ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 638/4913/21 Номер провадження 22-ц/814/4147/22Головуючий у 1-й інстанції Латка І.П. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - доповідача Дорош А.І.

Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.

при секретарі: Коротун І.В.

переглянув у судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 адвоката Котляра Андрія Олексійовича

на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 червня 2021 року в частині залишення без розгляду клопотання про виклик свідків, постановлену суддею Латкою І.П., повний текст ухвали складено 14 червня 2021 року

у справі за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 , малолітньої ОСОБА_6 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Літвінова Яна Миколаївна, про визнання недійсним договору дарування квартири, -

В С Т А Н О В И В:

05 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова з вказаним позовом.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 06.04.2021 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 та відкрито провадження у справі (т.1 а.с. 46).

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 14.06.2021 року клопотання ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_7 , про виклик свідків залишено без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом. З матеріалів справи вбачається, що ухвалою суду від 31 травня 2021 року було вирішено клопотання ОСОБА_1 про виклик ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , у задоволенні якого було відмовлено. За таких обставин, повторне заявлення клопотання про виклик вказаних свідків визнається судом зловживанням представником позивача процесуальними правами. Відповідно до ч. 3 ст. 44 ЦПК України, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання. З урахуванням положень ч. 3 ст. 44 ЦПК України суд першої інстанції залишив без розгляду клопотання представника позивача про виклик вказаних свідків.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 адвокат Котляра А.О., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції в частині залишення без розгляду клопотання про виклик свідків та прийняти в цій частині нове рішення про задоволення клопотання позивача про виклик та допит свідків.

Апеляційна скарга мотивована тим, що у відповідності до вимог ст.ст. 76,77,81 ЦПК України сторона провинна подати докази на підтвердження тих чи інших обставин в обгрунтування своїх вимог і заперечень у справі, що стосуються предмета доказування. Вказує, що у даному випадку предметом позову є матеріально-правова вимога позивача про визнання недійсним договору дарування спірної квартири, скасування рішення приватного нотаріуса про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), про реєстрацію права спільної часткової власності на квартиру. Як на підставу позову позивач посилається на ті обставини, що усупереч встановленій ч.2 ст. 177 СК України забороні, договір дарування квартири був укладений без дозволу без дозволу органу опіки та піклування, без дотримання майнових та житлових прав її з відповідачем ( ОСОБА_3 ) малолітньої доньки ОСОБА_2 , 2007 р.н., чим було суттєво звужено обсяг існуючих майнових і житлових прав малолітньої дитини щодо спірної квартири. Отже, позивач вказує на проживання у спірній квартирі на момент укладення договору дарування її малолітньої доньки із нею та ОСОБА_3 у період з грудня 2017 року по теперішній час. Такі обставини входять до предмета доказування у справі та підлягають доведенню і встановленню судом. Вказані у клопотанні про допит свідки готові дати показання суду про відомі їм обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, ці свідки надали також нотаріально посвідчені письмові заяви суду, цим свідкам відомі обставини, що стосуються предмету доказування, а саме періоду та тривалості проживання малолітньої доньки позивача - ОСОБА_2 , 2007 р.н., з її батьками у спірній квартирі, характер їх взаємовідносин та ведення спільного побуту у вказані квартирі.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 26.07.2021 року у даній цивільній справі відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 представника ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 14.06.2021 року в частині залишення без розгляду клопотання про виклик свідків (т.2 а.с. 61).

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 30.07.2021 року дана цивільна справа призначена до апеляційного розгляду на 04.11.2021 року о 10 год.20 хв. (т.2 а.с. 64).

Розпорядженням голови Верховного Суду № 14/0/9-22 від 25.03.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Сумської, Харківської області), відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з урахуванням неможливості судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду на Полтавський апеляційний суд.

З 05.08.2022 року дана цивільна справа перебуває у провадженні Полтавського апеляційного суду (а.с. 89).

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 29.08.2022 року справа призначена до апеляційного розгляду на 30.11.2022 року о11-40 год., з повідомленням учасників справи (а.с. 90).

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У судове засідання 30.11.2022 року до апеляційного суду не з`явилися учасники справи, вони належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення 09.11.2022 року судових повісток про виклик до суду у цивільній справі на їх офіційні електронні адреси у порядку ч. 6 ст. 128 ЦПК України (т.2 а.с. 92-97), заяв та клопотань від них про відкладення розгляду справи до суду апеляційної інстанції не надходило. Згідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 31.05.2021 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про виклик свідків відмовлено, оскільки з поданого клопотання у відповіді на відзив не вбачається, що показання свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 стосуються предмету доказування у справі (т.1 а.с. 210-211, 176-180).

Постановляючи ухвалу від 14.06.20221 року про залишення без розгляду клопотання ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_7 , про допит тих же свідків, суд першої інстанції на підставі ч. 3 ст. 44 ЦПК України прийшов до висновку про зловживання стороною позивача процесуальними правами.

Апеляційний суд у складі колегії суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 69 ЦПК України свідком може бути кожна особа, якій відомі будь-які обставини, що стосуються справи.

Згідно ч. 1 ст. 90 ЦПК України, показання свідків це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи.

Згідно ч. 1,2,3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Права та обов`язки учасників справи передбачені ст. 43 ЦПК України, серед яких передбачено право подавати докази, якими за змістом ст. 76 ЦПК України є показання свідків.

Згідно ч. 1,7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Згідно ч. 2,3 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Беручи до уваги наведені норми ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про залишення без розгляду з підстав зловживання процесуальними правами клопотання сторони позивача про допит свідків, порушив вимоги ЦП України та прийшов до помилкового висновку в цій частині, оскільки заявляти клопотання про допит свідків у суді є правом учасника процесу, учасники судового процесу на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета спору, є вільними у виборі доказів, суд не повинен перешкоджати їм при реалізації процесуальних прав, у даному випадку при наданні доказів на підтвердження обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, зокрема у допиті свідків.

Крім цього, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Згідно ч. 2 ст. 44 ЦПК України, залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживання процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин.

Виходячи зі змісту вказаної норми права, таке клопотання можливо визнати зловживанням процесуальними правами, як дію, що суперечить завданню цивільного судочинства, проте, збирання та надання доказів є процесуальними правами сторони спору, тому вони не підпадають під визначення «суперечить завданню цивільного судочинства».

Згідно ч. 1, ч. 3 п. 4,5 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є змагальність сторін, диспозитивність.

Статті 264 та 265 ЦПК України регламентують питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду та зміст рішення суду. Зокрема п.1,2 ч. 1 ст. 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обгрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження. Згідно ч. 4 п.1,2 ст. 265 ЦПК України у мотивувальній частині рішення зазначаються: фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини; докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення.

Отже, цивільним процесуальним законодавством передбачено, що при ухваленні рішення суду суд дає правову оцінку наданим доказам у справі, у разі їх належності та допустимості посилається на них як підставу встановлення відповідних фактичних обставин справи. Суд також може їх відхилити, вказавши мотиви їх відхилення.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що повторно заявлене клопотання стороною позивача про допит свідків не є зловживанням процесуальними правами, суд першої інстанції безпідставно залишив його без розгляду, тому вказане клопотання підлягає задоволенню, ухвала суду першої інстанції скасуванню, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, справа підлягає направленню для продовження розгляду в цій частині до суду першої інстанції, оскільки апеляційний суд не наділений процесуальним правом вирішення клопотання про допит свідків на стадії апеляційного розгляду, оскільки це виходить за межі повноважень суду апеляційної інстанції.

Згідно п. 6 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно п. 4 ч.1 ст. 379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції підлягає скасування, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1,2, 368 ч. 1, 374 ч.1 п. 6, 379 ч.1 п. 4, 381 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Макієнко Світлани Анатоліївни, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 адвоката Котляра Андрія Олексійовича - задовольнити частково.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 червня 2021 року в частині залишення без розгляду клопотання про виклик свідків - скасувати і направити справу для продовження розгляду в цій частині до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її прийняття безпосередньо до суду касаційної інстанції, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 30 листопада 2022 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов