, що позивачка, яка наполягає на недійсності видаткових касових ордерів, за якими нею були отримані грошові кошти на загальну суму 102 000 гривень, зазначені кошти, ні на дату подання позову, ні на дату ухвалення рішення судом першої інстанції відповідачу не повернула, тобто своїми діями повністю визнала дійсність їх призначення.

Згідно відомостей, отриманих з Єдиного державного реєстру судових рішень, Ухвалою Касаційного цивільного суду від 21.04.2022 року у справі №759/17115/19 касаційну скаргу залишено без руху та скаржнику надано строк для усунення недоліків.

У зв`язку з чим Апелянтом 01.07.2022 року до Святошинського районного суду

м. Києва було подано клопотання про зупинення провадження у справі разом з копією ухвали Касаційного цивільного суду від 21.04.2022 року та проханням зупинити провадження у справі №759/17115/19 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Армтек» про визнання недійсними видаткових касових ордерів до вступу в законну силу постанови Київського апеляційного суду у справі №759/17115/19.

Рішення Касаційного цивільного суду за результатами розгляду касаційної скарги учасника ТОВ «АРМТЕК» ОСОБА_8 у даній справі станом на 05.07.2022 року не було ухвалено.

Однак, Святошинським районним судом м.Києва вищезазначене клопотання відповідача було проігноровано та оскаржуване рішення було незаконно прийнято без участі відповідача у справі.

Таким чином, має місце порушення судом першої інстанції п.15.12 Перехідних положень ЦПК України.

Учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направили.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ «АРМТЕК» було порушено саме процедуру переходу частки (її частини) учасника у статутному капіталі товариства до іншої особи, а саме п.п.8.1, 8.2 Статуту

Проте, колегія суддів не може повністю погодитись з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка з огляду на приписи частини першої статті 9 Конституції України, статті 10 ЦК України є частиною національного законодавства, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно з пунктом 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року

№ 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип спеціалізації судів.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто, передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне.

По-друге, таким критерієм є суб`єктний склад такого спору.

Згідно із частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Разом з тим, стаття 20 ГПК України визначає коло справ, які підлягають розгляду в господарському суді, до якого віднесено справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Судом встановлено, що відповідно до Статуту ТОВ «АРМТЕК» №7028553, зареєстрованого державним реєстратором Печерської районної державної адміністрації Хаустовой М.Є. від 23.12.2010 року, учасниками Товариства є: громадяни України ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 (а.с.29).

За п.7.2. Статуту частка у статутному капіталі ОСОБА_3 сформована за рахунок грошового внеску у розмірі 450 000 грн., що складає 10% статутного капіталу, 10% голосів, 10 часток (а.с.34).

Згідно зі свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 12.06.2017 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зі свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.02.2018 року, зареєстрованого в реєстрі за №155, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Литвиненко О.М., вбачається, що спадкоємцями зазначеного в цьому свідоцтві майна ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його донька ОСОБА_5 , його малолітній син ОСОБА_2 та його малолітня донька ОСОБА_6 .

Також, відповідно до вказаного свідоцтва про право на спадщину за законом, спадщина складається з: транспортного засобу-автомобіль марки «Lexus»; транспортного засобу-автомобіль марки «Toyota»; грошових коштів в сумі 306 000 грн, які підлягають сплаті ТОВ «АРМТЕК».

Відповідно до ч.4 ст.25 ЦК України цивільна провоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

За ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст.1217 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

Отже, як вірно зазначив суд, вищезазначені докази у їх сукупності засвідчують факт, що ОСОБА_1 , як законний представник в інтересах свого малолітнього сина ОСОБА_2 є спадкоємцем ОСОБА_3 .

Відповідно до п.8.7 Статуту частка у статутному капіталі Товариства переходить до спадкоємця фізичної особи-учасника Товариства, без згоди інших учасників Товариства, а до правонаступника-учасника Товариства-тільки за згодою інших учасників Товариства (а.с.35).

Положеннями п.8.8. Статуту при відмові від вступу то Товариства або відмові Товариства у прийнятті до нього спадкоємця йому видається у грошовій або натуральній формі частка у майні, яка належала спадкодавцю, вартість якої визначається на день смерті учасника. У цих випадках розмір статутного капіталу Товариства підлягає зменшенню (а.с.35). Відповідно до ст.55 Закону України «Про господарські товариства» при реорганізації юридичної особи, учасника товариства, або у зв`язку із смертю громадянина, учасника товариства, правонаступники (спадкоємці) мають переважне право вступу до цього товариства. При відмові правонаступника (спадкоємця) від вступу до товариства з обмеженою відповідальністю або відмові товариства у прийнятті до нього правонаступника (спадкоємця) йому видається у грошовій або натуральній формі частка у майні, яка належала реорганізованій або ліквідованій юридичній особі (спадкодавцю), вартість якої визначається на день реорганізації або ліквідації (смерті) учасника. У цих випадках розмір статутного капіталу товариства підлягає зменшенню.

Отже, смерть учасника товариства дає спадкоємцям право у визначений статутом та законодавством одержати вартість частини майна, пропорційному частці у статутному капіталі товариства, що належала померлому.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «АРМТЕК» в особі директора ОСОБА_10 було оформлено три видаткових касових ордера: - видатковий косовий ордер №3 від 20.09.2017 року на суму 45 000 грн., яка видається ОСОБА_1 на підставі «Виплата частки статутного капіталу», підписаний керівником ОСОБА_4 та скріплений печаткою; - видатковий касовий ордер № 6 від 21.09.2017 року, на суму 12 000 грн, яка видається ОСОБА_1 на підставі: «Виплата частки статутного капіталу», який підписаний керівником ОСОБА_4 та скріплений печаткою; - видатковий касовий ордер №9 від 22.09.2017 року, на суму 45 000 грн, яка видається ОСОБА_1 на підставі: «Виплата частки статутного капіталу», який підписаний керівником ОСОБА_4 та скріплений печаткою.

Форма видаткового касового ордеру передбачена у Додатку 3 у Постанові Правління Національного Банку України «Про затвердження положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» від 15.12.2004 року №637 (чинного на момент видачі ордеру).

Пунктом 3.4. даної Постанови зазначено, що видача готівки з кас проводиться за видатковими касовими оредарами (додаток 3) або видатковими відомостями. Документи на видачу готівки можуть підписувати керівник і головний бухгалтер або працівник підприємства, який на це уповноважений керівником. До видаткових ордерів можуть додаватися заява на видачу готівки, розрахунки тощо.

Як вбачається з копій документів, доданих до позову, всі три видаткових ордери підписані лише керівником ТОВ «АРМТЕК» Литовченко Р.В., та не підписані бухгалтером, або іншим, уповноваженим на це працівником.

Пунктом 1.2. Постанови Правління Національного Банку України «Про затвердження положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» від 15.12.2004 року № 637 визначено, що касовий ордер-первинний документ (прибутковий або видатковий касовий ордер), що застосовується для оформлення надходжень (видачі) готівки з каси.

Отже, виходячи з поняття «касовий ордер», застосовувати видатковий касовий ордер, як належний документ, для підтвердження виплати частки у статутному капіталі-невірно.

Згідно з ч.1 ст.125 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені в ч. 1-3 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

За ч.3 ст.215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

В ч.1 ст.203 ЦК України закріплено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави й суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до п.8.1. Статуту, учасник Товариства має право продати чи іншим чином відступити свою частку (її частину) у статутному капіталі одному або кільком учасникам Товариства, або треті особам, повідомивши про це Товариство за два місяці. Повідомлення про наміри учасника має бути надане генеральному директору, або надіслано поштою з повідомленням про вручення (а.с.34).

Після одержання генеральним директором вищевказаного повідомлення, генеральний директор на протязі 3 днів зобов`язаний ініціювати проведення позачергових Загальних зборів учасників для вирішення питання відчуження частки (її частини) учасника для чого надсилає поштою з повідомленням про вручення іншим учасникам товариства копію повідомлення про намір учасника відчужити частку (її частину) та повідомлення про час та місце проведення зборів. Повідомлення про проведення зборів повинно бути зроблено не менш як за 30 днів до дня скликання загальних зборів учасників.

Пунктом 8.2.Статуту частка Товариства може бути відчужена до повної її сплати лише у тій частині, в якій її уже сплачено. Відчуження учасником Товариства своєї частки (її частини) третім особам допускається, якщо на це надана згода іншими учасниками Товариства (а.с.34).

За ст.54 Закону України «Про господарські товариства» при виході учасника з товариства з обмеженою відповідальністю йому виплачується вартість частини майна товариства, пропорційна його частці у статутному капіталі. Виплата провадиться після затвердження звіту за рік, в якому він вийшов з товариства, і в строк до 12 місяців з дня виходу. На вимогу учасника та за згодою товариства вклад може бути повернуто повністю або частково в натуральній формі. Учаснику, який вибув, виплачується належна йому частка прибутку, одержаного товариством в даному році до моменту його виходу. Майно, передане учасником товариству тільки в користування, повертається в натуральній формі без винагороди.

Згідно з п.3 ст.29 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» (в редакції, чинній на момент укладення правочину) у разі внесення змін до установчих документів, які пов`язані із зміною складу засновників (учасників) юридичної особи, крім документів, які передбачені частиною першої цієї статті, додатково подається примірник оригіналу (ксерокопія, нотаріально засвідчена копія) одного із таких документів: - рішення про вихід юридичної зі складу засновників (учасників); - заяви фізичної особи про вихід із складу засновників (учасників); - заяви, договору, іншого документа про перехід чи передачу частки учасника у статутному капіталі товариства; - рішення уповноваженого органу юридичної особи примусове виключення засновника (учасника) із складу засновників (учасників) юридичної особи, якщо це передбачено законом або установчими документами юридичної особи. Представником відповідача ТОВ «АРМТЕК» відповідно до ухвали суду про витребування доказів від 13.05.2021 року не надано суду жодних доказів, а саме: копію протоколів та рішень загальних зборів учасників ТОВ «АРМТЕК», згідно яких відбулося внесення змін до установчих документів юридичної особи стосовно зміни складу засновників товариства 16.06.2017 року та копії документів про зміну генерального директора ОСОБА_3 на ОСОБА_4 .

За ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19 - 22 ЦПК України, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦПК України якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. Суд апеляційної або касаційної інстанції повинен також роз`яснити позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі.

За приписами пункту 4 частини першої статті 374 ЦПК України, частини першої, другої статті 377 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів на підставі викладеного приходить до висновку, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства тавважає за необхідне рішення Святошинського районного суду міста Києва від 05 липня 2022 року скасувати, а провадження у справі закрити.

Також слід роз`яснити позивачу право звернутися із заявою щодо направлення справи за підвідомчістю до Господарського суду м. Києва протягом 10 днів.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АРМТЕК» задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 05 липня 2022 року скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АРМТЕК» про визнання недійсними видаткових касових ордерів закрити.

Роз`яснити позивачу право звернутися із заявою щодо направлення справи за підвідомчістю до Господарського суду м. Києва протягом 10 днів.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 14 листопада 2022 року.

Головуючий:

Судді: