Провадження № 2/638/742/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2022 року Дзержинського районного суду м. Харкова у складі:

головуючого судді - Цвіри Д.М.,

при секретарі Зінченко А.С.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання відповідача ОСОБА_1 про залишення позовної заяви без руху по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Управління реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації Харківської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в :

В провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова перебуває цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Управління реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації Харківської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 вересня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та призначене підготовче судове засідання.

02 серпня 2022 року від відповідача ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» надійшло клопотання про залишення без руху позовної заяви ОСОБА_2 .

В обгрунтування заявленого клопотання ОСОБА_1 зазначено, що вона вважає, шо позовна заява ОСОБА_2 містить недоліки та підлягає залишенню без руху. Позивач у позовній заяві просила відстрочити ій сплату судового збору на підставі нібито скрутного майнового стану, на підтвердження надано довідку з ПФУ. Позивачем у справі заявлено одну вимогу немайнового характеру та у позовній заяві зазначено, що попередній (орієнтований) розрахунок судових витрат складає 908 грн. судового збору, який повинен бути сплачений за одну вимогу немайнового характеру. Суд, враховуючи майне стан сторони, може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити ас розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особиза попердній каленарний рік.

Якщо порахувати 5 відсотків з наданої ОСОБА_2 довідки з пенсійного фонду, то сума судового збору у розмірі 908 грн. не перевищує 5 відсотків від суми пенсії позивача, оскільки з наданої довідки з ПФУ у розмірі 29641.82 грн. 5 відсотків складає 1482 грн, проте сума судового збору у цій справі за одну вимогу немайнового характеру складає 908 грн., що є меншим ніж 5 відсотків (1482 грн.) від довідки позивача ОСОБА_2 , тому відсутні правові підстави для відстрочення сплати судового збору.

Додатковим порушенням є також те, шо позивачем надано довідку за період з липня 2020 року по червень 2021 року, тобто не за повний попередній календарний рік. Повинна була бути надана довідка з 01 січня 2020 по 31 грудня 2020 року. Таким чином, позивачем не надано жодних належних доказів скрутного майнового стану, зокрема, відомостей про те. шо розмір судового збору, який підлягає сплаті, перевищує 5 відсотків розміру її річного доходу за попередній календарний рік.

Оскільки, як вважає відповідач, належних доказів скрутного майнового становища позивачем надано не було, то з цих підстав вона вважає, що клопотання позивача про відстрочку від сплати судового збору необхідно залишити без задоволення, а позовну позовну заяву залишити без руху та надати строк для усунення недоліків.

Крім цього, судом при відкритті провадження у справі жодним чином не було вирішено вказане клопотання позивача про відстрочення від сплати судового збору, а було лише відкрито провадження без зазначення жодного обгрунтування щод відстрочки від судового збору. Більш того, ОСОБА_2 вже намагалась з тотожніх підстав звільнитись від сплати судового збору при поданні апеляційної скарги на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова по справі № 638/12779/20 (яке нею додавалось до позову), проте апеляційним судом було залишено вказане клопотання без задоволення та зазначено, що ОСОБА_2 надано довідку не за повний попередній календарний рік, таким чином не були надані належні докази свого скрутного майнового становища.

ЄСПЛ у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia») від 20 лютого 2014 року зазначав, що вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред явлення безрозсудних і необгрунтованих позовів. Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до судуне означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах.У пунктау 28, 29, 30 постанови Верховного Суду від 29 вересня 2021 року по справі № 160/12251/20 зазначено, шо: «сам по собі Факт отримання такої компенсації особою не позбавляє її права та можливості отримувати інші доходи, з яких може бути сплачено судовий збір. При цьому, документом, який відображає всюсуду доходу позивача за попередній календарний рік може бути, зокрема, довідка про суми виплачених доходів та утриманих податків, якаформується на підставі відомостей, що містяться v Державному реєстрі Фізичних осіб - платників податків. До аналогічної думки прийшла також Велика Палата Верховного Суду у справі №П/9901/6/17 та N° П/9901/9/17». (додається ця постанова ВС)

Враховуючи викладену правову позицію Верховного Суду, належною довідкою, яка відображає всю суму доходів позивача є довідка про суми виплачених доходів та утриманих податків, яка формується на підставі відомостей, шо містяться у Державному реєстрі Фізичних осіб - платників податків (довідка з Державної податкової служби України), оскільки отримання пенсії не позбавляє ОСОБА_2 мати інші доходи, відомостіпро які повинні бути пред`явлені до суду. Довідка з ПФУ не є документом, з якого можливо встановити всю суму доходу позивача за попередній календарний рік. Зазначеним документом лише констатується факт нарахування позивачу щомісячних пенсійних виплат, проте ця обставина не позбавляє ОСОБА_2 мати інші доходи. Тому довідка з ПФУ не є належним документом, який відображує усю суму доходів позивача, крім цього довідка повинна бути за повний попередній календарний рік. Більш того майже з урахуванням суми з цієї довідки ПФУ відсутні жодні підстави для відстрочки від сплати судового збору, оскільки сума судового збору не перевищує 5 % річного доходу з довідки.

05 серпня 2022 року через канцелярію суду від представника позивача ОСОБА_2 адвоката Мірошника Романа Сергійовича надійли заперечення на клопотання відповідача ОСОБА_1 про залишення позовної заяви без руху.

В обгрунтування заперечень проти залишення позовної заяви без руху зазначено, що у своєму клопотанні ОСОБА_1 посилається на той факт, що судовий збір у розмірі 908 грн., який необхідно сплатити ОСОБА_2 за подання позовної заяви по даній справі, не перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача. А також зазначає, що позивачем надано довідку про доходи не за повний календарний рік, тому вважає, що у суду відсутні правові підстави для відстрочення сплати судового збору.

Згідно ч.1 ст.8 ЗУ «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті (ч. 2 ст.8 Закону). Отже, даною нормою Закону, суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті. Питання про відстрочення та розстрочення судом сплати судового збору, зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати з підстав майнового стану сторони, вирішується на розсуд суду в кожному конкретному випадку залежно від обставин справи та обґрунтованості доводів сторони належними і допустимими доказами на підтвердження того, що майновий стан сторони дійсно перешкоджає сплаті нею судового збору в установленому порядку і розмірі. У випадку позивача - це довідка про доходи видана ПФУ ОСОБА_2 (Додаток 7 позовної заяви), з якої вбачається, що ОСОБА_2 є пенсіонером, перебуває на обліку в ПФУ в Харківській області та її пенсія за період з 01.07.2020 р. по 30.06.2021 р. складає 29641,82 грн., а на місяць це становить 2741,82 грн., сплатити при цьому, суму судового збору, яка складає 908,00 грн. є для неї дуже важко фінансово.

Таким чином, відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, а також звільнення від його сплати або зменшення його розміру з підстав, передбачених статтею 8 Закону, є прерогативою суду, який вирішує питання відкриття провадження (прийняття заяви, скарги тощо), а тому прохання ОСОБА_4 залишити позов ОСОБА_2 без руху є незаконним, необгрунтованим а також таким, що не підлягає задоволенню.

Крім цього, Ухвалою Дзержинського суду м. Харкова від 21.09.2021 р., було прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі за позовом ОСОБА_2 , а також призначене підготовче судове засідання. Варто зазначити, що діючим процесуальним законодавством не передбачено залишення позову без руху на цій стадії судового процесу.

Представник позивача просить суд звернути увагу на той факт, що своїми суперечливими клопотаннями, зловживаючи своїми процесуальними правами та обов`язками, відповідачі всіляко

намагаються затягнути судовий процес по даній справі, порушуючи тим самим не тільки основоположні принципи цивільного судочинства, але і права та законні інтереси позивача.

В силу ст.ст. 1 та 10 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд керується при розгляді справи принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

У справі «Беллет проти Франції» від 04 грудня 1995 року ЄСПЛ зазначив, що «ст.6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Пунктом 1 статті 6 Конвенції визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення ЄСПЛ у справі «Фрідлендер проти Франції» від 27 червня 2000 року).

Суд, оглянувши матеріали справи, вивчивши клопотання, вважає його таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.8 ЗУ Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: військовослужбовці; батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Відповідно п.29 Постанови Пленуму ВССУ №10 від 17.10.2014 року Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах зазначено, що відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір» єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність па утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Особа, яка заявляє клопотання про звільнення від сплати судового збору, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

У своїй практиці Європейський суд вказав, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 § 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду.

Однак, як це зазначено в Ухвалі від 17.01.2022 року у справі №441/1609/19 Касаційного цивільного суду ВС України, суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати статті 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою.

Із урахуванням багаточисельної судової практики, можна дійти висновку, що за змістом положень статті 8 Закону питання про відстрочення та розстрочення судом сплати судового збору, зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати з підстав майнового стану сторони, вирішується на розсуд суду в кожному конкретному випадку залежно від обставин справи та обґрунтованості доводів сторони належними і допустимими доказами на підтвердження того, що майновий стан сторони дійсно перешкоджає сплаті нею судового збору в установленому порядку і розмірі.

Таким чином, відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, а також звільнення від його сплати або зменшення його розміру з підстав, передбачених статтею 8 Закону, є прерогативою суду, який вирішує питання відкриття провадження

Відповідно до ч. 1 ст. 136 ЦПК України «Відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх оплати» суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Суд вважає необхідним зазначити, що судом під час вирішення питання про відкриття провадження по справі помилково не розглянуто клопотання позивача ОСОБА_2 , про відстрочення сплати судового збору до моменту ухвалення рішення по справі, яке міститься в позовних вимогах позовної заяви.

Враховуючи вищезазначене, та те, що позивач є непрацездатною за віком особою, розмір її пенсії відповідно до довідки про доходи за період з 01.07.2020 року по 30.06.2021 року складає 29641,82 грн., що за місяць становить - 2741,51 грн., суд вважає за можливе клопотання позивача ОСОБА_2 , про відстрочення сплати судового збору, задовольнити та відстрочити їй сплату судового збору по даній справі до моменту ухвалення рішення по цій справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

За наведених вище обставин, суд не вважає за доцільне задовольнити клопотання відповідача про залишення позовної заяви без руху у зв`язку з відсутністю підстав для його задоволення.

Керуючись ст.ст. 251, 353 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 про залишення позовної заяви без руху по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Управління реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації Харківської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, - відмовити.

Клопотання позивача ОСОБА_2 про відстрочення сплати судового збору до моменту ухвалення рішення по справі, яке міститься в позовних вимогах позовної заяви, - задовольнити.

Відстрочити позивачу ОСОБА_5 сплату судового збору до моменту ухвалення рішення по цивільній справі №638/11134/21 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Управління реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації Харківської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Текст ухвали розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Д.М. Цвіра