Номер провадження: 22-ц/813/456/22
Справа № 1-462/1999
Головуючий у першій інстанції Горяєв І. М.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.11.2022 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Князюка О.В., Таварткіладзе О.М.

за участю секретаря: Дубрянської Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_1 у справі за заявою тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання, на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області, постановлену під головуванням судді Горяєва І.М. 19 липня 2021 року у м. Біляївка Одеської області, -

встановила:

У липні 2021 року представник військової частини НОМЕР_1 звернувся до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа на виконання вироку Біляївського районного суду Одеської області 24.09.1999 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь військової частини НОМЕР_1 22890 грн., та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Свої вимоги представник військової частини НОМЕР_1 мотивував тим, що на підставі вироку Біляївського районного суду Одеської області від 24.09.1999 року по справі №1-462/1999 був виданий виконавчий лист про стягнення солідарно з ОСОБА_3 22890 грн. на користь військової частини НОМЕР_1 . До 17.09.2002 року військова частина НОМЕР_1 мала умовне найменування 54371 (командуючого оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 26.03.2002 року № 6/1/040 «... про нового найменування...»). З 22.05.2015 року даний виконавчий лист неодноразово перебував на виконанні в Біляївському МВДВС ГТУЮ в Одеській області. Станом на теперішній час виконавчий документ у ВДВС відсутній, пред`явлений виконавчий лист військова частина НОМЕР_1 до цього часу теж не отримувала, але відповідно до інформації про виконавче провадження з реєстру за номером 47659795 стало відомо, що 04.02.2016 року виконавчий документ було повернуто згідно з п. 2 ч. 1 ст. 47 (відсутність у боржника майна). Також на адресу ВДВС були направленні запити, на які військова частина НОМЕР_1 відповідей не отримала. Військова частина неодноразово змінювала місце своєї дислокації та умовне найменування, у зв`язку з чим заявник вважає, що оригінал виконавчого документа за вироком суду від 24.09.1999 року по справі №1-462/1999 про стягнення солідарно з ОСОБА_3 на користь військової частини НОМЕР_1 в розмірі 22890 грн. при поштовій пересилці було втрачено. У зв`язку з тим, що відсутній виконавчий документ, як у військовій частині НОМЕР_1 , так і в Біляївському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), а також те, що військовій частині НОМЕР_1 не було відомо про втрату виконавчого документа не з вини стягувача, станом на теперішній час рішення не виконано та не втратило законної сили. У зв`язку з чим, заявник звернувся до суду з вказаною заявою.

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 19 липня 2021 року у задоволенні заяви тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 було відмовлено.

В апеляційній скарзі тимчасово виконуючий обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 старший лейтенант ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, та постановити нове судове рішення, яким заяву про видачу дубліката виконавчого листа задовольнити, посилаючись на порушення судом норм процесуального права (т. 3 а.с. 63-76).

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що військовій частині НОМЕР_1 не було відомо про втрату виконавчого документу не з вини стягувача, у зв`язку із чим рішення суду першої інстанції не виконано та не втратило законної сили.

Сторони про розгляд справи на 01.11.2022 року були сповіщені належним чином.

Заяв, клопотань від сторін по справі на адресу Одеського апеляційного суду не надходило.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд, з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу за відсутності сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі вироку Біляївського районного суду Одеської області від 24.09.1999 року по справі №1-462/1999 з ОСОБА_3 на користь військової частини НОМЕР_2 було стягнуто солідарно 22890 грн.

На виконання вказаного вироку суду, 26.01.2015 року Біляївським районним судом Одеської області був виданий виконавчий лист по справі.

З інформації про виконавче провадження від 01.04.2019 року вбачається, що 04.02.2016 року головним державним виконавцем Біляївського МВДВС стягувачу було повернуто виконавчий лист у зв`язку із відсутністю у боржника майна.

На адресу ВДВС Біляївського МУЮ в Одеській області були направленні запити від 12.04.20218 року №17, 13.08.2018 року №1820, 23.10.2018 року №2553, відповідей на адресу військової частини НОМЕР_1 не надходило.

Згідно наказу №100 від 20.08.2002 року військова частина НОМЕР_3 змінила назву на «військова частина НОМЕР_1 ».

Згідно п.17.4 Розділу ХІІІ Перехідні положення до ЦПК України в редакції 15.12.2017 року - право на видачу дубліката виконавчого листа або судового наказу, належить суду, який видав оригінал виконавчого листа або судового наказу. Суб`єктами права на звернення із заявою до суду про видачу дубліката виконавчого листа або судового наказу можуть бути: стягувач у разі якщо ним втрачено оригінал виконавчого документа, а також державний виконавець, якщо оригінал виконавчого документа втрачено ним після відкриття виконавчого провадження. Заява про видачу дубліката виконавчого листа подається до суду до закінчення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Згідно ч. 1 ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 Закону «Про виконавче провадження», строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

За змістом ч.ч. 5, 6 статті 12 Закону «Про виконавче провадження», у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку із неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Заявник посилається на те, що військова частина неодноразово змінювала місце своєї дислокації та умовне найменування, у зв`язку із чим виконавчий лист при поштовій пересилці було втрачено.

Разом з тим, з цього приводу заявником не надано підтверджуючих доказів щодо зміни дислокації та умовного найменування військової частини саме з 2016 року, а надано лише наказ №100 від 20.08.2002 року, згідно якого військова частина НОМЕР_3 змінила назву на військова частина НОМЕР_1 .

Тобто, втрата виконавчих листів сталася у 2016 році, а з запитами щодо руху виконавчого провадження заявник звернувся до відділу ДВС Біляївського МУЮ в Одеській області лише 2018 року.

Таким чином, стягувач звернувся із заявою про видачу дублікату виконавчого листа після закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, заявником не надано суду жодного доказу щодо втрати оригіналу виконавчого листа, виданого Біляївським районним судом Одеської області у справі №1-462/1999, тобто заявником не доведено дійсну втрату виконавчого документа.

Видача дубліката виконавчого листа передбачена законодавством лише у разі його втрати. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист. Стягувач, в свою чергу, має повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази.

Отже, видача дубліката виконавчого листа судом можлива за одночасною сукупністю двох умов: 1) втрата відповідного виконавчого документа; 2) заява про видачу дубліката виконавчого документа подана до закінчення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Тягар доведення цих обставин у цьому провадженні покладається на заінтересовану особу, яка саме й звернулася із згаданими вимогами до суду, оскільки ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

З заявою про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку для пред`явлення його до виконання заявник звернувся за закінченням строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, який встановлений ст.22 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент повернення виконавчого листа стягувачу 04.02.2016р.) в один рік.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки заявником не надано належних доказів втрати оригіналу виконавчого листа, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність законних підстав для задоволення вимог щодо видачі дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_1 про те, що військовій частині НОМЕР_1 не було відомо про втрату виконавчого документу не з вини стягувача, у зв`язку із чим рішення суду першої інстанції не виконано та не втратило законної сили.

Колегія суддів зазначає, що матеріали справи не містять належних доказів того, що оригінал виконавчого листа було втрачено, також до апеляційної скарги представником заявника не надано доказів неодноразової зміни місця дислокації військової частини, починаючи з 04.02.2016 року. Таким чином, у заяві тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_1 про поновлення строку та видачу дублікату виконавчого листа по справі № 2-462/1999 не зазначені будь-які поважні причини пропуску строку пред`явлення виконавчого документу до виконання.

За таких обставин, заява про видачу дубліката виконавчого листа щодо стягнення суми заборгованості, на переконання колегії суддів, подана поза межами строків пред`явлення виконавчого листа до виконання, встановлених чинним законодавством України, військовою частиною НОМЕР_1 не надано належних доказів втрати оригіналу виконавчого листа, не вказані причини пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, не надані докази поважності причин пропуску вказаного строку, тому підстав для задоволення заяви не вбачається.

Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 19.07.2021 року постановлено з додержанням процесуального права, підстав для її скасування немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 19 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 24 листопада 2022 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді О.В. Князюк

О.М. Таварткіладзе