Справа № 345/1195/22
Провадження № 22-ц/4808/1151/22
Головуючий у 1 інстанції Юрчак Л. Б.
Суддя-доповідач Луганська
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Луганської В.М.,

суддів: Баркова М.В., Девляшевського В.А.,

за участю секретаря Працун В.В.

учасники справи:

позивач-Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Івано-Франківського апеляційного суду справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,

на заочне рішення Калуського міськрайонного Івано-Франківської області від 10 серпня 2022 року, ухвалене судом у складі судді Юрчака Л.Б.,

у справі за первісним позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз»» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз»» про визнання протиправним рішення,

в с т а н о в и в:

У травні 2022 року Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз»» (далі - АТ «Івано-Франківськгаз») звернулось до суду з зазначеними вимогами до ОСОБА_1 , в обґрунтування яких вказало, що позивач здійснює на території Івано-Франківської області господарську діяльність з розподілу природного газу різним категоріям споживачів, в тому числі і побутовим споживачам, на підставі ліцензії виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП) від 19.03.2015 року серії АЕ №642458, а з 29.06.2017 року на підставі Постанови НКРЕКП №852 та є оператором газорозподільної системи (далі ГРМ) в розумінні ст. 37 Закону України «Про ринок природного газу».

Доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу. За цим договором оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послуги з розподілу природного газу, а споживач зобов`язаний прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором.

Обов`язковою умовою надання споживачу послуги з розподілу природного газу є наявність у нього об`єкта, підключеного у встановленому порядку до газорозподільної системи оператора ГРМ. Відповідно до пункту 1.2. Розділу 1 Типового договору розподілу природного газу умови цього договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» і Кодексу ГРМ. Цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України. Фактом приєднання споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема, надання, підписаної споживачем заяви-приєднання до цього Договору, яку оператор ГРМ направляє споживачу інформаційним листом, та/або сплата рахунка оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Згідно з вимогами Кодексу ГРМ, розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються, виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються останнім рівномірними частками протягом календарного року. Вказана річна замовлена потужність визначається оператором ГРМ, виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року. На період до кінця 2019 року Оператор ГРМ визначає річну замовлену потужність об`єкта споживача, виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за період з 01 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року. Відповідно до умов Типового договору розподілу природного газу, оплата вартості послуги оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифами, встановленим регулятором для оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з врахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.

Фактом приєднання відповідачки до умов Типового договору є документально підтверджене споживання природного газу у її житловому приміщенні та сплата рахунків за спожитий природний, що підтверджується заявою-приєднанням до договору розподілу природного газу, випискою з бази даних АТ «Івано-Франківсьгаз», інформацією про стан розрахунків за спожитий природний газ та послуги з його розподілу за період з 01.01.2016 року по 31.12.2019 року, робочими листками контролера.

Побутовому споживачу, оператором ГРМ було визначено місячну замовлену потужність по об`єкту споживання: 66,40 м3 за кожен місяць на період з січня 2020 по 31 грудня 2020 року включно; 51,92 м3 за кожен місяць на період з січня 2021 по 31 грудня 2021 року включно; 60,85 м3 за кожен місяць на період з січня 2022 по 31 грудня 2022 року включно.

Про фактичний обсяг споживання природного газу вищевказаним об`єктом за попередній газовий рік, визначену оператором ГРМ величину планової щомісячної плати за послуги розподілу із зазначенням її складових (фактичного об`єму спожитого природного газу за газовий рік, що передував календарному року; тарифу, встановленого регулятором; 1/12 річної замовленої потужності), даного споживача було проінформовано АТ «Івано-Франківсьгаз» в платіжних документах-рахунках.

Відповідачка не виконала взяті на себе зобов`язання по своєчасному розрахунку за розподіл природного газу за період з 01.01.2020 року до 30.04.2022 року. Заборгованість перед АТ «Івано-Франківсьгаз» за надану послугу з розподілу природного газу складає в загальній сумі 2072,18 грн, а саме: за період з 01.11.2020 року по 31.12.2020 року: 66,40 куб.м./міс *1,38 грн *2 міс = 183,28 грн, за період січень 2021 року: 51,92 куб.м./міс *2,292 грн *1 міс = 118,99 грн, за період з 01.02.2021 року по 31.12.2021 року 51,92 куб.м./міс *2,148 грн *11 міс = 1226,72 грн, за період з 01.01.2022 року по 30.04.2022 року 60,85 куб.м./міс *2,232грн *4 міс = 543,24 грн.

Просить суд стягнути із відповідачки 2072,18 грн заборгованості за послугу з розподілу природного газу, а також 2481,00 грн сплаченого судового збору.

В червні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до АТ «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз»» з зустрічними позовними вимогами, в обґрунтування яких вказала, що позивачем за первісним позовом надано суду фальсифіковану копію заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу, оскільки підпис на заяві-приєднанні до умов договору розподілу природного газу поставлений не її рукою, а є підроблений. Зазначила, що стороною первісного позивача не надано суду доказів того, що у АТ «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» на законних підставах перебуває газорозподільна система, володіючи якою товариство надавало послуги з постачання природного газу ОСОБА_1 , а також, що вона підключена до даної газорозподільної системи ГРМ.

ОСОБА_1 вказала, що постанови НКРЕКП №3023, 1161, 2772, 2750 «Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу» на які посилається АТ «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» не зареєстровані у Мін`юсті, а тому їх застосування є неможливим. Просила суд визнати протиправним нарахування АТ «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» заборгованості за період з 01.01.2020 за нібито надані їй послуги з розподілу природного газу за адресою АДРЕСА_1 , позовну заяву АТ «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» залишити без руху, через невиконання ним вимог, викладених у статтях 175, 177 ЦПК України.

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 10 серпня 2022 року первісний позов АТ «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь АТ «Оператор газорозподільної системи 2072,18 грн заборгованості за послугу з розподілу природного газу, судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2481, 00 грн.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до АТ «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» про визнання протиправним рішення відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 , звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 10 серпня 2022 року та ухвалити нове рішення, яким закрити провадження у справі за позовом АТ «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз», зустрічний позов ОСОБА_1 до АТ «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» задовольнити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що віднесення судом першої інстанції справи до категорії малозначних унеможливило повноцінний розгляд та захист її права, оскільки на думку скаржниці справа становить значний суспільний інтерес, через те, що АТ «Івано-Франківськгаз» безоплатно використовує на шкоду людині комунальну власність на всіх територіях, незаконно заволоділо Івано-Франківським газовим господарством і мережами, викрало персональні данні громадян та безоплатно використовує майно громади для отримання неправомірної вигоди.

Зазначає також, що критерії віднесення справи до категорії малозначних справ є суб`єктивними, що може бути використано суддями на шкоду людині, або при небажанні здійснювати повноцінний розгляд справи, вважає, що не було підстав для розгляду справи у порядку спрощеного провадження.

Крім того скаржниця зазначила, що позивачем за первісним позовом не додано до позовної заяви доказів щодо наданих послуг з розподілу природного газу, не надано докази у вигляді акту розмежування балансової належності та докази перебування відповідних мереж у власності або законному користуванні АТ «Івано-Франківськгаз».

Вказує, що АТ «Івано-Франківськгаз», посилаючись на постанови НКРЕКП орган, який визнано неконституційним, діє всупереч Конституції України для встановлення у злочинний спосіб монополії у сфері газопостачання.

АТ «Івано-Франківськгаз» не може бути виконавцем послуг розподілу природного газу за даною адресою, оскільки не має у власності або законному користуванні територіальних мереж міста Івано-Франківської області. Виконавець послуг розподілу природного газу повинен бути власником або мати в законному користуванні систему газопостачання

Посилається на те, що подана позивачем за первісним позовом заява-приєднання до договору є сфальсифікована, така, що мітить не її підпис.

Укладаючи договори розподілу природного газу зі споживачами, сторони мали не лише ознайомитись та узгодити всі умови договору, а й визначити межі балансової належності та експлуатаційної відповідальності, шляхом підписання відповідних додатків до них, в тому числі актів розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін.

Отже, позивачем за первісним позовом не надано доказів права власності або законного користування АТ «Івано-Франківськгаз» мережами.

За отриманням послуги від АТ «Івано-Франківськгаз» не надано жодної технічної документації, на підставі якої позивач довів би існування у його власності або законному користуванні мереж, газу, іншого майна, що могло б підтвердити право на надання послуг, не надано переліку складових наданих послуг і доказів їх отримання відповідачкою саме від позивача, а не від іншого обслуговуючого підприємства; не надано Акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності відносно систем газопостачання, що є важливим доказом права на надання послуги і отримання за неї оплати, оскільки межа балансової належності визначається за ознаками права власності на газові мережі. Також відсутнє в матеріалах справи технічне обґрунтування позивачем складання схеми газопостачання, що мала бути відображена в акті.

Позивач, посилаючись на постанови НКРЕКП, орган який визнаний не конституційним діє всупереч Конституції. Зазначає, що АТ «Івано-Франківськгаз» створено з порушенням чинного законодавства, а тому оплата за послуги газопостачання, газорозподілу та за вартість природного газу не потрапляє на рахунки відповідних територіальних громад, утворених відповідно до вимог Конституції України.

Посилається на те, що товариство не надає інформацію про продукцію, номінальну кількість, умови використання. АТ «Івано- Франківсьгаз» не може бути виконавцем послуг розподілу природного газу, оскільки не має у власності або законному користуванні територіальних мереж.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Івано-Франківськгаз» зазначило, що з грудня 2015 року товариство здійснює на території Івано-Франківської області господарську діяльність з розподілу природного газу різним категоріям споживачів, в тому числі і побутовим споживачам, на підставі ліцензії виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП) від 19.03.2015 року серії АЕ №642458, а з 29.06.2017 року на підставі Постанови НКРЕКП №852 та є оператором газорозподільної системи (далі ГРМ) в розуміння ст. 37 Закону України «Про ринок природного газу». з грудня 2015 року відносини між оператором ГРМ та споживачами природного газу регулюються нормами Закону України «Про ринок природного газу» від 09.04.2015 року №329- VIII, Кодексом газорозподільних систему мовами Типового договору розподілу природного газу, затвердженого Постановою НКРЕКП 30.09.2015 року №2498.

Положенням пункту глави 1 розділу VI Кодексу ГРМ встановлено, що суб`єкти ринку природного газу, які у встановленому законодавством порядку підключені до газорозподільних систем, мають право на отримання/передачу природного газу зазначеними газорозподільними системами за умови дотримання ними вимог цього кодексу та укладення договору розподілу природного газу. Доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу. За цим договором оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послуги з розподілу природного газу, а споживач зобов`язаний прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором. Обов`язковою умовою надання споживачу послуги з розподілу природного газу є наявність у нього об`єкта, підключеного у встановленому порядку до газорозподільної системи оператора ГРМ.

Цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634,641 та 642 ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов цього договору є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) до цього договору, яку у встановленому порядку оператор ГРМ направляє споживачу інформаційним листом та/або сплата рахунка оператора ГРМ , та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Відповідно до Закону України «Про національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики комунальних послуг» - НКРЕКП є постійно діючим незалежним державним колегіальним органом, метою діяльності якого є державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Рішення регулятора оформлюються постановами, крім рішень щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення контролю, які оформлюються розпорядженнями.

Частиною 6 статті 14 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» передбачено, що рішення регулятора не підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України, тобто законодавством прямо передбачена відсутність необхідності державної реєстрації міністерством юстиції України рішень НКРЕКП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала, посилаючись на доводи, зазначені в апеляційній скарзі.

В судовому засіданні представник АТ «Івано-Франківськгаз» апеляційну скаргу не визнав.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги АТ «Івано-Франківськгаз», суд першої інстанції встановивши, що позивачем доведено факт приєднання ОСОБА_1 до умов Типового договору з розподілу природного газу, оскільки відповідач отримував послуги з постачання природного газу, оплачував їх, та відповідно отримував і послуги з розподілу природного газу до об`єкту газопостачання, однак систематично не сплачував вартість отриманих ним послуг, внаслідок чого утворилася перед позивачем заборгованість яка підлягає стягненню на користь АТ «Івано-Франківськгаз».

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що АТ «Оператор газорозподільної системи «ІваноФранківськгаз» здійснює діяльність з розподілу природного газу відповідно до ліцензії на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу, виданої згідно з Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 29.06.2017 року №852, в межах території Івано-Франківської області, де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації АТ «Івано-Франківськгаз», що оприлюднене на сайті Регулятора. Видача ліцензії, уповноваженим на це державним органом підтверджує законність перебування газорозподільної системи у віданні позивача. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 .

Колегія суддів вважає, що при розгляді справи судом першої інстанції порушено норми Цивільно-процесуального Кодексу України, а саме, суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження, що підлягала розгляду за правилами загального провадження, що відповідно до п.7 ч.3 ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

Так, згідно частин першої, другої статті 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин; 3) про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до частини четвертої статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

Відповідно до ст.193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаєпов`язані і спільний їх розгляд є доцільним.

Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

Частиною четвертою ст.193 ЦПК України встановлено, що у випадку подання зустрічного позову у справі, яка розглядається за правилами спрощеного провадження, суд постановляє ухвалу про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17 травня 2022 року судом прийнято та відкрито провадження у справі за позовом АТ «Івано-Франківськгаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за розподіл природного газу. Суд ухвалив розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін.

10 червня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом, в якому просила суд перейти до розгляду справи у порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13 червня 2022 року зустрічна позовна заява ОСОБА_1 прийнято до розгляду. Суд ухвалив зустрічну позовну заяву об`єднати в одне провадження з первісним позовом АТ «Івано-Франківськгаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за розподіл газу. Суд відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Суд першої інстанції залишив поза увагою, що у випадку подання зустрічного позову у справі, яка розглядається за правилами спрощеного провадження, суд постановляє ухвалу про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Суд розглянув справу в порядку спрощеного провадження, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження Колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги в цій частині.

Що стосується заявлених вимог АТ «Івано-Франківськгаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за розподіл природного газу та зустрічних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправним нарахування «Івано-Франківськгаз» заборгованості за послуги розподілу газу за період з 01.01.2020 року колегія суддів виходить з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є споживачем послуг природного газу за адресою: АДРЕСА_2 .

За вказаною адресою присвоєно номер особового рахунку № НОМЕР_1 .

ОСОБА_1 фактично споживає газ та сплачує його вартість, ця обставина не заперечувалась споживачем під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції.

АТ «Івано-Франківськгаз» здійснює на території Івано-Франківської області господарську діяльність з розподілу природного газу різним категоріям споживачів, в тому числі і побутовим споживачам, на підставі ліцензії виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 19.03.2015 року серії АЕ №642458, а з 29.06.2017 року на підставі Постанови НКРЕКП №852 та є оператором газорозподільної системи (далі ГРМ).

ОСОБА_1 як споживач природного газу не здійснює оплату за надані послуги з розподілу газу.

Згідно наданого розрахунку АТ «Івано-Франківськгаз» (а.с.17-19) заборгованість з розподілу газу з 01.11.2020 року по 30.04.2022 року складає 2072, 18 грн.

ОСОБА_1 з червня 2020 року по жовтень 2020 року сплачувала за послуги з розподілу газу.

Правовідносини, які виникли між споживачем та газорозподільною організацією врегульовано Законом України «Про ринок природного газу» від 09 квітня 2015 року, Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2494 від 30 вересня 2015 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за №1379/27824, 06 листопада 2015 року, постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2498 від 30 вересня 2015 року «Про затвердження Типового договору розподілу природного газу».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» суб`єктами ринку природного газу є: оператор газотранспортної системи, оператор газорозподільної системи, оператор газосховища, оператор установки LNG, замовник, оптовий продавець, оптовий покупець, постачальник, споживач.

Відповідно до пункту 4 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем (далі - Кодекс ГРМ) - договір розподілу природного газу це правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким оператор газорозподільної системи забезпечує цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи для можливості розподілу природного газу; -доступ до газорозподільної системи - право користування потужністю складової (об`єкта) газорозподільної системи в обсязі та на умовах, встановлених у договорі (технічній угоді) про надання відповідних послуг з оператором газорозподільної системи; - оператор газорозподільної системи (далі - Оператор ГРМ) суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління; споживач природного газу (споживач) - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, об`єкти якої в установленому порядку підключені до/через ГРМ Оператора ГРМ, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, зокрема в якості сировини, а не для перепродажу.

Згідно з пунктом 1 глави 3 розділу І Кодексу ГРМ доступ суб`єктів ринку природного газу до ГРМ, що на законних підставах знаходиться у власності чи користуванні (у тому числі в експлуатації) Оператора ГРМ, здійснюється на принципах: забезпечення рівних прав доступу, у тому числі приєднання, до ГРМ відповідно до вимог цього Кодексу; забезпечення Оператором ГРМ належної якості послуг доступу (приєднання) на договірних засадах; забезпечення суб`єктами ринку природного газу критеріїв доступу, визначених розділами V та VI цього Кодексу, та належних розрахунків за надані послуги.

Відповідно до пункту 3 глави 3 розділу І Кодексу ГРМ для забезпечення цілодобового доступу до газорозподільної системи та можливості розподілу (переміщення) належного споживачу (суміжному суб`єкту ринку природного газу) природного газу ГРМ обов`язковою умовою є наявність фізичного підключення об`єкта споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) до ГРМ.

Споживачі, у тому числі побутові, та суміжні суб`єкти ринку природного газу, які фізично підключені до ГРМ, забезпечуються цілодобовим доступом до ГРМ та можливістю розподілу (переміщення) природного газу ГРМ у порядку, визначеному в розділі VI цього Кодексу.

Взаємовідносини, пов`язані з розподілом природного газу споживачам, у тому числі побутовим споживачам, підключеним до/через ГРМ, включаючи забезпечення Оператором ГРМ цілодобового їх доступу до ГРМ для споживання (розподілу) належного їм (їх постачальникам) природного газу, регулюються договором розподілу природного газу, укладеним між Оператором ГРМ та споживачем відповідно до вимог глави 3 розділу VI цього Кодексу (пункт 5 глави 3 розділу І Кодексу ГРМ).

На підставі укладеного договору розподілу природного газу Оператор ГРМ:

1) присвоює споживачу (у тому числі побутовому споживачу) персональний EIC-код як суб`єкту ринку природного газу та в установленому законодавством порядку передає його Оператору ГТС для можливості ідентифікації споживача в інформаційній платформі Оператора ГТС, у тому числі для цілей закріплення споживача в Реєстрі споживачів відповідного постачальника та здійснення оперативних заходів при запровадженні процедури зміни постачальника;

2) надає послугу споживачу із забезпечення цілодобового доступу до ГРМ для можливості споживання ним відповідних об`ємів природного газу, виділених постачальником природного газу;

3) забезпечує формування та передачу прогнозів відборів/споживання природного газу та обсягів фактичного споживання природного газу споживачем Оператору ГТС у порядку, визначеному Кодексом ГТС та цим Кодексом.

Згідно з пунктом 2 глави 1 розділу VI Кодексу ГРМ суб`єкти ринку природного газу (у тому числі споживачі), які в установленому законодавством порядку підключені до газорозподільних систем, мають право на отримання/передачу природного газу зазначеними газорозподільними системами за умови дотримання ними вимог цього Кодексу та укладення договору розподілу природного газу.

Доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року №2498 (далі - типовий договір розподілу природного газу), в порядку, визначеному цим розділом.

Відповідно до пункту 1 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу має бути укладений Оператором ГРМ з усіма споживачами, у тому числі побутовими споживачами, об`єкти яких в установленому порядку підключені до/через ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності чи користуванні Оператора ГРМ.

Споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт.

Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається.

Відповідно до пункту 3 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633,634,641,642 ЦК України за формою Типового договору розподілу природного газу.

За нормами статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать, комунальні послуги, зокрема послуги з постачання та розподілу природного газу.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є, зокрема споживачі (індивідуальні та колективні); виконавці комунальних послуг. Згідно п. 1 ч. 2 цієї статті - виконавцями комунальних послуг, зокрема, послуг з постачання та розподілу природного газу є постачальник, який на підставі ліцензії провадить діяльність із постачання природного газу, та оператор газорозподільної системи, до якої приєднані об`єкти газоспоживання споживача.

За змістом пункту 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» - індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про ринок природного газу» розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором. Договір розподілу природного газу є публічним.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За нормами ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

Відповідно до пункту 1.3. Типового договору розподілу природного газу - фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 до цього договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє Споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду у справі №717/341/21 від 14 вересня 2022 року фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу (пункт 7 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ).

Таких же висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 01 листопада 2021 року у справі № 591/4825/20.

Фактом приєднання побутового споживача ОСОБА_1 до умов даного договору є щомісячне споживання певних об`ємів природного газу та зміною показань газового лічильника за адресою споживача по особовому рахунку № НОМЕР_1 , що вбачається з інформації про використання природного газу (а.с.7).

З наданих доказів первісним позивачем (а.с.10, 13, 14) вбачається, що ОСОБА_1 фактично споживає природній газ та сплачує його вартість. З розрахунку суми боргу (а.с.17-19) вбачається, що споживач у період з червня 2020 року по жовтень 2020 року сплачувала послуги за розподіл газу.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем АТ «Івано-Франківськгаз» доведено факт приєднання відповідачки ОСОБА_1 до умов Типового договору розподілу природного газу, оскільки остання отримувала послуги з постачання природного газу, оплачувала їх, та відповідно отримувала і послуги з розподілу природного газу до об`єкту газопостачання, однак не сплачував вартість отриманих ним послуг, внаслідок чого утворилася заборгованість перед позивачем.

Розрахунок вказаної заборгованості здійснено позивачем АТ «Івано-Франківськгаз» керуючись вимогами Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року №2494, тарифів встановлених на послуги розподілу природного газу для АТ «Івано-Франківськгаз», об`ємів споживання відповідачем природного газу.

07 жовтня 2019 року Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг прийнято постанову №2080, відповідно до якої затверджено ряд змін до Кодексу ГРС та Типового договору розподілу природного газу, зокрема до глави 6 розділу VI Кодексу ГРС, яким встановлено порядок розрахунків за договором розподілу природного газу.

Відповідно до пункту 1 глави 6 розділу VI Кодексу ГРС, розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається Оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року.

Згідно з пунктом 2 глави 6 розділу VI Кодексу ГРС, річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, крім випадків, передбачених цією главою.

Згідно умов пункту 6.1 розділу VI Типового договору розподілу природного газу, оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.

Тариф, встановлений згідно з пунктом 6.1 цього розділу, є обов`язковим для сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо його встановлення (п.6.2 розділу VI даного Договору).

Постановою НКРЕКП від 24 грудня 2019 року №3023 «Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для AT «Івано-Франківськгаз», встановлено тариф на послуги розподілу природного газу для AT «Івано-Франківськгаз» на період: з 01 січня 2020 року до 30 червня 2020 року включно у розмірі 1,00 грн. за 1 м3 на місяць (без урахування ПДВ) (з урахуванням ПДВ 1, 2 грн за м3).

Постановою НКРЕКП від 24 червня 2020 року № 1161, яка набрала чинності з 01 липня 2020 року, внесено зміни до вищевказаної постанови, зокрема, в абзаці 2 підпункту 2 пункту 1 цифри «1,25» замінено цифрами «1,15» (з урахуванням ПДВ тариф на послуги з розподілу природного газу - 1,38 за м3).

Постановою НКРЕКП від 30 грудня 2020 року № 2772, яка набрала чинності з 01 січня 2021 року, тариф на послуги в розподілу природного газу встановлено у розмірі 1,91 грн за 1 м3 без врахування ПДВ (з врахуванням ПДВ 2,292 грн за 1 м3).

Постановою НКРЕКП від 30 січня 2021 року № 125, яка набрала чинності з 01 лютого 2021 року, внесено зміни до згаданої Постанови № 2772, якими цифри «1,91» замінено цифрами «1,79».

Постановою НКРЕКП №2750 від 22.12.2021 року встановлено нові тарифи рощзподілу природного газу для АТ «Івано-Франківськгаз» з 01.01.2022 року у розмірі 2, 232 грн за 1м3 (з урахуванням ПДВ).

Відповідно до умов абзацу 2 пункту 6.3 розділу VI Типового договору розподілу природного газу, які кореспондуються з положеннями абз.2 п.1 глави 6 розділу VI Кодексу ГРС, місячна вартість послуги з розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності.

Згідно наданого розрахунку АТ «Івано-Франківськгаз» (а.с.17-19) заборгованість за надані послуги розподілу природного газу з 01.11.2020 року по 30.04.2022 року складає 2072, 18 грн. Вказаний розрахунок заборгованості споживачем не спростовано.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги АТ «Івано-Франківськгаз» є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню, а у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити.

Відповідно до ст.1Закону України «Про ринок природного газу» оператор газотранспортної системи це суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників).

За приписами ч.2 ст.37 Закону України «Про ринок природного газу» оператор газорозподільної системи провадить діяльність з розподілу природного газу на підставі ліцензії, що видається Регулятором.

Відповідно до Закону України «Про національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг» - НКРЕКП є постійно діючим незалежним державним колегіальним органом, метою діяльності якого є державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.17 ЗУ «Про НКРЕКП», для ефективного виконання завдань державного регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг Регулятор розробляє та затверджує нормативно-правові акти та ініціює внесення змін до нього.

Регулятор здійснює державне регулювання, у тому числі, шляхом нормативно-правового регулювання у випадках, коли відповідні повноваження надані Регулятору законом (п. 1 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг»).

Рішення Регулятора оформлюються постановами, крім рішень щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення контролю, які оформлюються розпорядженнями (ч. 5 ст. 14 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг»).

У силу ч. 7 ст. 14 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», рішення Регулятора, що мають ознаки регуляторних актів, та рішення з питань встановлення тарифів на товари (послуги) суб`єктів природних монополій, цін (тарифів) для населення (якщо відповідні повноваження щодо встановлення цін (тарифів) надані спеціальними законами) набирають чинності з дня, наступного за днем їх оприлюднення на офіційному веб-сайті Регулятора, якщо більш пізній строк набрання чинності не встановлено самим рішенням, але не раніше дня оприлюднення рішення. Регулятор оприлюднює свої рішення не пізніше п`яти робочих днів з дня їх прийняття.

Інші рішення Регулятора набирають чинності з дня їх прийняття, якщо рішенням не встановлено більш пізній строк набрання чинності, та доводяться до відома осіб, на яких поширюється їх дія, у порядку, встановленому Регулятором.

Порядок підготовки рішень Регулятора, що мають ознаки регуляторних актів визначено положеннями ст. 15 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», якими визначено, що підготовка проектів рішень Регулятора, що мають ознаки регуляторних актів відповідно до Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», здійснюється у порядку, визначеному цим Законом.

Кожен проект рішення Регулятора, що має ознаки регуляторного акта, разом з матеріалами, що обґрунтовують необхідність прийняття такого рішення, та аналізом його впливу оприлюднюються на офіційному веб-сайті Регулятора з метою одержання зауважень і пропозицій від інших органів державної влади, фізичних та юридичних осіб, їх об`єднань та інших заінтересованих осіб.

Зауваження і пропозиції до проектів рішень, одержані протягом встановленого строку, оприлюднюються шляхом розміщення на офіційному веб-сайті Регулятора та підлягають обов`язковому розгляду Регулятором за участі фізичних, юридичних осіб, їх об`єднань, органів місцевого самоврядування та інших заінтересованих осіб, які надали такі зауваження та пропозиції, у порядку, затвердженому Регулятором.

У разі внесення до проекту рішення суттєвих змін Регулятор може повторно провести процедуру оприлюднення проекту рішення, збору і розгляду зауважень та пропозицій до нього.

Зауваження і пропозиції до проектів рішень Регулятора та інформація про результати їх розгляду Регулятором з обґрунтуванням прийняття або відхилення оприлюднюються на офіційному веб-сайті Регулятора не пізніш як за три робочих дні до прийняття Регулятором рішення. Зазначені матеріали повинні залишатися у публічному доступі протягом одного року з дня прийняття відповідного рішення Регулятора.

Частиною шостою статті 14 Закону про НКРЕКП передбачено, що рішення Регулятора не підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України. Відсутність державної реєстрації рішень Регулятора не є підставою для відмови суду у прийнятті заяви про їх оскарження.

Тобто, законодавцем прямо передбачено відсутність необхідності державної реєстрації Міністерством юстиції України рішень НКРЕКП, тому доводи апеляційної скарги в цій частині не заслуговують на увагу.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що позивачем за первісним позовом не додано до позовної заяви доказів щодо наданих послуг з розподілу природного газу, не надано докази у вигляді акту розмежування балансової належності та докази перебування відповідних мереж у власності або законному користуванні АТ «Івано-Франківськгаз», виконавець послуг розподілу природного газу повинен бути власником або мати в законному користуванні систему газопостачання, виходячи з наступного. Відповідно п.5 ч.1 ст. 17 ЗУ «Про НКРЕКП», контролює виконання операторами систем передачі та розподілу, операторами газотранспортної та газорозподільних систем, іншими суб`єктами ринків електричної енергії і природного газу, а у відповідних випадках - власниками систем їхніх зобов`язань відповідно до закону. При цьому, у відповідності до ч.9 ст. 14 ЗУ «Про НКРЕКП», рішення Регулятора є обов`язковими до виконання суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг. АТ «Івано-Франківськагаз» здійснює діяльність з розподілу природного газу відповідно до ліцензії на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу, виданої згідно з Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 19.03.2015 року серії АЕ №642458, а з 29.06.2017 року на підставі Постанови НКРЕКП №852, в межах території Івано-Франківської області, де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації АТ «Івано-Франківськгаз» яку оприлюднено на сайті Регулятора. Видача ліцензії, уповноваженим на це державним органом підтверджує законність перебування газорозподільної системи у віддані позивача.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що АТ «Івано-Франківськгаз» створено з порушенням чинного законодавства, а оплата за послуги газопостачання, газорозподілу та за вартість природного газу не потрапляє на рахунки відповідних територіальних громад, утворених відповідно до вимог Конституції України, про те, що первісний позивач не надає інформацію про продукцію, номінальну кількість, умови використання, оскільки відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. ОСОБА_1 не заявлялися вказані вище вимоги, вони не були предметом судового розгляду. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

На підставі вищевикладеного, відповідно до п.7 ч.3 ст.376 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог АТ «Івано-Франківськгаз» і відмови у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а позовні вимоги АТ «Івано-Франківськгаз» задоволенню в повному обсязі, тому слід стягнути з ОСОБА_1 понесені позивачем витрати по сплаті судового збору у розмірі 2481, 00 грн за подання позовної заяви. Оскільки у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено, то витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст.259,367,374,376,382,384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 10 серпня 2022 року скасувати, ухвалити нове судове рішення.

Заявлені вимоги за первісним позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз»» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за розподіл газу задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 на користь АТ «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз», Код , юридична адреса: м. Івано-Франківськ, вул. Ленкавського, 20 заборгованість за послуги з розподілу природного газу у сумі 2072, 18 грн, судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2481, 00 грн.

У задоволенні заявлених вимог за зустрічним позовом ОСОБА_1 до АТ «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» про визнання протиправним рішення відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 25 листопада 2022 року.

Головуючий В.М. Луганська

Судді В.М. Барков

В.А. Девляшевський