Справа № 2/331/1374/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2022 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого - судді - Скользнєвої Н.Г.,

за участю секретаря - Постарнак М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Запоріжжі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № DNH4KP71820009 від 07 березня 2006 року, -

В С Т А Н О В И В:

20 лютого 2013 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № DNH4KP71820009 від 07 березня 2006 року у розмірі 33293,32 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до укладеного договору № DNH4KP71820009 від 07 березня 2006 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 2 536,30 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 07 березня 2008 року.

Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку - щомісяця в позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов договору.

У порушення умов договору ОСОБА_1 зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим у останньої, станом на 02.01.2013 р., утворилась заборгованість в розмірі 33293,32 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 2479,90 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 10827,38 грн.; пені за несвоєчасність виконання зобов`язання за кредитним договором - 17924,45 грн; штрафу (фіксована частина) - 500,00 грн.; штрафу (процентна складова) - 1561,59 грн.

На підставі викладеного, просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором № DNH4KP71820009 від 07 березня 2006 року, станом на 02 січня 2013 року, на загальну суму 33293 гривень 32 копійок, з яких : 2479 гривень 90 копійок - заборгованість за кредитом; 10827 гривень 38 копійок - заборгованість по процентам за користування кредитом; 17924 гривень 45 копійок - пеня за несвоєчасне виконання зобов"язання; 500 гривень 00 копійок - штраф (фіксована частина); 1561 гривень 59 копійок - штраф (процентна складова).

В процесі розгляду справи представник позивача уточнила позовні вимоги, доповнивши позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат, пов`язаних з викликом відповідача у судове засідання, через засоби масової інформації в розмірі 420,00 грн. (а.с. 28).

Заочним рішенням Жовтневого районного суду від 28 березня 2013 року позов ПАТ «ПриватБанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором № DNH4KP71820009 від 07 березня 2006 року, станом на 02 січня 2013 року, на загальну суму 33293,32 грн., з яких : 2479,90 грн. - заборгованість за кредитом; 10827,38 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 17924,45 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов`язання; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1561,59 грн. - штраф (процентна складова). Стягнуто судові витрати (а.с. 50-52).

Не погоджуючись із заочним рішенням суду, відповідачка 24.05.2022 р. звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду (а.с. 92-97).

Ухвалою суду від 9 червня 2022 року заочне рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28 березня 2013 року по цій справі скасовано. Вирішено розгляд справ проводити за правилами загального провадження, справу призначено справу до розгляду у підготовче судове засідання (а.с. 170-171).

29.06.2022 року відповідачка надала суду відзив на позовну заяву, мотивуючи його тим, що позивач не мав право нараховувати штраф у твердій грошовій сумі. Формування штрафу у розмірі 500 грн.+ 5% від суми заборгованості є подвійною відповідальністю за одне і теж порушення. Окрім того, просить суд застосувати наслідки порушення строків позовної давності та звертає увагу суду, що відповідно до ст. 257 ЦКУ України загальна позовна давність встановлюється тривалістю три роки, але відповідно до п.5.5. Умов, строк позовної давності за договором було збільшено до 5 років. Однак, починаючи з липня 2006 року (враховуючи дату останнього платежу, перший день виникнення заборгованості та період добровільної сплати Позичальником) банк фактично знав про своє порушене право, проте не заявляв про це вимог і саме з цього моменту і починається перебіг позовної давності, як щодо основного зобов`язання так і до застосування відсотків за його користування та інших, передбачених договором, сум. Тобто, починаючи з липня 2011 року строк позовної давності за вказаним договором сплив. Також зазначила, що відповідно до ст. 360-7 ЦПК України, позовна давність за кредитними зобов`язаннями, які виконуються сплатою окремих платежів, рахуєшся окремо відносно кожного платежу. А за змістом статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги: стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно (а.с. 189-192).

18.07.2022 року ухвалою суду продовжено строк проведення підготовчого провадження по справі (а.с. 207-208).

09.09.2022 року ухвалою суду закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду по суті (а.с. 217).

Представник позивача у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за його відсутності (а.с. 44), інших заяв від представника до суду не надходило.

Від представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Вініченка А.Ю. надійшла заява про розгляд справи за відсутності відповідача та його представника. Проти позову заперечує та просить відмовити ПАТ КБ ПриватБанк в задоволенні позову.

Суд, вивчивши позовні вимоги позивача, відзив відповідача перевіривши наявні в матеріалах справи докази, взявши до уваги заяву представника позивача, приходить до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

З досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що відповідно до Заяви позичальника № DNH4KP71820009 від 07 березня 2006 року, ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 2 536,30 грн. на строк 24 місяців по 07 березня 2008 року включно, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,09 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Позичальник кожного місяця з 21 по 28 число повинен надавати Банку грошові кошти у сумі 135,91 грн. (а.с. 4)

Як вбачається з відзиву представника відповідачки, вона визнає факт укладення та умови договору, однак посилається на неправомірне застосування подвійної відповідальності за порушення зобов`язання та на порушення позивачем строків позовної давності.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Отже, в порушення умов договору, ОСОБА_1 зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим банк нарахував штрафні санкції станом на 02.01.2013 р. та просить суд стягнути заборгованість в розмірі 33 293,32 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 2479,90 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 10827,38 грн.; пені за несвоєчасність виконання зобов`язання за кредитним договором - 17924,45 грн; штрафу (фіксована частина) - 500,00 грн.; штрафу (процентна складова) - 1561,59 грн. (а.с. 3)

Щодо стягнення неустойки слід зазначити таке.

Цивільно-правова відповідальність - покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами спірного договору, а саме Довідкою про умови кредитування, передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення.

У той самий час, згідно з цією Довідкою про умови кредитування передбачена сплата штрафів (500 грн. + 5% від суми заборгованості) як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів.

Відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року

Щодо строків позовної давності слід зазначити таке.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з вимогами ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Представник відповідачки погоджується з тим, що Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» (Стандарт) передбачено збільшення строку позовної давності до 5 років (а.с. 8).

Початок позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, а в силу частини третьої цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Правила переривання перебігу позовної давності суд застосовує незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, може з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу.

Оплата періодичного платежу не може бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин боргу (постанова ВСУ від 22.03.2017 р. № 761/12553/15-ц, постанова Верховного Суду від 23.12.2020 № 127/23910/14-ц).

Відповідно до розрахунку позивача остання оплата (сальдо прострочене) за кредитом поступила від відповідача у квітні 2006 р. (а.с. 3).

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 - 20.02.2013 року (а.с. 2)

Згідно з умовами договору оплати відповідачем повинні були здійснюватися в період з березня 2006 р. по лютий 2008 року, а п`ятирічний строк позовної давності сплив у лютому 2013 року.

На підставі викладеного позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214 - 215, 224 -226 ЦПК України, ст. ст. 526, 527, 530, 549, 551, 610, 622, 625, 629, 1048, 1049, 1054 ЦК України,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" (юридична адреса: м. Київ, вул. Грушевського, буд. № 1 Д, ) до ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором № DNH4KP71820009 від 07 березня 2006 року, відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду в 30-денний строк з дня складання повного рішення суду.

Повне рішення складено 25 листопада 2022 року.

Суддя: Н.Г. Скользнєва