Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" листопада 2022 р. Справа № 608/366/21

Номер провадження2/608/90/2022

Чортківський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Запорожець Л. М.

з участю секретаря с/з Фаштиковської М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чорткові справу цивільного судочинства за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики. В позовній заяві позивач ОСОБА_1 вказав, що 28.09.2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до якого остання отримала від ОСОБА_3 в борг грошові кошти в сумі 15000 доларів США зі строком повного погашення боргу готівкою не пізніше 28 вересня 2018 року в місті Чорткові Тернопільської області. Своїх зобов`язань за договором позики відповідачка ОСОБА_2 не виконала, та грошові кошті в розмірі 15 000 доларів США, отримані нею від позикодавця, не повернула. Пунктом 15 Договору була встановлена відповідальність Позичальника в разі порушення ним будь-якого зобов`язання за Договором, а саме: вона зобов`язується сплатити на користь Позикодавця штраф розміром 100% від суми позики, тобто 15 000 доларів США. Згідно ст. 512 ЦК України Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Так, 17.02.2021 року між ОСОБА_3 (цедент) та ОСОБА_1 (позивач - цесіонарій), було укладено договір відступлення права вимоги (цесії), згідно якого до Цесіонарія переходить визначений таким договором обсяг прав вимагати від Позичальника виконання ним свого боргового зобов`язання. Про укладення договору відступлення права вимоги ОСОБА_2 було повідомлено шляхом направлення на її адресу поштового листа із повідомленням про укладення вищезазначеного договору. Станом на день звернення до суду відповідачка ОСОБА_2 розрахунку за Договором позики із позивачем ОСОБА_1 не здійснила і він вимушений звернутися до суду.

Сума боргу за Договором складає 15 000 (п`ятнадцять тисяч) доларів США, що еквівалентно сумі 418 500 (чотириста вісімнадцять тисяч п`ятсот) гривень, відповідно до офіційного курсу Національного Банку України 1 долар = 27, 9 гривень станом на 18.02.2021 року.

Враховуючи, що штраф за порушення позичальником умов договору складає 100% від суми позики, то він також складає 15 000 (п`ятнадцять тисяч) доларів США, що еквівалентно сумі 418 500 (чотириста вісімнадцять тисяч п`ятсот) гривень. Тобто загальна сума боргу складає 837 000 (вісімсот тридцять сім тисяч) гривень.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, від нього надійшла заява про слухання справи без його участі, позовні вимоги підтримує, просить задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник адвокат Сахань В.О. в судове засідання також не з`явилися, належним чином були повідомлені про день та час розгляду справи судом. Раніше відповідачка ОСОБА_2 позов не визнавала, нею було подано відзив на позовну заяву та подано клопотання про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи, яка була проведена та надано суду висновок експерта.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 28.09.2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до якого остання отримала від ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 15000 доларів США зі строком повного погашення боргу готівкою не пізніше 28 вересня 2018 року в місті Чорткові Тернопільської області.

Своїх зобов`язань за договором позики відповідачка ОСОБА_2 не виконала, та грошові кошті в розмірі 15 000 доларів США, отримані нею від позикодавця, не повернула.

Пунктом 15 Договору була встановлена відповідальність Позичальника в разі порушення ним будь-якого зобов`язання за Договором, а саме: вона зобов`язується сплатити на користь Позикодавця штраф розміром 100% від суми позики, тобто 15 000 доларів США.

Згідно ст. 512 ЦК України Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Так, в подальшому, 17.02.2021 року між ОСОБА_3 (цедент) та ОСОБА_1 (позивач - цесіонарій), було укладено договір відступлення права вимоги (цесії), згідно якого до Цесіонарія переходить визначений таким договором обсяг прав вимагати від Позичальника виконання ним свого боргового зобов`язання.

Про укладення договору відступлення права вимоги ОСОБА_2 було повідомлено шляхом направлення на її адресу поштового листа із повідомленням про укладення вищезазначеного договору.

Станом на день звернення до суду відповідачка розрахунку за Договором позики із позивачем не здійснила і він вимушений звернутися до суду.

Сума боргу за Договором складає 15 000 (п`ятнадцять тисяч) доларів США, що еквівалентно сумі 418 500 (чотириста вісімнадцять тисяч п`ятсот) гривень, відповідно до офіційного курсу Національного Банку України 1 долар = 27, 9 гривень станом на 18.02.2021 року.

Враховуючи, що штраф за порушення позичальником умов договору складає 100% від суми позики, то він також складає 15 000 (п`ятнадцять тисяч) доларів США, що еквівалентно сумі 418 500 (чотириста вісімнадцять тисяч п`ятсот) гривень. Тобто загальна сума боргу складає 837 000 (вісімсот тридцять сім тисяч) гривень.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

В силу вимог статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України).

Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки (постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 723/304/16-ц та від 16 січня 2019 року в справі № 464/3790/16-ц).

За своїми правовими характеристиками договір позики є реальною, оплатною або безоплатною угодою, який посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання.

Суд вважає, що позивач ОСОБА_1 належними та допустимим доказами підтвердив своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання.

У постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6-50цс16 зроблено висновок, що договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (пункт 2 частини першої статті 1046 ЦК України). Ця особливість реальних договорів зазначена в частині другій статті 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.

З метою забезпечення правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України, суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

Такі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України: від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, від 02 липня 2014 року у справі №6-79цс14, від 13 грудня 2017 року у справі № 6-996цс17, і підтримані Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18). Ця судова практика є незмінною.

Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Стаття 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають цивільно-правові наслідки відповідно до статті 611 ЦК України, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, або розірвання договору, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Згідно зі ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Суд вважає доведеним той факт, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 виникли правовідносини за договором позики, а саме, що ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_3 грошові кошти, в сумі 15000 доларів США зі строком повного погашення боргу готівкою не пізніше 28 вересня 2018 року в місті Чорткові Тернопільської області, є доведеним.

В подальшому, відповідно до вимог ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні був замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а саме позивачу у справі ОСОБА_1 , оскільки 17.02.2021 року між ОСОБА_3 (цедент) та ОСОБА_1 (позивач - цесіонарій), було укладено договір відступлення права вимоги (цесії), згідно якого до Цесіонарія переходить визначений таким договором обсяг прав вимагати від Позичальника виконання ним свого боргового зобов`язання.

Заперечуючи позовні вимоги позивача ОСОБА_1 відповідачка ОСОБА_2 подала відзив, в якому позовні вимоги не визнавала та заявила клопотання про проведення у справі судової почеркознавчої експертизи, яку і було проведено.

З висновку судової почеркознавчої експертизи № 30938 від 25.07.2022 року вбачається, що «підпис від імені ОСОБА_2 у договорі позики від 28.09.2014 року, на лицьовій стороні другого аркуша документу, в графі «ПОЗИЧАЛЬНИК», ліворуч від рукописного запису « ОСОБА_4 » - виконаний ОСОБА_2 .»

За таких обставин суд вважає, що надані позивачем докази підтверджують факт укладення між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 договору позики, яка не була повернута у визначений в договорі строк та в подальшому, 17.02.2021 року, між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , було укладено договір відступлення права вимоги (цесії), згідно якого до Цесіонарія перейшов визначений таким договором обсяг прав вимагати від Позичальника виконання ним свого боргового зобов`язання.

Відповідачкою чи її представником не надано суду належних, допустимих та достатніх доказів, які б підтверджували відсутність її волевиявлення на час укладення оспорюваного договору позики.

При цьому суд зазначає, що за змістом положень статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності і диспозитивності. Кожна із сторін зобов`язана довести належними і допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог та заперечень.

Суд розглядає цивільні справи у межах заявлених вимог і на підставі доказів, наданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", а суд прийшов до висновку про задоволення позову в повному обсязі, у відповідності з вимогами ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача слід стягнути на користь спеціального фонду Державного бюджету України 8370 гривень судового збору.

Керуючись ст.ст. 510, 526, 530, 536, 612, 625, 1046, 1047, 1048, 1049, 1050 Цивільного кодексу України, ст.ст. 5, 13, 76, 81, 89, 141, 258, 259, 263, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд,--

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 в користь ОСОБА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) грошові кошти у розмірі 418500 (чотириста вісімнадцять тисяч п`ятсот) гривень в рахунок стягнення боргу за договором позики від 28.09.2014 року; 418500 (чотириста вісімнадцять тисяч п`ятсот) гривень штрафу за порушення виконання обов`язку з повернення грошових коштів за договором позики від 28.09.2014 року.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 8370 (вісім тисяч триста сімдесять) гривень судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги Тернопільському апеляційному суду через Чортківський районний суд Тернопільської області протягом протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення 24 листопада 2022 року.

Суддя/підпис/

Копія вірна:

Оригінал рішення знаходиться в матеріалах справи № 608/366/21

Рішення набрало законної сили " " _________________ року.

Суддя: Л. М. Запорожець

Копію рішення видано " " ________________ року.

Секретар: