КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2022 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 759/16556/17

номер провадження №22-ц/824/5539/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
за участю секретаря судового засідання Потапьонок К.В.,
учасники справи: представник позивачів ОСОБА_1 ,

представник відповідача ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_2

на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 29 листопада 2021 року /суддя Шум Л.М./

у справі за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної злочином, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі у листопаді 2017 р. звернулися до суду із вищезазначеним позовом до відповідача про стягнення моральної шкоди, з урахуванням збільшених позовних вимог просили стягнути 3 240 000 грн., тобто по 1 620 000 грн. кожному.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 29 листопада 2021 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 1 620 000 грн. 00 коп. та витрати по сплаті послуг експерта в розмірі 4 710 (чотири тисячі сімсот десять) грн. 00 коп. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_5 моральну шкоду в розмірі 1 620 000 грн. 00 коп. та витрати по сплаті послуг експерта в розмірі 4 710 грн. 00 коп. /т. 2 а.с. 1-18/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник ОСОБА_3 - ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення скасувати, відмовивши у задоволенні позовних вимог.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що на підтвердження витрат позивачів на матеріальні збитки у розмірі 1 200 000 грн не надано жодного документа. Крім того, вказував, що в ході розгляду кримінальної справи, позивачами зароблено нотаріальну заяву про отримання ними 1 200 000 грн, цивільний позов про відшкодування матеріальної і моральної шкоди залишено без розгляду у зв`язку з таким відшкодуванням. Вказував, що відповідач дійсно визнає, що своїми діями завдав моральної шкоди позивачам та оцінює її в 600 000 гривень наступним чином. У зв`язку з тим, що смерть батька відповідачів настала майже відразу моральну шкоду кожному позивачу завдано на суму 100 000 грн. У зв`язку з настанням інвалідності та потребі у сторонньому догляді, а в подальшому настанням смерті матері моральну шкоду кожному позивачу завдано на суму 200 000 грн., тобто по 300 000 грн. кожному позивачу. Відповідно до розрахунків зазначених позивачами в заяві від 24.01.2017 року останні понесли матеріальні витрати в розмірі 571 017,5 грн. Від сторони відповідача позивачі отримали грошові кошти в розмірі близько 1 400 000 грн. та від МТСБУ 52 200 грн., які також були стягнуті з відповідача в порядку регресу, а загалом близько 1 450 000 грн. З урахуванням підтверджених матеріальних витрат на суму 571 017,5 грн., відповідачем було сплачено надлишок в розмірі майже 880 000 грн., що повністю покриває моральну шкоду, визначену відповідачем у розмірі 600 000 грн. При цьому залишок становить близько 220 000 грн., що повністю мало б вистачити на можливі в подальшому матеріальні витрати, які позивачі документально не підтвердили. Щодо проведеної експертизи, вказував, що вона повинна була досліджуватись у сукупності з іншими доказами. Водночас, не дивлячись на різні, на думку експерта, наслідки для кожного з позивачів, різні перенесені моральні переживання, експерт дає висновки про спричинення кожному з позивачів однакової моральної шкоди. Таким чином, встановлюючи еквівалент грошової компенсації, експерт виходив не з моральних переживань кожного позивача, а взагалі з наслідків дтп, таких як пошкодження автомобіля, витрати на лікування, поховання, тощо. Судом також не прийнято до уваги той факт, що злочин, наслідками якого стало смерть батька позивачів, інвалідність їхньої матері з подальшою її смертю, є необережним і той факт, що відповідач та його рідні в найкоротші строки намагалися відшкодувати завдані збитки.

Вказував на процесуальні порушення суду першої інстанції, зокрема неналежне проведення підготовчого судового засідання, не долучення рішення суду про стягнення з ОСОБА_3 на користь МТСБУ коштів 52 200 грн, які були виплачені сім`ї ОСОБА_4 як відшкодування страхової виплати у розмірі 52 200 грн. Вказував, що судом чинились перешкоди в розгляді справи, а у нього був сумнів щодо неупередженості суду, у відводі судді йому було відмовлено. Неналежним чином було досліджено і письмові докази у справі.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились у судове засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що згідно вироку Святошинського районного суду м. Києва від 03 липня 2017 року по справі № 759/15445/16-к вбачається, що 29 липня 2016 року на вулиці Кільцева дорога в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: автомобіля «Тоуоta Land Cruiser Prado 120» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням відповідача, ОСОБА_3 та автомобіля «ГАЗ3102» д.н.з. НОМЕР_2 з причепом «ПГМФ» д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія, ОСОБА_7 . В результаті вищевказаної ДТП постраждали батьки позивачів: ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та їх мати, ОСОБА_8 . Відповідача ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та притягнуто до кримінальної відповідальності. (а.с.6-9).

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 12 вересня 2017 року вирок Святошинського районного суду від 03 липня 2017 року відносно ОСОБА_3 змінено в частині вирішення цивільних позовів. Виключено з мотивувальної частини вироку рішення про закриття провадження по справі за позовними заявами потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , у зв`язку з відмовою від позову потерпілих, у зв`язку з добровільним погашенням їм збитків, та доповнено резолютивну частину вироку рішенням про залишення цивільних позовів ОСОБА_4 та ОСОБА_9 без розгляду. В решті вирок залишено без змін (а.с. 10-15).

Згідно листа Державної установи «Кагарлицької виправної колонії № 115» відповідач ОСОБА_3 був звільнений 06 вересня 2018 року умовно достроково від відбування покарання (а.с. 157).

Згідно виписки з історії хвороби (а.с. 18) мати позивачів ОСОБА_8 після ДТП потрапила до Київської міської клінічної лікарні № 17 з діагнозом: Поєднана травма, ЗЧМТ. Забій головного мозку важкого ступеню з формуванням вогнищ забою - розчавлення в обох лобних ділянках, пневмоцефалія. Вдавлений фрагментарний перелом лобної кості. Перелом голівки н/щелепи зліва зі зміщенням. Перелом дуги виличної кості зліва. Лінійний перелом скроневої кості зліва з переходом на піраміду. Перелом латерних стінок обох орбіт. Перелом стінок обох в/щ пазух. Уламковий перелом кісток носа. Уламковий перелом в/щелепи. Множинні забійні рани обличчя. Тетрапарез, сенсамоторна афазія, порушення функції тазових органів, виражені статико-динамічні порушення. ЗТГ. Перелом II-VI ребер праворуч. Забій та розрив правої легені . Правосторонній пневмоторакс. Закритий уламковий перелом правої стегнової кістки в середній 1/3 з зміщенням уламків. Анізокорія, травматичний мідріаз, енофтальм лівого ока. Часткова атрофія здорових нервів, ангіопатія сітківки обох очей. Вторинний гнійно-обструктивний бронхіт. Стан після біфронтальної РДТЧ (29.07.16), вентрикулоперитонального шунтування (22.09.16). Незаміщений після операційний кістковий дефект черепа в обох лобних ділянках (15.0*8,0см). Наслідком важкої ВЧМТ з вираженим інтелектуально-мнестичним зниженням, вираженими афатичними порушеннями, повною втратою навичок самообслуговування. Трахеостома.

Судом встановлено, що 20 грудня 2016 року ОСОБА_8 встановлено першу групу інвалідності (а.с. 21).

З 22 грудня 2016 року вона перебувала на індивідуальній програмі реабілітації (а.с. 22).

Згідно нотаріально посвідченої заяви про відшкодування збитків від 24 січня 2017 року (а.с.31) позивачам було відшкодовано збитки на загальну суму 1 200 000 грн., які складалися з вже отриманої суми на лікування батьків 467 696 грн. 33 коп., збитків на поховання 13 764 грн. 50 коп. одного з батьків, шкоди, пов`язаної із знищенням автомобіля в розмірі 89 556 грн. 67 коп. та решта в розмірі 628 982 грн. 33 коп. була призначена для подальшого лікування матері позивачів.

При цьому, даною заявою було передбачено, що отримана сума у 1 200 000 грн. не є остаточною, але була достатньою на день підписання цієї заяви.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 218-ц від 13 грудня 2017 року ОСОБА_8 страждала на слабоумство внаслідок перенесеної важкої черепно-мозкової травми та потребувала сторонньої допомоги (а.с. 127-128).

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 березня 2018 року ОСОБА_8 визнано недієздатною та призначено опікуном її сина, ОСОБА_5 .(а.с. 126)

Судом встановлено, що мати позивачів померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 203).

Для встановлення розміру моральної шкоди за клопотанням представника позивача судом було призначено психологічну експертизу проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

На вирішення перед експертами було поставлено питання чи є ситуація по даній справі психотравмуючою та чи спричинені особам, позивачам по справі, страждання (моральна шкода) за умов ситуації, що досліджується у справі, якщо так, то чи була заподіяна моральна шкода та який можливий розмір становить грошова компенсація за завдані страждання (моральну шкоду) для кожного з позивачів.

За результатами проведення судової психологічної експертизи № 1273/19-61 від 03 грудня 2019 року відносно позивача ОСОБА_5 (а.с. 116) встановлено, що внаслідок обставин, які пов`язані з смертю батька ОСОБА_7 , отриманням тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , присвоєнням їй інвалідності першої групи у зв`язку з повною втратою навичок самообслуговування, трьохрічною реабілітацією та смертю у вересні 2019 року позивач ОСОБА_5 мав тривалі порушення в основних сферах своєї життєдіяльності, що протягом тривалого часу унеможливлювало його повноцінне соціальне функціонування та спричинило суттєвий психотравмуючий вплив. Ситуація по даній справі є психотравмуючою для ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та спричинила йому страждання (моральну) шкоду. В результаті цієї ситуації була заподіяна моральна шкода, орієнтований еквівалент грошової компенсації за завданні страждання (моральну шкоду) складає 324 мінімальних заробітних плат, установлених на момент розгляду справи судом (а.с. 172).

За результатами проведення судової психологічної експертизи № 20237/18-61 від 18 грудня 2019 року відносно іншого позивача, ОСОБА_4 (а.с. 175) встановлено, що внаслідок обставин, які пов`язані з смертю батька ОСОБА_7 , отриманням тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , присвоєнням їй інвалідності першої групи у зв`язку з повною втратою навичок самообслуговування, трьохрічною реабілітацією та смертю у вересні 2019 року позивач ОСОБА_4 також мав тривалі порушення в основних сферах своєї життєдіяльності, що протягом тривалого часу унеможливлювало його повноцінне соціальне функціонування та спричинило суттєвий психотравмуючий вплив. Ситуація, що досліджувалася експертом, мала психологічно деструктивний характер та призвела до змін в емоційній сфері підекспертного, створивши суттєві перешкоди для реалізації його оптимальної життєдіяльності, докладання додаткових зусиль та витрачання ресурсів задля подалання наслідків ДТП. Орієнтований еквівалент грошової компенсації, завданої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 моральної шкоди складає 324 мінімальних заробітних плат, установлених на момент розгляду справи судом (а.с. 180).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вірно керувався ст. 23 ЦК України про те, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Таким чином, моральна шкода - це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

У зв`язку з вищезазначеним, суд першої інстанції не прийняв до уваги посилання представника відповідача, про відшкодування позивачам моральної (немайнової) шкоди, яка увійшла до суми 1 200 000 грн. 00 коп., оскільки такі дані заява від 24 січня 2017 року не містить (а.с.31).

З огляду на зміст вказаної заяви, не приймає до уваги апеляційний суд і доводи апеляційної скарги в цій частині, оскільки виплата коштів ОСОБА_3 здійснена на лікування, поховання, відшкодування за знищене авто, при цьому сума не є остаточною. Жодної суми у відшкодування моральної шкоди у вказаній нотаріальній заяві не зазначено.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що позивачам завдано значних моральних страждань тривалого характеру, які пов`язані з втратою їх батьків. Порушення права на повноцінну сім`ю, якою для них були батько та мати, не може бути відновлено чи компенсовано в повному обсязі і в грошовому еквіваленті. Ця психологічна травма залишиться для них на все життя.

Факт заподіяння позивач моральних страждань підтверджується зібраними по справі доказами. Позивачами оцінена моральна шкода у 1 620 000 грн. 00 коп. кожному, що підтверджується експертним дослідженням.

Доводи апеляційної скарги щодо неналежності доказу - висновку судової психологічної експертизи, апеляційним судом відхиляються з огляду на вимоги ст. 110 ЦПК України про те, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом з іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Судом першої інстанції вірно враховано висновок експертизи, оскільки він повністю узгоджується з матеріалами справи та справедливо визначено розмір моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню.

Доводи апеляційної скарги, щодо процесуальних порушень суду не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги, права на відвід ОСОБА_3 не був позбавлений, а відмова у приєднанні до справи рішення суду про стягнення на користь МТСБУ коштів 52 200 грн є обґрунтованою, оскільки предметом доказування у даній справі є визначення розміру моральної шкоди.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 29 листопада 2021 року - залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 29 листопада 2021 року - залишити без змін.

Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: