КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2022 року м. Київ

Справа №372/1762/15-ц

Апеляційне провадження №22-ц/824/6972/2022

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Андрієнко А.М., Поліщук Н.В.

за участю секретаря Моторіної В.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Обухівського районного суду Київської області ухваленого під головуванням судді Потабенко Л.В. 07 грудня 2021 року в м. Обухів, дата складення повного тексту рішення не зазначена, у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,

В С Т А Н О В И В

У квітні 2015 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідачів солідарно 42507 доларів США, 36 центів, що еквівалентно 1055032, 68 грн заборгованості за кредитним договором, з яких загальна заборгованість за кредитом - 13075 доларів США, 94 центів, заборгованість по відсоткам - 6818 доларів США, 83 центів, заборгованість по комісії - 1924 доларів 40 центів, заборгованість по пені - 20688 доларів США, 19 центів та судовий збір в сумі 3654, 00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 20 вересня 2007 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_2 , був укладений кредитний договір K2F4AU01730025, згідно якого банк надав, а відповідач отримав кредит в сумі 15515 доларів США 56 центів на термін до 19 вересня 2014 року. Згідно укладеного договору, відповідач взяв на себе зобов`язання погасити зазначений кредит, та відсотки за користування кредитом у встановлені строки. Банк діючи у відповідності до вимог ст.ст. 526,1054 ЦК України виконав свої зобов`язання видавши відповідачу ОСОБА_2 , кредит в сумі 15515 доларів США 56 центів.

В забезпечення виконання зобов`язання за Договором K2F4AU01730025 від 19 вересня 2014 року було укладено договори поруки з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , відповідно до яких відповідачі поручились за виконання позичальником обов`язків за основним договором. Відповідач отримавши кошти за даним договором кредиту свої зобов`язання по своєчасному поверненню кредиту та відсотків за користування кредитом не виконує, порушуючи вимоги ст.ст. 525, 526, 1054 ЦК України. Тому позивач просить у зв'язку з не виконанням відповідачами взятих на себе зобов`язань, стягнути суму неповернутого кредиту, та понесені ним судові витрати.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 07 грудня 2021 року позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості - задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - 42507 доларів США, 36 центів, що еквівалентно 1055032, 68 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - судовий збір в сумі 1218, 00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - судовий збір в сумі 1218, 00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - судовий збір в сумі 1218, 00 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що позов відповідає вимогам ст. 1054 ЦК України, факт укладення договору, та отриманням відповідачем кредиту підтверджується кредитним договором K2F4AU01730025 від 19 вересня 2014 року, який укладений відповідно до ст. 1055 ЦК України, факт не виконання відповідачами своїх зобов`язань у повному обсягу, а саме не повернення заборгованості за кредитом в сумі 42507 доларів США, 36 центів підтверджується наданим позивачем розрахунком, а факт укладення договорів поруки підтверджується договорами поруки від 19 вересня 2007 року, які укладені відповідно до ст. 1055 ЦК України. Таким чином, суд вважав, що вимоги позивача є доведеними і такими, що підлягають задоволенню.

Не погодився із вказаним судовим рішенням відповідач ОСОБА_1 , його представником подана апеляційна скарга, в якій зазначається про незаконність рішення у зв`язку з порушенням норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи, неповним з`ясуванням обставин, що призвело до неправильного вирішення справи. Представник відповідача вказує на те, що в оскаржуваному судовому рішення судом зазначено, що факт отримання відповідачем кредиту підтверджується самим кредитним договором № К2Р4АШ1730025 від 19 вересня 2014 року, однак, слід зазначити, що відповідачі не підписували кредитний договір №К2Р4АШ1730025 від 19 вересня 2014 року. Крім того, в матеріалах справи відсутня навіть копія такого договору. Крім того, позивачем не надано доказів надання кредиту відповідачу ОСОБА_2 в розмірі 15518,56 доларів США.

Позивачем надано розрахунок заборгованості, однак, позивачем не надано графік погашення кредиту який є обов`язковою умовою кредитного Договору. Крім того, ОСОБА_2 було сплачено на рахунок позивача 25163,00 доларів США однак, позивачем в розрахунку заборгованості взагалі про це не зазначено.

Також відповідач звертає увагу на те, що позивач повторно не з`явився в судове засідання, а тому у суду були підстави для залишення позову без розгляду. У зв`язку з тим, що позов мав бути залишений без розгляду, відповідачами не заявлялися клопотання щодо витребування доказів, а саме кредитної справи, виписки по особовим рахункам, детального розрахунку заборгованості з помісячним урахуванням вихідних даних, зарахованих платежів та підсумовуючих залишків. З цих же підстав не було заявлено клопотання про призначення судової економічної експертизи. Також вказує про неналежне його повідомлення про судове засідання в якому відбувся розгляд справи по суті.

На підставі викладеного просить скасувати рішення суду першої інстанції та залишити позов без розгляду.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Базик О.П. підтримали апеляційну скаргу з підстав викладених у ній, просили про скасування рішення суду першої інстанції.

Представник позивача Стадніков Д.В., заперечував проти доводів апеляційної скарги, вважає рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим, просив залишити його без змін.

В судому засіданні апеляційним судом розглянуто клопотання сторони відповідача ОСОБА_1 про призначення у справі судової економічної експертизи, та керуючись положеннями ч.ч.1,3 ст. 367 ЦПК України ухвалою суду занесеною до протоколу судового засідання від 15 вересня 2022 року відмовлено у його задоволенні, з огляду на порушення порядку подання такого клопотання визначеного положеннями ст.83 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Перше процесуальне питання, яке підлягає вирішенню до вирішення справи по суті це питання визначення меж апеляційного перегляду справи.

Так, в силу ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В порядку ч.1 ст.352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга, що є предметом цього апеляційного розгляду подана відповідачем ОСОБА_1 , а отже рішення суду першої інстанції підлягає перегляду в частині вирішення питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки даного відповідача. Інші відповідачі в установленому процесуальним законом порядку своїм правом на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції не скористались. А отже в іншій частині рішення суду не переглядається.

З огляду на те, що в силу п.3 ч.3 ст. 376 ЦПК України обставини розгляду справи судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою, то питання додержання норм процесуального права щодо повідомлення такого учасника підлягає перевірці першочергово.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, щодо його належного повідомлення про судовий розгляд справи. А тому вказане питання підлягає вирішенню першочергово.

З матеріалів справи вбачається, що 11 вересня 2015 року Обухівським районним судом Київської області було ухвалено заочне рішенням, яким позовні вимоги були задоволені /а.с.78-80/.

04 березня 2021 року відповідачем ОСОБА_1 була подана заява про перегляд заочного рішення/а.с.117/.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 20 квітня 2021 року поновлено ОСОБА_6 строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, заява задоволена, рішення Обухівського районного суду Київської області від 11 вересня 2015 року скасовано, справа призначена до розгляду в судовому засіданні /а.с.138-139/.

Судове засідання було відкладено неодноразово. Так, про призначений розгляд справи на 22 вересня 2021 року та 03 листопада 2021 року відповідач ОСОБА_1 та його представник були повідомлені під розписку /а.с.151,161/. Про судове засідання призначене на 07 грудня 2021 року відповідач ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_7 були повідомлені шляхом направлення смс-повідомлення, які за даними автоматизованої системи документообігу були доставлені 09 листопада 2021 року /а.с.171,172/. Однак, сторони в судове засідання не з`явились, розгляд справи проведений за відсутності сторін і судом ухвалено рішення про задоволення заявлених позовних вимог /а.с.181-185/.

Таким чином, доводи відповідача ОСОБА_1 щодо його неналежного повідомлення про час та місце розгляду справи не знайшли свого підтвердження.

В апеляційній скарзі відповідач звертає увагу на те, що позивач повторно не з`явився в судове засідання, а тому у суду були підстави для залишення позову без розгляду. Однак, матеріали справи місять заяву позивача від 11 серпня 2015 року, в якій позивач просить проводити розгляд справи без участі їх представника, проти розгляду справи за відсутністю представника позивача не заперечують /а.с.54/.

Відповідно до ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою.

Згідно з п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що від сторони позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи, суд першої інстанції розглянувши справу у його відсутність не допустив порушення норм процесуального законодавства.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги по суті спору апеляційним судом встановлені наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини.

20 вересня 2007 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено Кредитний договір №K2F4AU01730025,за умовами якого відповідач отримала в кредит кошти розмірі 23319,12 доларів США для придбання автомобіля та на сплату реєстраційних та страхових платежів. Умовами договору передбачено повернення кредитної заборгованості у строк до 19 вересня 2014 року щомісячними платежами по 299,74 доларів США, до складу якого входить погашення заборгованості та сплата процентів. Також умовами договору передбачено право кредитора і обов`язок позичальника по сплаті пені за прострочення виконання зобов`язання у розмірі 0,15% від суми простроченого платежу /а.с.10-12/.

20 вересня 2007 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладено договір поруки, за умовами якого остання виступає поручителем перед кредитором за виконання ОСОБА_2 зобов`язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник та несе солідарну відповідальність. Строк дії поруки визначений сторонами у п.12, яким визначено, що порука припиняється після закінчення 5 (п`яти) років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором /а.с.19/.

20 вересня 2007 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено договір поруки, за умовами якого останній виступає поручителем перед кредитором за виконання ОСОБА_2 зобов`язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник та несе солідарну відповідальність. Строк дії поруки визначений сторонами у п.12, яким визначено, що порука припиняється після закінчення 5 (п`яти) років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором /а.с.20/.

Згідно з розрахунком, складеним позивачем і поданим при зверненні до суду з позовом, заборгованість відповідача складається з: заборгованості за кредитом - 13075,94 доларів США, заборгованості за процентами - 6818,83 доларів США, заборгованості по комісії - 1924,4 доларів США, заборгованості по пені - 20688,19 доларів США /а.с.3-4/.

Позивач здійснив вимогу про повернення заборгованості до відповідачів 11 березня 2015 року /а.с.15-18/.

До заяви про перегляд заочного рішення відповідачем ОСОБА_1 були долучені копії квитанцій про внесення ОСОБА_2 грошових коштів на погашення кредиту на загальну суму 24934 доларів США, серед яких квитанція від 11 вересня 2007 року на суму 8356 доларів США /а.с.121-128/.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України).

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив зобов'язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У частині 1,2 ст. 553 ЦК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Згідно ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, а поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник.

У частині 4 ст.559 ЦК України (в редакції чинній на момент спірних правовідносин) зазначено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

В силу ч.ч.1-4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

В порядку ч.1 та ч.3 ст. 13 ЦПК України Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З наведених обставин справи вбачається, що між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 був укладений кредитний договір. Між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 був укладений договір поруки, за умовами якого останній виступає поручителем перед кредитором за виконання ОСОБА_2 зобов`язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник та несе солідарну відповідальність.

Матеріали справи містять копії вказаних договорів, які завірені стороною позивача, що відповідає положенням ч.5 ст.95 ЦПК України. В ході розгляду справи судом першої інстанції сторонами не були висловлені сумніви з приводу їх достовірності чи підроблення, не було заявлено клопотання про витребування чи огляд оригіналів в судовому засіданні. А отже твердження відповідача ОСОБА_1 про відсутність в матеріалах справи копій укладених договорів слід визнати безпідставними.

Не можуть бути прийняті до уваги суду і посилання відповідача ОСОБА_1 на не підписання ним кредитного договору, оскільки відповідачем ОСОБА_1 був укладений договір поруки, в якому вказано про ознайомлення з умовами кредитного договору укладеного з відповідачем ОСОБА_2 .

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не надано графік погашення кредиту який є обов`язковою умовою кредитного Договору, відхиляються колегією суддів з огляду на те, що умовами кредитного договору був визначений щомісячний платіж в розмірі 299,74 доларів США та строк до 19 вересня 2014 року, тобто графік погашення кредиту був обумовлений у тексті самого договору.

Суд критично відноситься до тверджень відповідача ОСОБА_1 щодо ненадання кредиту, оскільки сам відповідач ОСОБА_1 в заяві про перегляд заочного рішення вказував про часткове виконання відповідачем ОСОБА_8 взятих на себе зобов`язань на підтвердження чого надав копії платіжних документів. Однак, квитанція на суму 8356 доларів США містить дату 11 вересня 2007 року, а кредитний договір був укладений 20 вересня 2007 року, а отже вказана квитанція не підтверджує виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором. Інші квитанції про внесення коштів на загальну суму 16578 доларів США не становлять суму заборгованості по кредитному договору з урахуванням того, що їх внесення не було здійснено щомісячно, а умовами договору передбачений обов`язок позичальника по сплаті пені за прострочення виконання зобов`язання у розмірі 0,15% від суми простроченого платежу.

Таким чином, матеріалами справи підтверджуються і обставини неналежного виконання відповідачем ОСОБА_2 взятих на себе зобов`язань. Розмір заборгованості в ході розгляду справи не був спростований стороною відповідача, нарахування проведені в межах строку дії договору та на його умовах. Відповідач ОСОБА_1 за умовами договору поруки, взяв на себе зобов`язання перед кредитором нести солідарну відповідальність за виконання ОСОБА_2 зобов`язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник.

Строк дії поруки визначений сторонами у п.12, яким визначено, що порука припиняється після закінчення 5 (п`яти) років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором, яким визначена дата 19 вересня 2014 року. Позивач здійснив вимогу про повернення заборгованості до відповідачів 11 березня 2015 року. Звернення до суду з позовом відбулось 23 квітня 2015 року. Інших даних матеріали справи не містять. Таким чином, позивач заявив вимогу до відповідача ОСОБА_1 , як до поручителя в межах строку дії поруки, який був визначений сторонами в договорі, а тому порука не припинилась і відсутні підстави для відмови у задоволенні пред`явлених позовних вимог до відповідача ОСОБА_1 .

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують. Суд першої інстанції дав належну правову оцінку наданим сторонами доказам та вірно вирішив справу в межах заявлених позовних вимог та визначених позивачем підстав позову. Тому рішення суду відповідає вимогам чинного законодавства, наданим доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційного суду не вбачає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 07 грудня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В.В.Соколова

Судді: А.М. Андрієнко

Н.В. Поліщук

Повний текст постанови складений 23 листопада 2022 року.