Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.10.2022 року Центральний районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді Гуденко О.А.,

при секретарі судового засідання Савенко Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про поділ майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

27.11.2019 року ОСОБА_1 Позивач звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ( Відповідачі) про поділ майна подружжя.

В обґрунтування позову Позивач зазначила, що 05.09.1997 року ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 (далі Спадкодавець). Заперіодзнаходженнявшлюбіпозивачеміспадкодавцемзаспільнікоштивінтересахсім`їбулопридбанотакерухомемайно: 25.04.2006 рокупридбаний транспортнийзасіб маркиSKODASUPERBCLASSIC 1.8, ріквипуску 2006, НОМЕР_1 (титульнийвласник спадкодавець); 06.02.2007 рокупридбаний транспортнийзасіб маркиГАЗ 3302, ріквипуску 2006, НОМЕР_2 (титульнийвласник спадкодавець). 07.05.2009 року шлюб між позивачем та спадкодавцем розірваний.

В лютому 2019 року позивачу стало відомо, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер. Після його смерті до ОСОБА_7 , приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу із заявами про прийняття спадщини звернулися ОСОБА_2 (батько спадкодавця), ОСОБА_3 (жінка спадкодавця), ОСОБА_4 (син спадкодавця від попереднього шлюбу).Нотаріусом заведена спадкова справа. Спадковим майном відповідачі зазначили все майно, яке належало спадкодавцю на час відкриття спадщини, у тому числі і майно, яке було придбано позивачем та спадкодавцем за час знаходження у шлюбі.Таким чином, позивачу стало відомо про порушення її права власності на частку у майні подружжя в лютому 2019 року. Відповідачі не визнають право власності позивача на Ѕ частину майна, придбаного у період шлюбу з спадкодавцем. Позивачка просить суд постановити рішення суду, яким зробити поділ спільного майна подружжя, таким чином: визнати за ОСОБА_1 право власності на: Ѕ частину транспортного засобу марки SKODASUPERBCLASSIC 1.8, рік випуску 2006, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 ; Ѕ частину транспортного засобу марки ГАЗ 3302, рік випуску 2006, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 .

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.11.2019 року визначено головуючого по справі суддю Гуденко О.А.

Ухвалою судді від 29.11.2019 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 10.12.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у вказаній справі, призначено підготовче судове засідання; витребувано з Центру надання послуг, пов`язаних з використанням автомобільних засобів з обслуговування м. Миколаїв УДАІ УМВС України в Миколаївській області відомості за ким зареєстровано право власності на:- транспортний засіб марки Skoda Super Classic 1.8, рік випуску 2006, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 ;- транспортний засіб марки ГАЗ 3302, рік випуску 2006, державний реєстраційний НОМЕР_5 ; витребувано у приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Ємельянової Наталі Михайлівни належним чином засвідчену копію спадкової справи, яка заведена після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Протокольною ухвалою суду від 07.02.2020 року було залучено в якості співвідповідача ОСОБА_5 .

Ухвалою суду від 08.02.2021 року закрито підготовче провадження у справі за позовом та призначено справу для розгляду по суді.

09.09.2020 року Відповідач ОСОБА_3 направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі.

04.09.2020 року Відповідач ОСОБА_2 направив до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі.

07.09.2020 року Відповідач ОСОБА_4 направив до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі.

22.10.2022 року представник позивачки адвокат Сидоренко Т.В. подала до суду заяву про підтримку позовних вимог та просила справу розглядати за її відсутності.

Представник відповідачки ОСОБА_5 адвокат Ютовець О.О. просив перенести розгляд справи на іншу справу та не проводити розгляд без його участі, проте жодних доказів неможливості явки до суду до заяви не додано.

Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає, що судовий розгляд справи можливо здійснити на підставі наявних у справі матеріалів.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Стаття 263 ЦПК України, регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Згідно із ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого.

Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України(далі -ЦК України).

Частинами 1,2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 р. N 11).

Зі змісту п.п. 23,24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Відповідно до п.30постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК.

При цьому суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя.

Також, суд підкреслює, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставіст.60 СК України.

Так, згідно ч. 1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як закріплено в ч. 2 ст. 76 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 81 ЦПК України).

Згідно ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч.3ст.368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 статті 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно до статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Право подружжя на розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя передбачені статтею 65 СК України.

Відповідно до частини 2 статті 65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя, однак дружина або чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Частиною 4 статті 65 СК України передбачено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

У відповідності до частини 3статті 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та використовуються подружжям спільно на підставі рівних прав на володіння, користування і розпоряджання відповідним майном.

Частина 1статті 369 ЦК України визначає, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно.

Відповідно до частин першої, другої статті 364 ЦК України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі належної йому частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб (частина четверта статті 65 СК України).

Судом встановлено, що 05.09.1997 року ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 .

За період знаходження в шлюбі позивачем і спадкодавцем за спільні кошти в інтересах сім`ї було придбано таке рухоме майно: 25.04.2006 року придбаний транспортний засіб марки SKODASUPERBCLASSIC 1.8, рік випуску 2006, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 від 25.04.2006 року; 06.02.2007 року придбаний транспортний засіб марки ГАЗ 3302, рік випуску 2006, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 .

07.05.2009 року шлюб між позивачем та ОСОБА_6 розірваний, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_8 від 01.04.2010 року, актовий запис №150, виданого Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_9 від 14.02.2019 року, актовий запис №672, виданим Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи №19/2019, заведеної приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Ємельяновою Н.М після смерті ОСОБА_6 , у встановлений законом строк із заявами про прийняття спадщини звернулися ОСОБА_2 (батько спадкодавця), ОСОБА_3 (жінка спадкодавця), яка діяла в своїх та в інтересах малолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та в інтересах малолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_4 (син спадкодавця від попереднього шлюбу) .

06.03.2019 року до приватного нотаріуса ММНО Ємельянової Н.В. звернулась з заявою про прийняття спадщини ОСОБА_5 , яка діяла в інтересах доньки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 свідоцтво про народження серії НОМЕР_10 від 15.03.2017 року з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 .

01.08.2019 року до приватного нотаріуса ММНО Ємельянової Н.В. звернулася ОСОБА_1 , яка діяла в інтересах малолітнього ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 .

25.07.2019 року ОСОБА_3 заявою підтвердила те, що вона претендує на право власності на Ѕ частку в спільному майні подружжя після смерті ОСОБА_6 , як дружина.02.08.2019 року ОСОБА_1 звернулась з заявою до нотаріуса про те, що перебувала з ОСОБА_6 в шлюбі, в період якого набуте майно у вигляді транспортних засобів, які є спільним майном подружжя.

13.08.2019 року ОСОБА_1 нотаріусом було повідомлено, що їй необхідно для отримання свідоцтва про право власності на Ѕ частку в спільному майні подружжя особисто подати до нотаріуса необхідні документи , які б підтвердили право власності на майно, набуте під час шлюбу з померлим та документи, які б підтвердили факт шлюбних відносин.

29.11.2019 року приватним нотаріусом ММНО Ємельяновою Н.В. відмовлено ОСОБА_5 , яка діяла в інтересах ОСОБА_10 у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_6 , оскільки н визначено та не встановлено коло спадкоємців, відсутні та не надані документи підтверджуючі право власності на спадкове майно.

На підставі довідки РСЦ МВС в Миколаївській області від 10.02.2020 року №31/14-481 автомобіль SKODASUPERBCLASSIC, рік випуску 2006, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 та автомобіль ГАЗ 3302, рік випуску 2006, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , зареєстровані відповідно: 26.04.2006 р., 17.07.2007 р. за громадянином ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

На підставі довідки РСЦ МВС в Миколаївській області від 19.02.2020 року №31/14-605, транспортні засоби SKODASUPERBCLASSIC 1.8, рік випуску 2006, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 та транспортний засіб ГАЗ 3302, рік випуску 2006, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , на теперішній час зареєстровано ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Відповідно до ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

Таким чином суд вважає втсановленим, що дані транспортні засоби відповідно до ст. 60 СК України є спільною сумісною власністю подружжя. Оскільки іншого суду не доведено, суд вважає, що частки майна дружини та чоловіка є рівними, а тому позов підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати сплачені при подачі позову.

Керуючись ст. ст.258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, ст. ст. 60, 69-71 СК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про поділ майна подружжя - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину транспортного засобу маркиSKODASUPERBCLASSIC 1.8, рік випуску 2006, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , який належав на праві власності ОСОБА_6 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину транспортного засобу марки ГАЗ 3302, рік випуску 2006, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , який належав на праві власності ОСОБА_6 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання до Миколаївського апеляційному суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 08.11.2022 року.

Суддя Гуденко О.А.