Справа № 302/1345/22
Номер рядка звіту 61
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2022 смт. Міжгір`я Закарпатської області

Міжгірський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого, судді Пухальського С. В.,

за участю секретаря судового засідання Куруц В. І.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Шишола Василь Михайлович до Пилипецької сільської ради Хустського району Закарпатської області, про визнання права власності на спадкове майно за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із вказаною позовною заявою, в обґрунтування вимог якої представник зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько його довірительки ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилася спадщина на нерухоме майно, а саме житловий будинок АДРЕСА_1 .

Посилаючись на прийняття позивачкою спадщини та неможливість оформлення її в позасудовому порядку, в позові висловлено прохання визнати за нею, як спадкоємицею першої черги, право власності на вищевказаний житловий будинок в порядку спадкування за законом.

Ухвалою суду від 18.11.2022 по справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження (а.с. 31).

Представник позивачки подав заяву з проханням розглядати справу без участі сторони позивача. Висловив позицію про підтримання заявлених у позовній заяві вимог.

Сільським головою Пилипецької сільської ради Хустського району Закарпатської області Пиринець Віталієм подано заяву за змістом якої висловив позицію про визнання сільською радою заявлених позовних вимог, справу просив розглядати без участі представника сільради.

Фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України).

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Частиною 4 статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Таким чином, ЦПК допускає ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні і в правовідносинах, що виникли між сторонами відповідач позов визнав, таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, отже в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому засіданні.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилася спадщина на нерухоме майно у виді житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с. 11-14).

Зі змісту довідки Пилипецької сільської ради Хустського району Закарпатської області №120 від 17.05.2022 встановлено, що власником дворогосподарства за адресою АДРЕСА_1 був ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а ОСОБА_1 є його дочкою. Свідоцтво на даний житловий будинок сільською радою не видавалося (а.с. 18).

Позивачка звернулася до приватного нотаріуса Хустського районного нотаріального округу Закарпатської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину до майна померлого ОСОБА_2 . Проте нотаріусом винесено постанову, якою позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за майном померлого, оскільки на дане спадкове майно відсутні правоустановчі документи та відсутня інформація в Державному реєстрі речових прав про зареєстроване право власності щодо зазначеного вище нерухомого майна. Зі змісту постанови також вбачається, що позивачка ОСОБА_1 прийняла спадщину як спадкоємець першої черги, шляхом подання заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк. Крім неї, заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк, подала сестра померлого ОСОБА_3 (а.с. 17).

Відповідно до положень статті 1216 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Виходячи з вимог статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Як визначено частинами першою та другою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Частиною першою статті 1221 ЦК України встановлено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно з нормами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно з частинами першою та третьою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Положеннями статті 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України).

Частиною першою та другою статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Як встановлено статтею 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до частини 2 статті 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права не встановлена судом.

Оскільки в позасудовому порядку позивачка, як спадкоємець першої черги, не має можливості оформити свої права на Будинок, то вона змушена звертатися до суду за захистом, обираючи передбачений пунктом першим частини 2 статті 16 ЦК України спосіб захисту свого права у вигляді визнання права.

Отже, враховуючи встановлені судом обставини, визнання позову відповідачем, те, що прийняттям спадщини позивачкою, з огляду на положення статей 1258 і 1261 ЦК України, права інших осіб не порушуються, суд вважає необхідним задовольнити вимоги заявлені в позовній заяві.

Керуючись статтями 2, 3, 10-13, 19, 76-81, 200, 206, 258-259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , як за спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Закарпатського апеляційного суду безпосередньо або через Міжгірський районний суд Закарпатської області з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст судового рішення складено 29 листопада 2022 року.

Суддя Пухальський С. В.