Провадження №2/447/324/22
Справа №447/690/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

16.11.2022 м. Миколаїв

Миколаївський районний суд Львівської області в складі:

головуючої-судді Друзюк М.М. ,

секретар судового засідання Мазуркевич І.Є.,

розглянувши у судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення з житлового будинку ,-

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_3

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до Миколаївського районного суду Львівської області із позовом, у якому просить виселити ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 з належного йому житлового будинку АДРЕСА_1 . В обґрунтування поданого позову покликається на те, що йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.10.2020, який він успадкував після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , належить житловий будинок АДРЕСА_2 . Позивач також зазначає,що ще за життя його батьків у вищезазначеному житловому будинку став проживати ОСОБА_2 , який у 2008 році разом з дружиною ОСОБА_5 виїхав закордон, а згодом вони придбали квартиру у м. Новий Розділ , власником якої став ОСОБА_2 , який в придбаній квартирі проживав не довго та повернувся жити до будинку його батьків, де неодноразово влаштовував скандали з його батьками, через що він змушений був звертатись до відділення поліції з відповідними заявами. Оскільки відповідач є особою , яка систематично порушує правила співжиття і робить неможливим для інших проживання з ним, добровільно виселитись з належного йому будинку не бажає, хоча має на праві приватної власності квартиру, просить суд позов задоволити.

Ухвалою судді від 28.04.2022 справу призначено до розгляду у порядку загального позовного провадження у підготовче засідання на 25.05.2022 .

Ухвалами суду від 25.05.2022 та 16.06.2022 розгляд підготовчого засідання відкладався.

Ухвалою суду від 16.06.2022 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_6 про зупинення провадження у справі № 447/690/22 до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 447/435/22 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним.

Ухвалою підготовчого засідання від 17.08.2022 справу призначено до судового розгляду на 21.09.2022. Розгляд справи неодноразово відкладався (у судових засіданнях за згодою сторін та їхніх представників оголошувалася перерва).

У судовому засіданні 16.11.2022 позивач та його представник позов підтримали та просили такий задоволити.

Відповідач та його представник у судове засідання 16.11.2022 не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

Заслухавши думку позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач - ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.10.2020 та витягом з реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13.10.2020.

Згідно з довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб та землекористування № 1060 від 13.08.2021, виданої Гірським старостинським округом Стрийського району Львівської області за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_1 - голова домогосподарства, ОСОБА_7 - сестра, ОСОБА_8 сестра, ОСОБА_9 - племінниця, ОСОБА_10 - племінник.

Відповідно до акту обстеження матеріально - побутових умов сім`ї за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ; ОСОБА_7 з 2008 року закордоном, ОСОБА_9 з 2008 за кордоном, ОСОБА_10 з 2011 року закордоном, 07.08.2021 повернувся в Україну, про що посвідчують сусіди.

Згідно з актом про встановлення факту проживання від 09.12.2021, ОСОБА_2 проживає в АДРЕСА_2 , без реєстрації разом із своєю дружиною ОСОБА_5 , яка зареєстрована в АДРЕСА_2 .

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно , державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна , відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є власником квартири АДРЕСА_3 на підставі договору купівлі продажу від 24.09.1999 та зареєстрований за цією адресою з 05.11.1999.

Як вбачається з поданих позивачем копій заяв від 25.03.2021, 30.07.2021, 16.03.2022, останній неодноразово звертався до відділення поліції щодо протиправних дій ОСОБА_2 .

Як вбачається з відповідей, наданих начальником ВП № 2 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області С. Нестеруком на заяви ОСОБА_1 , заяви про вчинення ОСОБА_2 протиправних дій розглянуті, із ОСОБА_2 проведено усні профілактичні бесіди, в ході яких роз`яснено про мирне й толерантне врегулювання спірних питань, а також попереджено, що за вчинення в подальшому подібних дій, останній може бути притягнутий до адміністративної, цивільно- правової чи кримінальної відповідальності

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За приписами частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст.391 ЦК України).

Частиною першою статті 405 ЦК України передбачено, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Згідно з статтею 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Відповідно до частини другої статті 406 ЦК України, сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Згідно з статті 157 ЖК України, членів сім`ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до ст. 116 ЖК України, якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Для застосування норм цієї статті необхідна наявність двох умов: систематичне порушення правил співжиття, а також вжиття заходів попередження або громадського впливу, які не дали позитивних результатів. Під заходами впливу маються на увазі заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах мешканців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (постанова Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі №679/1657/18).

У пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» судам роз`яснено, що при вирішенні справ про виселення на підставі статті 116 ЖК УРСР осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Серед таких визначені заходи попередження, що застосовуються судами, прокуратурами, органами внутрішніх справ тощо.

Як встановлено судом, відповідач систематично порушує правила співжиття із що підтверджується вищеописаними доказами, належних висновків після вжиття кожного із заходів (профілактичних бесід) не зробив та свою поведінку не змінив, тобто такі не дали позитивного результату.

Таким чином, систематичне порушення відповідачем правил спільного проживання є достатньою підставою для того, щоб усунути позивачу перешкоди у користуванні житловим будинком шляхом його виселення з цього будинку без надання іншого жилого приміщення, з врахуванням тієї обставини, що відповідач на праві приватної власності володіє іншим житлом, а саме квартирою за адресою: АДРЕСА_4 , в якій зареєстрований у встановленому законом порядку.

Відтак, враховуючи встановлені обставини, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат у справі суд зазначає наступне.

Частини 1-3 статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до ч.1, п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати пов`язані з розглядом справи покладається у разі задоволення позову на відповідача.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Разом з цим, договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Як встановлено судом, між ОСОБА_1 та адвокатом Партикою О.В. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 11.01.2019 серія ЛВ № 001294) 10.08.2021 укладено договір про надання правової допомоги. Відповідно до акту прийняття передачі наданих послуг № 2 від 25.03.2022, загальна вартість наданих адвокатом Партикою О.В. правових послуг ОСОБА_1 становить 3 000 грн., які сплачені ОСОБА_1 на підставі квитанції до прибуткового касового ордера № 59 від 25.03.2022.

Враховуючи вищенаведене, а також відсутність клопотання відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати на професійну правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 3 000 грн.

Керуючись ст. ст. 263-268, 273, 352, 354-355 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення з житлового будинку - задоволити.

Виселити ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 з належного ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 житлового будинку АДРЕСА_2 без надання іншого житла.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 992( дев`ятсот дев`яносто дві ) грн.40 коп. судового збору та 3000( три тисячі) гривень витрат на правничу допомогу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до частини 6 статті 259 та частини 1 статті 268 Цивільного процесуального кодексу України складання повного рішення суду відкладено на п`ять днів.

У зв`язку з оголошенням у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано,набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне ім' я та місце проживання сторін:

Позивач- ОСОБА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2

Відповідач ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 .

Повний текст рішення складено 21.11.2022.

Суддя Друзюк М. М.