Справа № 162/565/22
Провадження № 6/162/13/2022
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2022 року смт Любешів

Любешівський районний суд Волинської області в складі:
головуючого - судді Савича А.С.,
з участю секретаря судового засідання Гичук О.М.,
боржника (заявника) ОСОБА_1 , його представника адвоката Сацик Т.Т.,
стягувача ОСОБА_2 , її представника адвоката Філіпович-Силки Т.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа (судового наказу) таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

Представник заявника ОСОБА_1 адвокат Сацик Т.Т. звернулася до суду із заявою про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування заяви зазначила, що 31.10.2022 Любешівським районним судом Волинської області було видано судовий наказ, яким стягнуто із ОСОБА_1 , на користь заявника ОСОБА_2 , аліменти на утримання дітей: дочки ОСОБА_3 та сина ОСОБА_4 , в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 19.10.2022 та до досягнення дітьми повноліття. Посилалися на те, що діти проживають та зареєстровані з ОСОБА_1 ще з червня 2019 року, тому за змістом ст. 160 ЦПК України і ст. 181 СК України у нього відсутній обов`язок сплачувати аліменти. Окрім того на теперішній час з липня 2022 року в Любешівському районному суді перебуває позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей разом з батьком (справа № 162/380/22, провадження у якій відкрито 09.08.2022). Після подання ОСОБА_1 зазначеного позову ОСОБА_2 почала забирати до себе дітей та саме в такі дні, коли діти були біля неї, вона звернулась за Актами обстеження матеріально-побутових умов сім`ї та умов проживання. Таким чином між батьками вже виник спір щодо місця проживання їх дітей, а згідно з ч.3 ст. 29 ЦПК України у разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Тому просить суд задовольнити вищевказану заяву та визнати судовий наказ таким, що не підлягає виконанню, оскільки в ОСОБА_1 відсутні боргові зобов`язання перед ОСОБА_2 .
Ухвалою судді Любешівського районного суду Волинської області від 09.11.2022 прийнято до провадження заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа (судового наказу) таким, що не підлягає виконанню. Зупинено виконання судового наказу, виданого 31.10.2022 Любешівським районним судом Волинської області, яке відкрито 03.11.2022 за № 70221367, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей.
У своєму запереченні представник ОСОБА_2 адвокат Філіпович-Силка Т.Ю. просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні його заяви про визнання виконавчого документа (судового наказу від 31.10.2022 у справі № 162/565/22) таким, що не підлягає виконанню, а також поновити/відновити виконання судового наказу від 31.10.2022 у цій справі. Ухвалою Любешівського районного суду Волинської області від 07.11.2022 у справі № 162/565/22 суд вирішив залишити без задоволення заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу, виданого Любешівським районним судом 31.10.2022 року. Сторона ОСОБА_2 стверджувала і стверджує, що підтверджено відповідними письмовими доказами, які наявні у матеріалах даної справи, що і на день подання до суду заяви про видачу судового наказу, і весь період часу з 19.10.2022 (ще з літа 2019 року) по даний час і надалі неповнолітні діти фактично проживають і проживатимуть (допоки дані обставини не зміняться) із матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , знаходяться на повному утриманні матері, боржник не надав та не надає кошти на утримання неповнолітніх дітей. Після набрання законної сили рішенням Любешівського районного суду Волинської області у справі № 162/380/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: виконавчий комітет Любешівської селищної ради, про визначення місця проживання дітей разом з батьком, судовий наказ від 31.10.2022 у справі № 162/565/22 може бути переглянуто. Наявність цього позову свідчить про те, що діти проживають з матір`ю, проте зазначене ОСОБА_1 не влаштовує, у зв`язку з чим він і звернувся до суду.
У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Сацик Т.Т. підтримала заяву про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню з підстав, які у ній викладені, та просила її задовольнити. Пояснила, що після розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 2019 року до серпня 2022 року їх діти ОСОБА_5 та ОСОБА_6 постійно проживали та були зареєстровані ( й зареєстровані на теперішній час) разом з батьком, за адресою: АДРЕСА_2 . Влітку цього року ОСОБА_1 звернувся до Любешівського районного суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей (справа № 162/380/22). Лише після подання цього позову ОСОБА_2 в серпні 2022 року приїхала та забрала дітей до себе у с.Залізницю, де вона проживає. До цього часу вона дітьми не цікавилась. 15.08.2022 та 19.09.2022 відповідними комісіями були складені Акти обстеження умов проживання та матеріально побутових умов сім`ї ОСОБА_2 в АДРЕСА_1 . Зазначені Акти, на думку адвоката, не свідчать про постійне проживання неповнолітніх дітей разом з матір`ю, а лише підтверджують, що в ці дні діти знаходились разом з нею за місцем її проживання. Неповнолітні діти з серпня 2022 року проживають як з матір`ю в с.Залізниця, так і з батьком в смт.Любешів, тому за таких обставини в ОСОБА_1 відсутній обов`язок сплачувати аліменти на утримання дітей, які визначені судовим наказом, виданого 31.10.2022 Любешівським районним судом. У даному випадку існує спір про право, а тому зазначений судовий наказ необхідно визнати таким, який не підлягає виконанню. Окрім того, у справі № 162/380/22, що розглядається Любешівським районним судом, наявний висновок органу опіки і піклування, відповідно до якого пропонується визначити місце проживання неповнолітніх дітей разом з батьком, хоч на теперішній час вищевказана справа не розглянута судом по суті.
ОСОБА_1 в судовому засіданні також підтримав подану заяву про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню з підстав, про які зазначає його представник. Додатково пояснив, що з 2019 року після розлучення з ОСОБА_2 їх неповнолітні діти постійно проживали з ним та перебували на його утриманні до літа 2022 року, а саме до того часу, коли він звернувся із позовом до суду про визначення місця проживання дітей. Звернутися з даним позовом його спонукало те, що він планував підтвердити це офіційно для військомату, з якого прийшла йому повістка, для подальшого надання йому відстрочки від призову на військову службу. Тому він влітку 2022 року спочатку звернувся до органу опіки і піклування, які надали висновок, про доцільність проживання дітей разом з ним, а потім - до суду з позовом. Після цього ОСОБА_2 в серпні 2022 року приїхала та забрала дітей до місця свого проживання, а згодом безпідставно, на його думку, звернулась до суду про видачу наказу про стягнення з нього аліментів. Вважає, що він не повинен сплачувати аліменти, оскільки діти з 2019 року постійно проживали з ним, а з серпня 2022 року місце проживання дітей офіційно не визначено, вони проживають як з батьком так і матір`ю, він з цього часу також забирає дітей до себе, надалі забезпечує їх матеріально, купує їм одяг та продукти харчування.
Представник ОСОБА_2 адвокат Філіпович-Силка Т.Ю. у судовому засіданні заперечила щодо задоволення заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. Пояснила, що неповнолітні діти з серпня 2022 року постійно проживають разом з ОСОБА_2 у с.Залізниця. ОСОБА_1 з цього часу лише декілька разів забирав дітей до себе, не сплачував коштів на утримання дітей, які проживали разом з ОСОБА_2 , тому остання 19.10.2022 звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів з боржника, додавши відповідні докази проживання дітей з нею. Долучену довідку ОСОБА_1 про те, що діти зареєстровані та проживають разом з ним в смт. Любешів не можна брати до уваги, тому що це довідка про склад сім`ї, яка не свідчить про фактичне місце проживання дітей. Місце реєстрації проживання та фактичне проживання особи є різними поняттями. На теперішній час в Любешівському районному суді розглядається позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей, однак рішення у цій справі не прийнято. Як на час звернення до суду із заявою про видачу судового наказу, так і на теперішній час, діти проживають разом з матір`ю, а тому ОСОБА_1 повинен сплачувати аліменти на утримання дітей.
ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснила, що після розірвання шлюбу з ОСОБА_1 з 2019 року їх діти проживали як з батьком, так і з матір`ю. З серпня 2022 року діти постійно проживають разом з нею у с.Залізниця.
Суд, заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши письмові докази, дійшов таких висновків.
Статтею 173 ЦПК України визначено, що суд може внески виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, в порядку визначеному ст. 432 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 160 ЦПК України із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
Судом достовірно встановлено, що 31.10.2022 Любешівським районним судом було видано судовий наказ, яким стягнуто із ОСОБА_1 , на користь заявника ОСОБА_2 , аліменти на утримання дітей: дочки ОСОБА_3 , та сина ОСОБА_4 , в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 19.10.2022 та до досягнення дітьми повноліття (а.с.18-19).
До заяви ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини не додано довідки про місце реєстрації неповнолітніх дітей.
Згідно довідки № 6637 від 08.11.2022, яка видана адміністратором відділу «ЦНАП» Любешівської селищної ради, ОСОБА_1 та його малолітні дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстровані за адресою: по АДРЕСА_2 (а.с.43).
ОСОБА_2 з ними не проживає, а зареєстрована та проживає за адресою по АДРЕСА_1 (а.с.7).
ОСОБА_2 подала дві копії актів обстеження: умов проживання від 15.08.2022 та матеріально-побутових умов сім`ї ОСОБА_2 від 19.09.2022 (а.с.12-13), які підтверджують факти перебування дітей 15.08.2022 та 19.09.2022 за певною адресою, а не факт їх постійного проживання з матір`ю.
У копії акта обстеження умов проживання сім`ї ОСОБА_2 від 15.08.2022 окрім іншого зазначено, що на запитання працівників сектору «Служба у справах дітей» Любешівської селищної ради до дітей: «з ким з батьків хочуть проживати обоє однозначно відповіли, що хочуть «вільно» пересуватись від мами до тата і навпаки» (а.с.12 зворот).
Згідно з ухвалою Любешівського районного суду Волинської області від 09.08.2022 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі № 162/380/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Орган опіки і піклування в особі Любешівської селищної ради про визначення місця проживання дітей (а.с.28).
За таких обставин суд приходить до висновку про недоведеність факту постійного проживання дітей разом з ОСОБА_2 . Вбачається, що між сторонами виник спір щодо місця проживання та утримання їх дітей ще з серпня 2022 року, тобто задовго до звернення ОСОБА_2 до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів (жовтень 2022 року).
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно з ч. 2 ст. 160 ЦПК України із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
З огляду на встановлені обставини, суд дійшов висновку, що заявником в даному випадку обрано вірний спосіб захисту порушеного права, оскільки відсутні будь-які нововиявлені обставини, а наявні - свідчать про відсутність боргових зобов`язань ОСОБА_1 перед ОСОБА_2 .
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
У постанові Верховного Суду від 20.02.2019 у справі N 2-4671/11 сформульовано правовий висновок, що підстави визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, прийнято поділяти на дві групи: матеріально-правові (відсутність у боржника обов`язку), зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання й інші, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.
Перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом ст. 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.
У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.
Отже, до підстав для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, відносяться випадки, коли немає матеріальної передумови для виконання рішення, тобто об`єктивно відсутній обов`язок боржника; або ж випадки видачі виконавчого документа, коли його не треба було видавати, тобто випадки помилкової видачі виконавчого листа; або випадки, коли після видачі виконавчого документа був змінений зміст рішення.
Суд також бере до увагу, що за змістом ст. 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо. Однак, за обставинами даної справи між сторонами вбачається наявність спору щодо місця проживання дітей, що, на думку суду, є перешкодою для звернення до суду із заявою про видачу судового наказу.

Таким чином, враховуючи вищевказані обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку, що стверджувати про наявність боргових зобов`язань ОСОБА_1 перед ОСОБА_2 є передчасним.
А тому, суд вважає за необхідне визнати таким, що не підлягає виконанню повністю судовий наказ від 31.10.2022 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання дітей.
Керуючись статтями 173, 259, 432 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа (судового наказу) таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.
Визнати судовий наказ від 31.10.2022, виданий Любешівським районним судом Волинської області у справі №162/565/22, за заявою ОСОБА_2 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що не підлягає виконанню.
Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали виготовлено 01.12.2022.

Суддя Любешівського районного суду
Волинської області А.С. Савич