Провадження № 22-ц/811/1678/22 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2022 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

секретаря Матяш С.І.

з участю представника позивачки ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Львівгаз" на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 24 травня 2022 року в складі судді Єзерського Р.Б. в справі за позовом ОСОБА_3 до Акціонерного товариства «Оператор гарозподільної системи «Львівгаз» про захист прав споживачів, визнання протиправним та скасування рішення, зустрічним позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» до ОСОБА_3 про стягнення вартості не облікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) природного газу,-

встановив:

У грудні 2021 року позивачка ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до АТ Оператор гарозподільної системи «Львівгаз» про захист прав споживачів, визнання протиправним та скасування рішення, просила визнати протиправним та скасувати рішення центральної комісії по розгляду актів про порушення АТ «Оператор газорозподільної системи «ЛЬВІВГАЗ» щодо задоволення Акту про порушення № LV 002105 від 22.10.2021.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 . У 2009 році між позивачкою та АТ «Львівгаз» було укладено Договір про надання послуг із газопостачання (особовий рахунок НОМЕР_1 ). Протягом усього періоду отримання послуг із газопостачання позивачка є відповідальним та добросовісним споживачем, виконує умови Договору у повному обсязі, вчасно проводить розрахунок за спожитий газ.

22.10.2021 працівниками АТ «Львівгаз» ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проведено перевірку газового обладнання належної позивачці квартири, за результатами якої складено Акт про порушення № LV 002105. У цьому Акті зафіксовано порушення несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ пошкоджена пломба АТ «Львівгаз».

19.11.2021 відбулося засідання центральної комісії по розгляду актів про порушення, за результатами якого прийнято рішення щодо задоволення Акту про порушення № LV 002105 від 22.10.2021.

З врахуванням зазначеного відповідачем здійснено донарахування та складено рахунок на оплату за необлікований (донарахований) об`єм природного газу № 61195265 від 03.12.2021.

Позивачка вважає, що зазначене рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки відповідачем порушено процедуру проведення перевірки лічильника газу, що є підставою вважати недійсним Акт про порушення, жодного втручання у ЗВТ позивачка не здійснювала. Не дивлячись на те, що в Акті про порушення зафіксовано «пошкодження пломб» насправді мало місце пошкодження пломбувального матеріалу (дроту) самими працівниками відповідача. Дріт проіржавів та зазнав істотного природного зношення, а тому пошкодився від найменшого дотику працівників АТ «Львівгаз». Та обставина, що споживач не втручалася у лічильник газу, підтверджена експертизою самого відповідача, однак з незрозумілих причин це не було враховано комісією при прийнятті рішення про затвердження Акту про порушення.

Позивачка наголошує, що в Акті про порушення зазначено, що суть порушення полягає у пошкодженні пломб. Однак, згідно із п. 4 Розділу І глави І Кодексу ГРМ таке порушення як пошкодження пломб можливе за умови наявності акта про пломбування (іншого документа, що підтверджує факт пломбування і передачу на збереження ЗВТ/лічильника газу та установлених пломб і магнітних індикаторів).

У відповідача відсутні будь-які акти про пломбування чи інші документи, що підтверджують факт пломбування і передачу на збереження ЗВТ/лічильника газу та установлених пломб і магнітних індикаторів, а тому такий склад порушення взагалі неможливий у даному випадку.

Також ОСОБА_3 вказує, що згідно із положеннями Кодексу ГРМ повірка та технічне обслуговування засобів обліку покладається на Оператора ГРМ. Міжповірочний інтервал лічильника Metrix G-4 становить 8 років, а повірка встановленого позивачці лічильника не проводилася із часу встановлення з 2009 року. Тобто, строк проведення повірки та технічного обслуговування лічильника газу Metrix G-4, встановленого у квартирі позивачки, сплив більш ніж 4 роки тому. Враховуючи те, що пломбувальний матеріал (дріт) проіржавів та був пошкоджений під час проведення перевірки самими працівниками відповідача через природнє зношення та відсутність належного технічного обслуговування і повірки, а не через дії позивачки, на її думку, нема жодних підстав стверджувати про вчинення нею порушення, передбаченого Кодексом ГРМ. Просила позов задовольнити.

02.02.2022 відповідач АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» подав до суду зустрічну позовну заяву, просив стягнути з ОСОБА_3 на користь товариства вартість необлікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) природного газу в розмірі 30368,56 гривень (а.с. 54).

Вимоги обгрунтовані тим, що між сторонами у справі укладено договір розподілу природного газу шляхом приєднання ОСОБА_3 до нього на умовах Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2498.

22.10.2021 у квартирі ОСОБА_3 виявлено пошкодження пломби АТ «Львівгаз», про що складено Акт про порушення № 002105, який підписано ОСОБА_6 без жодних зауважень, що свідчить про згоду із зафіксованим у Акті порушенням та про достовірність зазначених даних.

АТ «Львівгаз» зазначає, що відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 59 ЗУ «Про ринок природного газу» правопорушенням на ринку природного газу є, зокрема, несанкціонований відбір природного газу.

Стверджує, що будь-яке несанкціоноване втручання у роботу газорозподільної системи є викривленням даних обліку природного газу і, відповідно, несанкціонованим відбором природного газу. Пошкодження пломби є самостійним видом порушення і не потребує додаткового встановлення факту втручання в роботу лічильника споживачем.

Пошкодження цілісності та місцезнаходження пломб (пломбувальний дріт на захисній пломбі ДС № 4607 зірваний) встановлене експертизою ЗВТ ОСОБА_3 , результати якої відображені в акті № 922 від 28.10.2021.

Допущене порушення, на думку ПАТ «Львівгаз», є підставою для проведення розрахунку необлікованого об`єму природного газу товариством. При цьому позивач за зустрічним позовом вказує, що розділом ХІ Кодексу газорозподільних систем прямо не передбачено проведення донарахування необлікованого об`єму природного газу за пошкодження пломби, тому товариством проведено нарахування необлікованого об`єму природного газу по аналогії закону на підставі п. 1 Глави 3 розділу ХІ КГРС. Просить зустрічні позовні вимоги задовольнити та стягнути судові витрати.

Оскаржуваним рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 24 травня 2022 року первісний позов адвоката Оприска Миколи Васильовича, який представляє інтереси ОСОБА_3 до Акціонерного товариства «Оператор гарозподільної системи «Львівгаз» про захист прав споживачів, визнання протиправним та скасування рішення задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано рішення центральної комісії з розгляду актів про порушення Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» щодо задоволення Акту про порушення № LV 002105 від 22.10.2021.

У задоволенні зустрічного позову Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» до ОСОБА_3 про стягнення вартості не облікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) природного газу відмовлено.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» на користь ОСОБА_3 судові витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн. (десять тисяч гривень 00 копійок).

Стягнуто з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» в дохід держави судовий збір у розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 00 копійок).

Рішення оскаржив відповідач АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз».

Покликаючись на судову практику та положення Кодексу ГРМ зазначає, що несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ та пошкодження пломб є окремими видами порушень, які необхідно розмежовувати і які визначені в окремих розділах кодексу.

Зокрема, несанкціоноване втручання в роботу засобу вимірювальної техніки передбачено пп.3 п. 1 Глави 2 Розділу ХІ Кодексу, при цьому, пошкодження пломб передбачено пп.1 п. 7 Глави 9 Розділу Х Кодексу.

В абзаці 2 п. 7 Глави 9 Розділу Х Кодексу зазначено, що розрахунок не облікованого або облікованого частково об`єму природного газу внаслідок порушення здійснюється за наявності акта про порушення та у порядку, визначеному у Розділі ХІ Кодексу.

Таким чином, за допущене порушення у вигляді пошкодження пломбувального матеріалу відповідними положеннями передбачено проведення донарахування не облікованого об`єму природного газу споживачеві Оператором ГРМ.

Предметом доказування у справах про несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ є факт пошкодження приладу обліку внаслідок чого облік спожитого газу, що відображається газовим лічильником є викривленим, а у справах про пошкодження пломбувального матеріалу факти встановлення пломбувального матеріалу та його пошкодження.

Звертає увагу, що факт обірваного пломбувального дроту на пломбі підтверджено Актом № 922 від 28.10.2021 та експертизою ЗВТ ОСОБА_3 , результати якої відображені у цьому акті.

Відтак, сам факт зривання пломбувального матеріалу на лічильнику, відповідальність за цілісність якого лежить на позивачу, необхідно розцінювати як несанкціоноване втручання в ЗВТ, а тому у відповідача були усі підстави здійснити споживачу донарахунок спожитого газу.

Відбір природного газу, здійснений споживачем із пошкодженим пломбувальним матеріалом, на якому встановлена пломба (обірваний дріт), що з`єднує фланці лічильника, є несанкціонованим, оскільки за таких умов не може бути забезпечена єдність вимірювань вузлом обліку.

Обірваний пломбувальний дріт, що з`єднує фланці лічильника надає можливість споживачу споживати газ безобліково без втручання у роботу самого лічильника, шляхом встановлення на місце лічильника газу «технологічної перемички».

Таким чином, суд першої інстанції дійшов неправильного висновку, що сам по собі факт пошкодження пломбувального матеріалу без встановлення факту викривлення даних обліку природного газу не є підставою для розрахунку не облікованого або облікованого частково природного газу.

Крім цього, кодекс ГРМ не вказує про необхідність встановлення зв`язку між пошкодженням помбувального матеріалу та викривленням даних обліку природного газу, оскільки прямо вказує, що внаслідок ВОГ обліковується із порушенням законодавства.

Просить скасувати Шевченківського районного суду м. Львова від 24 травня 2022 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні первісного позову та задоволити зустрічний.

19.09.2021 на адресу апеляційного суду надійшов відзив представника ОСОБА_1 на апеляційну скаргу, у якому стверджуючи про те, що у ПАТ «Львівгаз» відсутні будь які акти пломбування чи інші документи, що підтверджують пломбування та передачу на збереження ЗВТ лічильника газу та установлених пломб і магнітних індикаторів, посилаючись на те, що пломбувальний матеріал проіржавів та був пошкоджений під час проведення перевірки самими працівниками, відсутні підстави для висновку про вчинення порушення кодексу ГРМ, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині, в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення виходячи із такого.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 6 цієї ж статті визначено, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що несанкціонованим втручанням є не лише факт пошкодження конструкції ЗВТ/лічильника, зокрема, пошкодження пломбувального матеріалу, на якому встановлено пломбу, а й викривлення даних обліку природного газу (коли втрати природного газу комерційним вузлом обліку не обліковуються, обліковуються частково чи з порушенням). При цьому, споживач відповідає за збереження і цілісність комерційних та дублюючих ВОГ та пломб (відбитків їх тавр).

Поряд з цим, АТ «Львівгаз» не надало суду акту про пломбування або іншого документа, що підтверджує факт пломбування і передачу на збереження ЗВТ/лічильника газу та установлених пломб і магнітних індикаторів.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що Акт про порушення не доводить факту несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ, а лише фіксує факт можливого порушення і в подальшому може бути підставою для прийняття рішення про його задоволення або незадоволення.

Покликаючись на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 04.04.2019 у справі № 535/868/18, від 24.10.2019 у справі № 914/2384/17, від 14.06.2018 у справі № 916/1656/17 зазначає, що для підтвердження правомірності рішення про задоволення Акту про порушення, АТ «Львівгаз» повинно було довести наслідки втручання в роботу ЗВТ, оскільки для проведення розрахунку необлікованого або облікованого частково об`єму природного газу у порядку, визначеному в розділі ХІ Кодексу ГРС, необхідно було перевірити та встановити всі елементи складу даного правопорушення.

Натомість АТ «Львівгаз» надало Акт експертизи пломби № 922 від 28.10.2021, в якому зафіксований висновок комісії про відсутність втручання в роботу ЗВТ, що однозначно спростовує наявність у діях ОСОБА_3 порушень, які могли б бути підставою для донарахування вартості природного газу.

Крім цього, періодична повірка (у тому числі демонтаж, транспортування монтаж, технічне обслуговування та пов`язаний з такою повіркою ремонт) лічильників газу, які встановлені для розрахунків за спожитий природний газ побутовими споживачами (населенням) для їх побутових потреб, здійснюється за рахунок Оператора ГРМ незалежно від того, чи є він власником ЗВТ.

Разом з цим, лічильникMetrix G-4 був встановлений позивачці у 2009 році, відтак строк проведення повірки та технічного обслуговування лічильника сплив більш ніж 4 роки тому, однак представником АТ «Львівгаз» не надано суду жодних доказів, що товариством на виконання свого обов`язку було забезпечено проведення повірки та технічного обслуговування лічильника у строки, визначені експлуатаційними документами на ЗВТ, що, у свою чергу, могло призвести до природного зношення та пошкодження пломбувального матеріалу.

Таким чином, суд дійшов висновку, що Акт про порушення від 22.10.2021 не міг братися за основу розгляду комісією, оскільки сам по собі факт пошкодження пломбувального матеріалу без встановлення факту викривлення даних обліку природного газу не є підставою для розрахунку необлікованого або облікованого частково об`єму природного газу в порядку, визначеному в розділі ХІ Кодексу ГРС.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що рішення центральної комісії по розгляду актів про порушення АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» щодо задоволення Акту про порушення № LV 002105 від 22.10.2021 є протиправним та підлягає скасуванню.

Відтак, відсутня правова підстава для проведення донарахування споживачу ОСОБА_3 вартості необлікованого природного газу, тому у задоволенні зустрічного позову суд відмовив.

Також суд зазначив, що АТ «Львівгаз» не навело обґрунтування донарахування вартості спожитого газу саме на суму 30368,56 гривень та не долучило акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) природного газу та його вартості.

Крім цього, суд вирішив питання судових витрат.

Розглядаючи даний спір та перевіряючи законність оскаржуваного рішення згідно вимог ЦПК України, судова колегія враховує таке.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Обравши відповідний спосіб захисту права, позивач в силу ст. 12 ЦПК України зобов`язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України.

Згідно із частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.

Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

Однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Згідно з частиною третьою статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Таким чином, правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом (постанова Верховного Суду від 11 листопада 2019 року у цивільній справі № 337/474/14-ц, провадження № 61-15813сво18).

Судом встановлено такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Позивачка ОСОБА_3 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 291593607 (а.с. 10).

Із копії паспорта слідує, що ОСОБА_3 зареєстрована на АДРЕСА_2 (а.с. 7).

У 2009 році між позивачкою та АТ «Львівгаз» укладено Договір про надання послуг із газопостачання (особовий рахунок НОМЕР_1 ) за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 12).

22.10.2021 працівниками АТ «Львівгаз» ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проведено перевірку газового обладнання належної позивачці квартири, за результатами якої складено Акт про порушення № LV 002105, в якому зафіксовано порушення несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ, а саме пошкоджена пломба АТ «Львівгаз». З Акту вбачається, що такий був підписаний чоловіком позивачки ОСОБА_6 (а.с. 16-17).

При перевірці лічильник газу вилучений та направлений для проведення експертизи, що підтверджується копією Протоколу щодо направлення ЗВТ та/або пломби на експертизу № 0007852 від 22.10.2021 (а.с. 18).

За результатами експертизи складено Акт експертизи пломби № 922 від 28.10.2021, в якому зафіксований висновок комісії: «не виявлено втручання в роботу ЗВТ» (а.с. 41).

19.11.2021 відбулося засідання центральної комісії по розгляду актів про порушення, за результатами якого прийнято рішення щодо задоволення Акту про порушення №LV 002105 від 22.10.2021.

На підставі цього відповідачем здійснено донарахування та складено рахунок на оплату за необлікований (донарахований) об`єм природного газу № 61195265 від 03.12.2021 (а.с. 19).

З врахуванням наведеного, позивачка ОСОБА_3 просить визнати протиправним та скасувати рішення центральної комісії з розгляду актів про порушення Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» щодо задоволення Акту про порушення №LV 002105 від 22.10.2021, оскільки таке є незаконним, на її думку, відсутні будь які підстави стверджувати про вчинення нею порушення, передбаченого Кодексом ГРМ.

В свою чергу, АТ «Львівгаз» у зустрічному позові, покликаючись на пошкодження цілісності та місцезнаходження пломб, просить стягнути на свою користь вартість необлікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) природного газу в розмірі 30368,56 гривень.

Відповідно до ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Колегія суддів виходить з того, що питання правовідносин щодо функціонування ринку природного газу в Україні урегульовано положеннями Закону України «Про ринок природного газу», Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», Кодексом газорозподільних систем, Постановами Кабінету Міністрів України від 23 березня 2016 року №203, від 16 травня 2002 року № 620, в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 27 січня 2016 року № 46.

Пунктом 3 розділу 1 Глави І Кодексу газорозподільних систем (далі Кодекс), який затверджений постановою Національної комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 № 2494, визначено, що дія цього Кодексу поширюється на операторів газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об`єкти яких підключені до газорозподільних систем, та на їх постачальників. Крім того, цим Кодексом регулюються взаємовідносини між оператором газорозподільної системи та несанкціонованими споживачами, які втручаються в роботу газорозподільної системи, у тому числі шляхом самовільного під`єднання несанкціонованого газопроводу.

Згідно із пунктом 4 розділу 1 Глави І Кодексу надано визначення, що несанкціоноване втручання в роботу газорозподільної системи втручання в роботу газорозподільної системи, в тому числі шляхом несанкціонованого відновлення газоспоживання, несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ та/або під`єднання несанкціонованого газопроводу, внаслідок чого порушується нормальний режим роботи ГРМ та/або здійснюється необліковане (обліковане частково чи з порушенням законодавства) використання природного газу.

Відповідно до наданих визначень, несанкціонований відбір природного газу відбір (споживання) природного газу з газорозподільної системи з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема цього Кодексу.

Несанкціонований споживач фізична, юридична особа або фізична особа - підприємець, яка без укладання договору розподілу природного газу з оператором газорозподільної системи або на об`єкті, який не підключений до ГРМ в установленому порядку, здійснює несанкціонований відбір природного газу.

Пошкодження пломб відсутність чи пошкодження цілісності пломб, пломбувального матеріалу, на якому встановлено пломби (дріт, кордова нитка тощо), гвинтів, на яких закріплено пломбувальний матеріал, у тому числі відсутність чи пошкодження на ЗВТ (лічильнику газу) пломб з відбитками тавр про їх повірку або індикаторів дії впливу постійного магнітного поля (далі магнітні індикатори), або підтверджений факт підробки пломби за умови наявності акта про пломбування (іншого документа, що підтверджує факт пломбування і передачу на збереження ЗВТ/лічильника газу та установлених пломб і магнітних індикаторів).

Відповідно до пункту 1 розділу 1 Глави ХІ Кодексу норми цього розділу щодо перерахунку (донарахування) або зміни режиму нарахування природного газу споживачу, у тому числі побутовому споживачу, який уклав з Оператором ГРМ договір розподілу природного газу, а також несанкціонованому споживачу, який знаходиться на території ліцензованій діяльності Оператора ГРМ, застосовуються за наявності акта про порушення, складеного Оператором ГРМ відповідно до вимог цього розділу.

Так, у разі виявлення у споживача або несанкціонованого споживача порушень, визначених у главі 2 цього розділу, на місці їх виявлення представником Оператора ГРМ складається акт про порушення за формою, наведеною в додатку 16 до цього Кодексу (пункт 1 розділу 5 Глави ХІ Кодексу).

Згідно з пунктом 2 розділу 5 Глави ХІ Кодексу Акт про порушення після пред`явлення представником Оператора ГРМ службового посвідчення складається в присутності споживача/несанкціонованого споживача та/або незаінтересованої особи (представника власника/користувача, на території чи об`єкті якого сталося порушення, або органу місцевого самоврядування) за умови посвідчення його особи та засвідчується їх особистими підписами. У разі якщо комерційний вузол обліку, на якому сталося порушення, знаходиться на території (в приміщенні) Оператора ГРМ, останній повинен завчасно попередити споживача про час і місце складання акта про порушення. Акт про порушення складається в двох примірниках, один з яких залишається у споживача (несанкціонованого споживача), який має право внести до акта про порушення свої зауваження та заперечення.

Колегія суддів погоджується та вважає беззаперечними доводи представників АТ «Львівгаз», що ОСОБА_6 , у присутності якого був складений Акт про порушення від 22.10.2021, жодним чином не висловився з приводу обставин, яких був свідком.

Поряд з цим, у суду відсутні достатні підстави, у розумінні Кодексу газорозподільних систем для того, щоб стверджувати, що ОСОБА_6 є споживачем/несанкціонованим споживачем та/або незаінтересованою особою (представником власника/користувача, на території чи об`єкті якого сталося порушення, або органу місцевого самоврядування) у контексті правовідносин, які склалися.

Колегія суддів виходить з того, що за приписами п. 4 гл. 6 Розділу X Кодексу ГРС за збереження і цілісність комерційних та дублюючих ВОГ (вузол обліку газу) та пломб (відбитків їх тавр) відповідає власник (користувач), на території або у приміщенні якого вони встановлені, що має бути зафіксовано у відповідному акті про пломбування.

Порядок перевірки вузлів обліку та їх складових встановлено главою 9 розділу 10 Кодексу ГРМ, відповідно до якої перевірка комерційного ВОГ, а також контрольний огляд вузла обліку здійснюються у будь-який час доби та у присутності споживача (суміжного суб`єкта природного газу) або його представника. При виявленні ознак пошкодження ЗВТ (лічильника газу) за умови відсутності ознак несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ за ініціативою Оператора ГРМ чи споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) може бути ініційована його позачергова чи експертна повірка у порядку, визначеному цим розділом.

Відповідно до положень п. 3 глави 2 розділу ХІ Кодексу, до порушень (за умови відсутності несанкціонованого втручання в ГРМ або роботу ЗВТ), що сталися внаслідок пошкодження чи позаштатного режиму роботи комерційного ВОГ або його складових (які кваліфікуються як «не з вини споживача»), але внаслідок яких споживачу здійснюється перерахунок розподіленого (спожитого) об`єму природного газу, належать ( зокрема ) пошкодження ЗВТ (лічильника газу) або робота комерційного ВОГ чи його складових в позаштатному режимі, внаслідок чого витрата (споживання) природного газу комерційним ВОГ не обліковується або обліковується некоректно.

Пунктом 8 глави 3 розділу ХІ Кодексу ГРМ передбачено, що у разі виявлення Оператором ГРМ пошкодження лічильника газу та/або його позаштатного режиму роботу, внаслідок чого витрата (споживання) природного газу лічильником газу не обліковується або обліковується некоректно (не в повному обсязі), та за умови відсутності несанкціонованого втручання в роботу лічильника газу визначення об`єму спожитого природного газу здійснюється, виходячи з 70 відсотків граничних об`ємів споживання природного газу населенням з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв за період з дня останнього контрольного зняття показань лічильника (контрольного огляду вузла обліку або його перевірки) до дня виявлення порушення (але не більше ніж за 6 місяців) та з урахуванням терміну на його усунення.

Відповідно ч. 3 ст. 13 ЗУ «Про ринок природного газу», у разі порушення або невиконання своїх обов`язків споживач несе відповідальність згідно із Законом.

З матеріалів справи вбачається, що комісією при проведенні експертизи пломби встановлено: відповідність місць фактичного розташування пломб місцям, зазначеним у протоколі - відповідає; цілісність та місцезнаходження пломб, а також ознаки порушень, зазначених у протоколі пломбувальний дріт на захисній пломбі ДС № 4607 зірваний, додатково запакований в поліетиленовий пакет і опломбовано пломбою R № 22046864; цілісність заводського та повірочного тавра на ЗВТ не порушено; цілісність лічильного механізму та корпусу не пошкоджено; наявність сторонніх предметів всередині ЗВТ не виявлено; відповідність маркування ЗВТ нормативно-технічній документації відповідає.

При цьому, у зазначеному акті не виявлено безпосереднього втручання у роботу ЗВТ.

Колегія суддів погоджується з тим, що сам по собі факт пошкодження пломбувального матеріалу без встановлення факту викривлення даних обліку природного газу не є підставою для розрахунку необлікованого або облікованого частково об`єму природного газу в порядку, визначеному у розділі ХІ Кодексу ГРС, оскільки не свідчить про порушення порядку експлуатації комерційного вузла обліку.

Натомість, представник апелянта АТ «Львівгаз» наголошує на тому, що сам факт пошкодження пломбувального матеріалу пломби із ЗВТ є порушенням, яке передбачено Кодексом ГРМ як підстава складання Акту про порушення, а отже і проведення донарахування, якщо викладені в Акті обставини буде підтверджено.

Натомість, колегія суддів звертає увагу, що згідно із п. 4 глави 1 розділу I Кодексу газорозподільних систем, несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ/лічильника газу є втручання в роботу або конструкцію чи складові комерційного вузла обліку (зокрема лічильника газу), у тому числі шляхом пошкодження пломб відсутність чи пошкодження цілісності пломб, пломбувального матеріалу, на якому встановлено пломби (дріт, кордова нитка тощо), гвинтів, на яких закріплено пломбувальний матеріал, лише за умови наявності акта про пломбування (іншого документа, що підтверджує факт пломбування і передачу на збереження ЗВТ/лічильника газу та установлених пломб і магнітних індикаторів).

Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України).

Як під час розгляду справи в суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду справи, представник відповідача за первісним позовом АТ «Львівгаз» не надав на пропозицію суду акт про пломбування (інший документ, що підтверджує факт пломбування і передачу на збереження ЗВТ/лічильника газу та установлених пломб і магнітних індикаторів) за адресою місця проживання ОСОБА_3 .

Твердження апелянта АТ «Львівгаз» про те, що обірваний пломбувальний дріт на пломбі лічильника свідчить про несанкціоноване втручання в роботу лічильника газу, що призвело до того, що використання газу не обліковувалося (обліковувалося частково чи з порушенням законодавства), чи призвело до викривлення даних обліку природного газу, ґрунтуються на припущеннях, всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, не доведено належними та допустимими доказами.

При цьому, колегія суддів виходить з того, що правопорушеннями на ринку природного газу зокрема є: несанкціонований відбір природного газу; використання приладів обліку природного газу, не повірених або не атестованих в установленому порядку; несанкціоноване втручання в роботу газової інфраструктури (частина 1, пункти 2, 5, 7 частини 2 статті 59 Закону «Про ринок природного газу»).

Схожі за змістом положення наявні і у Кодексі ГРС.

Відповідно до пункту 8 розділу 5 Глави ХІ Кодексу Акт про порушення має бути розглянутим комісією з розгляду актів про порушення Оператора ГРМ, яка визначає його правомірність та приймає щодо них відповідне рішення.

Згідно із пунктом 11 розділу 5 Глави ХІ Кодексу за результатами розгляду акта про порушення на засіданні комісії може бути прийнято рішення про його задоволення (повністю або частково), або необхідність додаткового обстеження чи перевірки, або додаткових пояснень тощо, або скасування акта про порушення. При задоволенні комісією акта про порушення складається акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості.

Акт про порушення є службовим документом, що підтверджує факт порушення, носієм доказової інформації про виявлені представниками Оператора ГРМ порушення побутовими споживачами вимог законодавства.

На підставі акта про порушення приймається відповідне рішення комісією з розгляду актів про порушення Оператора ГРМ, що і є підставою для настання відповідних наслідків нарахування фактичного об`єму спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу по побутовому споживачу за відповідний календарний місяць за граничними об`ємами споживання природного газу населенням.

Наведене відповідає позиції Верховного Суду викладеній у постанові від 19 червня 2019 року, справа № 629/868/18.

З вищенаведених норм права слідує, що перерахунок (донарахування) об`ємів природного газу здійснюється у випадку доведеності факту пошкодження ЗВТ (лічильника газу) або роботи комерційного ВОГ чи його складових в позаштатному режимі, внаслідок чого витрата (споживання) природного газу комерційним ВОГ не обліковується або обліковується некоректно, що є предметом доказування по справі.

Поряд з цим, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження порушення зобов`язання, тобто вчинення саме ОСОБА_3 протиправних дій, які б спричинили використання необлікованого (облікованого частково чи з порушенням законодавства) природного газу та їх причинно-наслідкового зв`язку з необлікованим використанням природного газу, тобто наявності вини та відповідно наявності встановлених законом підстав для стягнення з неї вартості необлікованого природного газу.

Таким чином, колегія суддів погоджується з тим, що Акт про порушення не свідчить про безумовний факт несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ, а лише фіксує факт можливого порушення, яке у подальшому може бути підставою для прийняття рішення про його задоволення або незадоволення, тому для підтвердження правомірності рішення про задоволення Акту про порушення, АТ «Львівгаз» повинно було довести наслідки втручання в роботу ЗВТ.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що засоби вимірювальної техніки, які є складовими комерційного ВОГ, підлягають періодичній повірці відповідно до вимог чинного законодавства та з урахуванням вимог глав 7 та 8 цього розділу.

У разі виявлення позаштатного режиму роботи комерційного ВОГ чи його складових, пошкодження ЗВТ або пошкодження пломб чи захисних елементів власник (користувач), на території або у приміщенні якого встановлений комерційний ВОГ чи його складові, має терміново поінформувати про це Оператора ГРМ та за потреби вжити заходів для недопущення аварійної ситуації з урахуванням техніки безпеки.

У цьому контексті не може залишитися поза увагою апеляційного суду те, що лічильник Metrix G-4 був встановлений позивачці у 2009 році, відтак строк проведення повірки та технічного обслуговування лічильника сплив більш ніж 4 роки тому (міжповірочний інтервал лічильника Metrix G-4 становить 8 років), однак АТ «Львівгаз» не надано суду жодних доказів, що товариством на виконання свого обов`язку було забезпечено проведення повірки та технічного обслуговування лічильника у строки, визначені експлуатаційними документами на ЗВТ, при цьому пломбувальний матеріал міг дійсно природньо зноситися та пошкодитися.

Таким чином, районий суд правильно застосував правові норми та ухвалив правильне по суті й справедливе рішення, дійшовши його на основі повно з`ясованих обставин, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених дослідженими в судовому засіданні доказами, з дотриманням норм матеріального й процесуального права.

Іншими словами доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про незаконність оскаржуваного рішення у частині первісного чи зустрічного позовів, тому таке необхідно залишити без змін.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Будь яких доводів щодо оскаржуваного рішення в частині стягнення судових витрат за надану правову допомогу, апеляційна скарга не містить, а також розмір таких відповідає попередньому розрахунку, зазначеному у первісній позовній заяві про що було відомо АТ «Львівгаз», тому рішення у цій частині колегія суддів також залишає без змін.

Також, представник ОСОБА_1 у відзиві на апеляційну скаргу просить стягнути з АТ «Львівгаз» 4000,00 грн. витрат на правову допомогу у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України колегія суддів вирішує питання розподілу судових витрат.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України).

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать у тому числі витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи (п.п.1, 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Згідно із п. 8 ч. 3 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України» заява №19336/04, від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95), від 06 липня 2015 року у справі «Заїченко проти України» (п.131), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до статті 19 Закону 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

З матеріалів справи вбачається, що інтереси ОСОБА_3 у даній справі представляє адвокат Оприско М.В. згідно ордеру Серія ВС № 1116010 виданого на підставі договору про надання правової допомоги № 1-2012/21-ц від 20.12.2021 (а.с. 24).

Згідно із Рахунком № 002/1-2012/21-ц від 17.09.2022 гонорар за ведення справи у суді апеляційної інстанції, у тому числі подання відзиву на апеляційну скаргу, становить 4000,00 грн. До рахунку надано копію квитанції про сплату такої суми ОСОБА_3 (а.с. 162-163)

Частиною 5 ст. 137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України).

Разом з цим, колегія суддів виходить з того, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші обставини. Гонорар має бути розумним та врахований витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

При цьому, як зазначалося вище чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Зокрема, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить висновку, що критерії реальності адвокатських витрат, а саме такої їхньої складової, як дійсності та розумності, у даній справі є дотримані, тому із АТ «Львівгаз» на користь ОСОБА_3 необхідно стягнути 4000 грн. понесених на оплату правової допомоги, при цьому не підлягає до задоволення заява представника відповідача про зменшення розміру витрат позивача на оплату правничої допомоги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «ЛЬВІВГАЗ» залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 24 травня 2022 року - залишити без змін.

Стягнути з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» на користь ОСОБА_3 4000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок витрат на правову допомогу.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 18 листопада 2022 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк