Постанова

Іменем України

09 листопада 2022 року

м. Київ

справа № 761/33182/20

провадження № 61-5038св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Грушицького А. І.,

суддів: Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Петрова Є. В., Пророка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом»,

третя особа - Національне агентство з питань запобігання корупції,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Національного агентства з питань запобігання корупції на постанову Київського апеляційного суду від 02 листопада 2021 року у складі колегії суддів: Суханової Є. М., Олійник В. І., Сушко Л. П. у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», третя особа - Національне агентство з питань запобігання корупції, про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом в якому просив визнати незаконним та скасувати наказ Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» від 17 вересня 2020 року № 736 «Про застосування дисциплінарного стягнення».

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 30 червня 2020 року до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» надійшов лист Національного антикорупційного бюро України від 22 червня 2020 року за № 0411-142/21984 в якому зазначалося про те, що під час проведення обшуку за місцем знаходження офісного приміщення «Universal Baltic Group OU» у м. Києві було вилучено копію ухвали Вищого антикорупційного суду від 10 лютого 2020 року у справі № 991/1094/20, що надійшла з Національного антикорупційного бюро України для виконання у Державному підприємстві «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» та зареєстрована 17 лютого 2020 року за № 240.

Вказана ухвала суду містила внутрішні резолюції «ОСОБА_1., ОСОБА_2 ». У зв`язку з цим Національне антикорупційне бюро України висловило прохання провести службове розслідування за фактом розголошення службовими особами Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» службової інформації.

Вказав, що працює на посаді директора із запобігання і протидії корупції - радник президента, Уповноваженого з реалізації антикорупційної програми Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» та є посадовою особою Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», відповідальною за реалізацію антикорупційної програми підприємства, який, у розумінні статей 61-64 Закону України «Про запобігання корупції», став фігурантом даного розслідування, оскільки його прізвище зазначено у резолюції, проставленій на ухвалі суду.

Комісією із проведення службового розслідування 14 серпня 2020 року складено акт за результатами службового розслідування, а 04 вересня 2020 року Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» видано наказ № 691 «Про вжиття заходів за результатами службового розслідування».

17 вересня 2020 року за підписом т.в.о. першого віце-президента - технічного директора Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» Юрія Шейка видано наказ № 736 «Про застосування дисциплінарного стягнення», яким за порушення трудової дисципліни, яке виявилося у неналежному виконанні посадових обов`язків, передбачених п. 4.1 Посадової інструкції директора із запобігання і протидії корупції-радника президента ІП-К.6.34.001-19 ОСОБА_1 оголошено догану. За упущення в роботі відмінено ОСОБА_1 надбавку за високі досягнення в праці відповідно до п. 2.11 Положення про надбавку за високі досягнення в праці працівникам Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» ПЛ-К0.24.076-18. Відповідно до п. 3 Переліку виробничих упущень і порушень, що враховуються при зниженні коефіцієнта трудового вкладу, додатка А до Положення про виплату винагороди за підсумками роботи за рік працівникам Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» та п. 3.11 цього Положення позивач позбавлений виплати винагороди за підсумками роботи за 2020 рік.

Вказаний наказ позивач вважає таким, що прийнятий з порушенням чинного законодавства і внутрішніх організаційно-розпорядчих та виробничих документів Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», а також суперечить Антикорупційній програмі, а тому він підлягає скасуванню.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Шевченківський районний суд м. Києва рішенням від 23 березня 2021 року під головуванням судді Фролової І. В. позов ОСОБА_1 задовольнив частково. Визнав незаконним та скасував наказ Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» № 736 від 17 вересня 2020 року «Про застосування дисциплінарного стягнення». Вирішив питання розподілу судових витрат.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 місцевий суд дійшов висновку про доведеність, вмотивованість та обґрунтованість вимог позивача щодо визнання незаконним та скасування наказу Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» від 17 вересня 2020 року № 736 «Про застосування дисциплінарного стягнення».

Суд вважав доведеним порушення відповідачем вимог діючого законодавства при накладенні на позивача дисциплінарного стягнення, а також той факт, що при накладенні стягнення відповідачем не було враховано всіх обставин справи, ступінь тяжкості, доведеність вчинення позивачем правопорушення, що свідчить про незаконність оспорюваного наказу, яким позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

Місцевий суд також зазначав, що під час розгляду справи встановлено, що позивач повідомляв Національне агентство з питань запобігання корупції про факти порушення керівництвом відповідача антикорупційного законодавства, у зв`язку із чим набув статусу викривача та здобув імунітет відповідно до Закону України «Про запобігання корупції»

Київський апеляційний суд постановою від 02 листопада 2021 року апеляційну скаргу Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» задовольнив. Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23 березня 2021 року скасував та ухвалив нове судове рішення, яким відмовив у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Приймаючи оскаржену постанову суд апеляційної інстанції виходив з того, що місцевий суд дійшов помилкового висновку про те, що відповідачем не доведено порушення ОСОБА_1 трудових обов`язків, оскільки він, як керівник відповідального підрозділу сформував електронне повідомлення № 34-18/185 на підставі опрацювання ухвали ОСОБА_2 та направив до тендерного комітету службову записку разом з ухвалою Вищого антикорупційного суду від 10 лютого 2020 року у порушення вимог п. 8.3 Положення «Про порядок взаємодії Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» з контролюючими та правоохоронними органами», п. 3.1.1 Комплаєнс - політики, п. 13.1.2 Антикорупційної програми Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», п. 6.2 розпорядження Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» від 23 грудня 2019 року № 1319 - р.

Позивач, будучи директором із запобігання і протидії корупції, перед надісланням електронного листа від 03 березня 2020 року № 34-18/185 повинен був перевірити правильність і законність дій своїх підлеглих, які до зазначеного електронного листа додали копію ухвали, чого ним зроблено не було, а відповідальність за такі дії несе саме позивач.

Апеляційний суд зазначав, що не відповідає дійсним обставинам справи і висновок місцевого суду про те, що службова записка від 17 вересня 2020 року № 403/14 та наказ про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності від 17 вересня 2020 року не містять чіткого посилання та визначення порушення, яке вчинив ОСОБА_1 , оскільки такий висновок суду першої інстанції спростовується належними та допустимими доказами, наявними у матеріалах справи.

Крім того, суд апеляційної інстанції також вказував, що помилковим є висновок місцевого суду у тому, що позивач набув статусу викривача, оскільки ним не було враховано, що обов`язок забезпечувати повідомлення у письмовій формі спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції у разі виявлення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення чи одержання інформації про вчинення такого правопорушення працівниками компанії безпосередньо передбачений п.п. 4.1.16 п. 4.1. Посадової інструкції позивача, а тому ОСОБА_1 , як особа, відповідальна за реалізацію антикорупційної програми компанії, не міг набути статусу викривача, так як направлення службової записки було його безпосереднім посадовим обов`язком.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У червні 2022 року представник Національного агентства з питань запобігання корупції - керівник департаменту запобігання та виявлення корупції Деркач С. звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного суду від 02 листопада 2021 року в якій просив оскаржену постанову скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Наведені в касаційній скарзі доводи містили підстави, передбачені пунктами 1, 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України та пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Представник заявника вказує, що на даний час відсутній висновок Верховного Суду щодо належного встановлення судом набуття стороною у справі статусу викривача у відповідності до умов, визначених в абзаці 20 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» або у пункті 16-2 частини першої статті 3 КПК України, а також обов`язкового встановлення судом причинно-наслідкового зв`язку між повідомленням (набуттям статусу викривача) та негативними заходами впливу, які застосовуються до викривача.

Аргументом касаційної скарги також є те, що суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про наявність у діях позивача дисциплінарного проступку, що полягав у направленні ним 03 березня 2020 року електронного повідомлення до якого було долучено скановану копію ухвали Вищого антикорупційного суду від 10 лютого 2020 року. Проте жодним пунктом Положення «Про порядок взаємодії Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» з контролюючими та правоохоронними органами» не заборонено додавати до службової записки отримані від правоохоронних органів документи для забезпечення їх належного виконання.

Представник заявника також вказує, що судом апеляційної інстанції не було враховано правової позиції Верховного Суду, викладеної у постановах: від 11 грудня 2019 року у справі № 501/2703/16-ц; від 10 грудня 2021 року у справі № 643/7954/17 та від 22 липня 2020 року у справі № 554/9493/17.

Крім того касаційна скарга також містить доводи про те, що постанова апеляційним судом була прийнята неналежним складом суду, оскільки склад суду був визначений 24 листопада 2021 року, тобто вже після її прийняття та складення повного тексту, що є обов`язковою підставою для скасування судового рішення.

Узагальнені доводи особи? яка подала відзив на касаційну скаргу

У вересні 2022 року представник Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» - Ковтун А. подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу в якому у задоволенні касаційної скарги просить відмовити, посилаючись на необґрунтованість її доводів.

Представник відповідача вказував, що суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що позивач в силу займаної ним посади не може набути статус викривача корупції, а тому наказ про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності є законним та обґрунтованим. Також вважає помилковими посилання касаційної скарги на ту обставину, що вказана справа має значний суспільний інтерес. Зазначає, що питання набуття статусу викривача вже неодноразово досліджувалось.

Також вказує, що аргументи касаційної скарги про те, що оспорювана постанова прийнята неповноважним складом суду не заслуговують на увагу, адже рішенням зборів Київського апеляційного суду від 08 жовтня 2021 року № 11 затверджено склади постійних колегій судової палати з розгляду цивільних справ.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Врахувавши, що справа має виняткове значення для заявника та держави, оскільки стосується питання захисту викривача корупції, обумовленого міжнародними зобов`язаннями, які взяла на себе Україна, Верховний Суд ухвалою від 26 серпня 2022 року відкрив касаційне провадження у цій справі та витребував її матеріали із Шевченківського районного суду м. Києва.

Справа № 761/33182/20 надійшла до Верховного Суду 15 вересня 2022 року.

Ухвалою Верховного Суду від 02 листопада 2022 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження колегією в складі п`яти суддів.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

ОСОБА_1 обіймає посаду директора із запобігання і протидії корупції - радника президента ІП-К.6.34.001-19 у Державному підприємстві «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом».

Повноваження ОСОБА_1 як директора із запобігання і протидії корупції - радника президента визначені Посадовою інструкцією директора із запобігання і протидії корупції - радника президента ІП-К.6.34.001-19.

17 лютого 2020 року до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» надійшла ухвала Вищого антикорупційного суду від 10 лютого 2020 року у справі № 991/1094/20 на якій міститься резолюція т.в.о. президента Павлишин П. Я. - ОСОБА_1 до виконання.

Оскільки з 17 лютого 2020 року позивач перебував у відрядженні, що підтверджується наказом про відрядження від 13 лютого 2020 року № 86-В, дану ухвалу було передано заступнику ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , який в цей же день направив вказану ухвалу в роботу безпосередньому виконавцю - спеціалісту ОСОБА_2 , який і здійснював подальше її опрацювання.

30 червня 2020 року до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» надійшов лист Національного антикорупційного бюро України від 22 червня 2020 року № 0411-142/21984 у якому повідомлялося, що під час проведення обшуку за місцем знаходження офісного приміщення «Universal Ваltic Group OU» у місті Києві вилучено копію ухвали Вищого антикорупційного суду від 10 лютого 2020 року, якою надано дозвіл детективам НАБУ на тимчасовий доступ та вилучення інформації та оригіналів документів, які перебувають у володінні Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом». На вказаній ухвалі містяться резолюції керівництва компанії наступного змісту: « ОСОБА_1 . 17.02.20 ОСОБА_2 до виконання».

02 липня 2020 року Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» видано наказ № 514 «Про проведення службового розслідування», яким ініційовано проведення службового розслідування щодо з`ясування обставин, викладених в листі НАБУ від 22 червня 2020 року, відсторонено від здійснення повноважень на посаді директора із запобігання і протидії корупції - радника президента ОСОБА_1 на період проведення службового розслідування, покладено на період відсторонення від посади ОСОБА_1 виконання його обов`язків на ОСОБА_4 ; створено для проведення службового розслідування відповідну комісію.

ОСОБА_1 ознайомився з наказом від 02 липня 2020 року № 514 15 жовтня 2020 року.

Згідно п. 2 наказу Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» від 02 липня 2020 року № 514 позивача відсторонено від посади на підставі статті 46 КЗпП України та п. 4 Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави і місцевого самоврядування.

14 серпня 2020 року був складений акт службового розслідування, який 18 серпня 2020 року затверджений тимчасово виконуючим обов`язки президента ДП НАЕК «Енергоатом» ОСОБА_6, за результатами якого було запропоновано отримати пояснення від позивача, доручено ОСОБА_1 , помічнику президента - начальнику загального відділу виконавчої дирекції із закупівель ядерного палива та інформаційного забезпечення Коробенко С. І. , директору ВП «Атомкомплект» Жмудському Р. С. забезпечити усунення встановлених недоліків та порушень, а також розглянути питання щодо визначення та накладення дисциплінарного стягнення, що відповідає ступеню вини позивача.

У висновках зазначено, що позивачем порушено п. 8.3 Положення «Про порядок взаємодії Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» з контролюючими та правоохоронними органами», п. 3.1.1 Комплаєнс - політики, п. 13.1.2 Антикорупційної програми Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», п. 6.2 розпорядження Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» від 23 грудня 2019 року № 1319 - р.

17 вересня 2020 року за підписом т.в.о. першого віце-президента - технічного директора Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» Юрія Шейка видано наказ № 736 «Про застосування дисциплінарного стягнення», яким за порушення трудової дисципліни, яке виявилося у неналежному виконанні посадових обов`язків, передбачених п. 4.1 Посадової інструкції директора із запобігання і протидії корупції-радника президента ІП-К.6.34.001-19 ОСОБА_1 оголошено догану. За упущення в роботі відмінено ОСОБА_1 надбавку за високі досягнення в праці відповідно до п. 2.11 Положення про надбавку за високі досягнення в праці працівникам Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» ПЛ-К0.24.076-18. Відповідно до п. 3 Переліку виробничих упущень і порушень, що враховуються при зниженні коефіцієнта трудового вкладу, додатка А до Положення про виплату винагороди за підсумками роботи за рік працівникам Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» та п. 3.11 цього Положення позивач позбавлений виплати винагороди за підсумками роботи за 2020 рік.

Відповідно до п. 4.1 Посадової інструкції директор - радник президента з метою виконання покладених на дирекцію завдань та функцій, використовуючи виділені у його розпорядження ресурси, з урахуванням наданих повноважень, зобов`язаний: 4.1.1 Виконувати свої функції об`єктивно і неупереджено. 4.1.2 Організовувати підготовку внутрішніх документів Компанії з питань формування та реалізації антикорупційної політики, дотримання правил етичної поведінки, а також забезпечення внесення змін до них. 4.1.3 Забезпечувати здійснення нагляду, контролю та моніторингу за дотриманням працівниками, президентом Компанії антикорупційного законодавства і Антикорупційної програми ДП «НАЕК «Енергоатом» (далі - Антикорупційна програма), виробничих, нормативних, організаційно-розпорядчих документів Компанії з питань запобігання і протидії корупції. 4.1.4 Забезпечувати розроблення і подавати на затвердження президенту Компанії документи з питань, передбачених Антикорупційною програмою. 4.1.5 Забезпечувати ведення розроблених дирекцією виробничих і нормативних документів (перегляд, аналіз на відповідність новим вимогам та умовам, внесення необхідних змін). 4.1.6 Забезпечувати моніторинг нормативної бази з питань запобігання і протидії корупції, підготовку пропозицій щодо вдосконалення антикорупційного законодавства. 4.1.7 Забезпечувати інформування працівників Компанії про зміни в антикорупційному законодавстві. 4.1.8 Забезпечувати проведення антикорупційної експертизи організаційно-розпорядчих, виробничих та інших документів Компанії та їх проектів на предмет наявності факторів, що сприяють або можуть сприяти вчиненню корупційних чи пов`язаних з корупцією правопорушень, у встановленому в Компанії порядку; розроблення рекомендацій стосовно усунення таких факторів. 4.1.9 Забезпечувати розгляд проектів виробничих, нормативних, організаційно-розпорядчих та інших документів Компанії, які надходять на погодження до дирекції. 4.1.10 Забезпечувати розгляд проектів документів зовнішніх організацій, що надходять на погодження до Дирекції Компанії, підготовку відповідних висновків, в межах компетенції. 4.1.11 Забезпечувати здійснення періодичного декларування інформації працівників Дирекції Компанії стосовно наявності конфлікту інтересів. 4.1.12 Забезпечувати організацію проведення оцінки результатів здійснення заходів, передбачених Антикорупційною програмою. 4.1.13 Забезпечувати підготовку звіту про стан виконання Антикорупційної програми та іншої звітності стосовно антикорупційної діяльності Компанії. 4.1.14 Забезпечувати здійснення аналізу повідомлень громадян та юридичних осіб, інформації, оприлюдненої у друкованих, аудіовізуальних засобах масової інформації, а також отриманої з інших джерел щодо причетності працівників Компанії до вчинення корупційних чи пов`язаних з корупцією правопорушень, порушення правил етичної поведінки. 4.1.15 Забезпечувати здійснення співпраці з особами, які добросовісно повідомляють про можливі факти порушення вимог Антикорупційної програми, вчинення корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, а також факти порушення правил етичної поведінки. 4.1.16 Забезпечувати повідомлення у письмовій формі спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції у разі виявлення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення чи одержання інформації про вчинення такого правопорушення працівниками Компанії. 4.1.17 Організовувати та/або брати участь у проведенні перевірок та службових розслідувань, які проводяться згідно з Антикорупційною програмою. 4.1.18 Організовувати та/або брати участь у проведенні перевірок та службових розслідуваннях в Компанії з метою виявлення причин та умов, що призвели до вчинення корупційного чи пов`язаного з корупцією правопорушення або невиконання вимог антикорупційного законодавства, а також порушення правил етичної поведінки. 4.1.19 Забезпечувати здійснення планових та позапланових перевірок діяльності працівників Компанії щодо виконання (реалізації) заходів, передбачених Антикорупційною програмою. 4.1.20 Забезпечувати підготовку та подання президенту Компанії пропозицій щодо плану проведення перевірок дотримання вимог Антикорупційної програми та інших нормативно-правових актів з питань запобігання і протидії корупції в Компанії. 4.1.21 Організовувати та брати участь у проведенні періодичної оцінки корупційних ризиків у діяльності Компанії. 4.1.22 Організувати діяльність робочої Комісії з оцінки корупційних ризиків. 4.1.23 Забезпечувати формування і ведення реєстрів працівників Компанії, притягнутих до відповідальності за порушення вимог Антикорупційної програми, вчинення корупційного правопорушення чи правопорушення, пов`язаного з корупцією; проведених згідно з Антикорупційною програмою антикорупційних перевірок; проведених згідно з Антикорупційною програмою службових розслідувань та перевірок; повідомлень про конфлікт інтересів, порушення вимог Антикорупційної програми, вчинення корупційного правопорушення чи правопорушення, пов`язаного з корупцією; виявлення та врегулювання конфлікту інтересів; проведених атикорупційних експертиз організаційно-розпорядчих, виробничих та інших документів Компаній і також їх проектів; проведених навчань для працівників Компанії, які не є суб`єктами декларування; проведених періодичних навчань (підвищень кваліфікації) у сфері запобігання і виявлення корупції; журналу проведення вступного інструктажу з питань запобігання корупції; інших реєстрів (журналів) за необхідності. 4.1.24 Організовувати і проводити антикорупційну перевірку ділових партнерів Компанії. 4.1.25 Забезпечувати конфіденційність інформації та захист працівників, які повідомили про порушення вимог Антикорупційної програми, вчинення корупційного правопорушення чи правопорушення, пов`язаного з корупцією, порушення правил етичної поведінки. 4.1.26 Надавати президенту Компанії, генеральним директорам (директорам) ВП, працівникам Компанії методологічну (роз`яснення та консультації тощо) допомогу, пов`язану із застосуванням антикорупційного законодавства та Антикорупційної програми. 4.1.27 Забезпечувати інформування громадськості про здійснювані Компанією заходи із запобігання корупції. 4.1.28 Брати участь у співпраці з органами державної влади, органами місцевого самоврядування, іншими юридичними особами, неурядовими та/або міжнародними організаціями з питань запобігання корупції. 4.1.29 Забезпечувати взаємодію з контролюючими та правоохоронними органами в порядку, встановленому в Компанії, та відповідно до вимог чинного законодавства. 4.1.30 Забезпечувати надання відповідей на запити правоохоронних органів, які надходять на адресу Дирекції Компанії. 4.1.31 Забезпечувати супроводження слідчих (розшукових) або інших процесуальних дій у Дирекції Компанії при їх проведенні правоохоронними органами. 4.1.32 Організовувати проведення заходів з підвищення кваліфікації працівників Компанії з питань, пов`язаних із запобіганням корупції. 4.1.33 Забезпечувати інформування і навчання працівників Компанії з питань запобігання корупції та проведення періодичного опитування за результатами такого навчання. 4.1.34 Забезпечувати проведення вступного інструктажу з питань запобігання корупції. 4.1.35 Забезпечувати організацію проведення семінарів, брифінгів, круглих столів тощо з питань реалізації антикорупційної політики Компанії. 4.1.36 Забезпечувати моніторинг виконання уповноваженими підрозділами, особами ВП заходів, планів, програм, з питань запобігання і протидії корупції. 4.1.37 Брати участь у процедурах добору персоналу Компанії. Здійснювати перевірку документів на призначення на посаду і іншої інформації про кандидата на посаду в межах компетенції дирекції та підготовку висновку у разі виявлення порушень за результатами такої перевірки; 4.1.38 Забезпечувати моніторинг відомостей щодо прийняття (переведення) працівників без попереднього погодження директором із запобігання і протидії корупції - радником президента, який є посадовою особою Компанії, відповідальною за реалізацію Антикорупційної програми ДП «НАЕК «Енергоатом» - Уповноваженим. 4.1.39 Забезпечувати проведення перевірки учасників закупівель на наявність/відсутність у них ознак пов`язаності з іншими учасниками процедури закупівлі та/або з членом (членами) тендерного комітету, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі». 4.1.40 Забезпечувати проведення перевірки учасників закупівель на наявність/відсутність у них антикорупційної програми та уповноваженого з реалізації антикорупційної програми. 4.1.41 Забезпечувати проведення перевірки наявності/відсутності відомостей про учасника процедури закупівлі в Єдиному державному реєстрі осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення. 4.1.42 Забезпечувати проведення перевірки службової (посадової) особи учасника процедури закупівлі, яку уповноважено представляти інтереси учасника під час проведення процедури закупівлі, фізичної особи, яка є учасником, на наявність фактів притягнення до відповідальності за вчинення у сфері закупівель корупційного правопорушення. 4.1.43 Забезпечувати проведення моніторингу допорогових закупівель стосовно можливих випадків здійснення закупівель без проведення антикорупційної перевірки ділових партнерів. 4.1.44 Забезпечувати проведення перевірки дотримання Комплаєнс-політики та організаційно-розпорядчої документації під час формування очікуваної вартості закупівель. 4.1.45 Забезпечувати проведення перевірки у діях учасників процедур закупівель наявності ознак антиконкурентних узгоджених дій. 4.1.46 Спільно з іншими структурними підрозділами Дирекції та ВП Компанії створювати умови для участі громадськості у моніторингу виконання Антикорупційної програми Компанії. 4.1.47 Забезпечувати координацію роботи ВП та структурних підрозділів Дирекції Компанії в частині діяльності із запобігання і протидії корупції. 4.1.48 Здійснювати оперативне управління, взаємодію і координацію діяльності уповноважених підрозділів ВП та уповноважених осіб ВП з питань запобігання і протидії корупції. 4.1.49 Забезпечувати підготовку пропозицій для формування фінансового плану Компанії. 4.1.50 Забезпечувати виконання дирекцією із запобігання і протидії корупції у встановленому порядку функцій Центру фінансової відповідальності. 4.1.51 Здійснювати інші обов`язки, передбачені Законом України «Про запобігання корупції», Антикорупційною програмою.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише у межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до приписів статті 139 КЗпП України працівники повинні працювати чесно і сумлінно, своєчасно точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків.

Пунктом 22 статті 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються діяння, які, зокрема, є дисциплінарними правопорушеннями.

Статтею 147 КЗпП України передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника.

Згідно зі статтею 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Під порушенням трудової дисципліни мається на увазі невиконання чи неналежне виконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на працівника трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Роботодавець має встановити, чи немає обставин, які виключають дисциплінарне провадження щодо працівника, до яких зазвичай відносяться: відсутність події або складу дисциплінарного проступку; вина або дії особи у стані крайньої необхідності; наслідки порушення; закінчення терміну, передбаченого для накладення дисциплінарного стягнення.

Закон не вимагає, щоб порушення обов`язково призводило до будь-яких шкідливих наслідків. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності достатньо, щоб був зафіксований сам факт порушення, а наявність чи відсутність шкідливих наслідків може бути врахована тільки при визначенні тяжкості проступку та виборі виду дисциплінарного стягнення.

Водночас вина, як одна з ознак порушення трудової дисципліни, є цілком необхідною для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності, наявність якої має бути обов`язково доведена роботодавцем. Критерієм, за яким визначається наявність вини в діях працівника, є належна турбота працівника про виконання трудових обов`язків.

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника (частина третя статті 149 КЗпП України).

Тлумачення частини третьої статті 149 КЗпП України свідчить, що її положення мають поширюватися при застосуванні будь-якого виду дисциплінарного стягнення, тобто як до звільнення, так і до догани.

У постанові Верховного Суду від 22 липня 2020 року справі № 554/9493/17 (провадження № 61-38286св18) зазначено, що ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника. Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.

Саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, за яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. За відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

Отже, при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок.

Для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності.

Судами встановлено, що 17 вересня 2020 року за підписом т.в.о. першого віце-президента - технічного директора Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» Юрія Шейка видано наказ № 736 «Про застосування дисциплінарного стягнення», яким за порушення трудової дисципліни, яке виявилося у неналежному виконанні посадових обов`язків, передбачених п. 4.1 Посадової інструкції директора із запобігання і протидії корупції-радника президента ІП-К.6.34.001-19 ОСОБА_1 оголошено догану.

Місцевий суд, надаючи оцінку оспорюваному наказу зазначав, що в оскаржуваному наказі не вказано, які саме підпункти пункту 4.1 порушені позивачем, не вказані конкретні винні дії позивача, які є дисциплінарним проступком, відсутні встановлені порушення, чітке формулювання суті порушення, допущеного позивачем, дата вчинення такого порушення.

Разом із тим суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що підстави для задоволення позову відсутні, проте він не надав оскарженому наказові правової оцінки в контексті того, чи наказ про накладення на позивача дисциплінарного стягнення відповідає вимогам трудового законодавства, зокрема чи зазначено у ньому, коли мало місце і в чому конкретно полягає порушення позивачем трудових обов`язків.

Таким чином аргументи касаційної скарги про неврахування судом апеляційної інстанції правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 22 липня 2020 року у справі № 554/9493/17 колегія суддів вважає прийнятними.

Разом із тим Верховний Суд вважає також обґрунтованими аргументи касаційної скарги про те, що суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про наявність у діях позивача дисциплінарного проступку, що полягав у направленні ним 03 березня 2020 року електронного повідомлення до якого було долучено скановану копію ухвали Вищого антикорупційного суду від 10 лютого 2020 року, оскільки суд апеляційної інстанції не вказав, яким саме пунктом Положення «Про порядок взаємодії Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» з контролюючими та правоохоронними органами» заборонено додавати до службової записки отримані від правоохоронних органів документи для забезпечення їх належного виконання.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено місцевим судом, в оскарженому наказі не вказано, які саме підпункти пункту 4.1 порушені позивачем, не вказані конкретні винні дії позивача, які є дисциплінарним проступком, відсутні встановлені порушення, чітке формулювання суті порушення, допущеного позивачем, дата вчинення такого порушення.

У своїх поясненнях щодо деталізації конкретних порушень представник відповідача посилався на службову записку від 17 вересня 2020 року № 403/14 (а. с. 39 том 3).

Так, службовою запискою встановлено, що службовим розслідуванням виявлені порушення, допущені позивачем, зокрема, вимоги п. 8.3 Положення про порядок взаємодії Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» з контролюючими та правоохоронними органами та вимоги п. 3.1.1 Комплаєнс - політики, що стало передумовою знаходження копії ухвали з відповідними резолюціями за місцем проведення обшуку. Також встановлено порушення вимог п. 13.1.2 Антикорупційної програми Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», а також порушення вимог п. 6.2 розпорядження Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» від 23 грудня 2019 року.

В службовій записці також зазначено, що вказані вище порушення виробничих та організаційно-розпорядчих документів Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» є наслідком неналежного виконання посадових обов`язків позивача, визначених п. 4.1.1, 4.1.29, 4.2.1, 4.2.12.

Пунктом 4.1.1 вказаної інструкції передбачено, що директор - радник президента з метою виконання покладених на дирекцію завдань та функцій, використовуючи виділені у його розпорядження ресурси, з урахуванням наданих повноважень зобов`язаний виконувати свої функції об`єктивно і неупереджено.

Пункт 4.1.29 передбачено обв`язок забезпечувати взаємодію з контролюючими та правоохоронними органами в порядку, встановленому в компанії, та відповідно до вимог чинного законодавства.

Здійснюючи аналіз означених доказів, місцевий суд вказував, що службова записка від 17 вересня 2020 року та наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності від 17 вересня 2020 року не містять чіткого посилання та визначення порушення, яке вчинив позивач.

Крім того суд першої інстанції у своєму рішенні зазначав, що в подібних робочих процесах позивач направляв копії ухвал в підрозділи шляхом направлення в додатках до електронного листа відповідних документів (а. с. 79-82 том 2).

Таким чином колегія суддів вважає правильними висновки місцевого суду, який вказував, що відповідачем не доведено наявність заборони позивачу додавати до службової записки отримані від правоохоронних органів документи для забезпечення їх належного виконання іншими підрозділами підприємства відповідача.

Щодо аргументів касаційної скарги стосовно того, що на даний час відсутній висновок Верховного Суду щодо належного встановлення судом набуття стороною у справі статусу викривача у відповідності до умов, визначених в абзаці 20 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» або у пункті 16-2 частини першої статті 3 КПК України, а також обов`язкового встановлення судом причинно-наслідкового зв`язку між повідомленням (набуттям статусу викривача) та негативними заходами впливу, які застосовуються до викривача колегія суддів зазначає наступне.

У частині першій статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» наведено значення термінів, які вживаються у цьому Законі, зокрема: викривач - фізична особа, яка за наявності переконання, що інформація є достовірною, повідомила про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень цього Закону, вчинених іншою особою, якщо така інформація стала їй відома у зв`язку з її трудовою, професійною, господарською, громадською, науковою діяльністю, проходженням нею служби чи навчання або її участю у передбачених законодавством процедурах, які є обов`язковими для початку такої діяльності, проходження служби чи навчання.

Згідно пункту 16-2 частини першої статті 3 КПК України викривач - фізична особа, яка за наявності переконання, що інформація є достовірною, звернулася із заявою або повідомленням про корупційне кримінальне правопорушення до органу досудового розслідування.

Верховний Суд у постанові від 26 вересня 2022 року у справі № 361/8080/18 (провадження № 61-354св22) надаючи тлумачення пункту 3 частини першої статті 28, пункту 3 статті 53 Закону України «Про запобігання корупції» зазначав, що…[викривач набуває свого статусу з моменту, коли він здійснив всі залежні від нього дії для повідомлення про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, щоб відповідна інформація надійшла до адресата.

З моменту набуття особою статусу викривача, останній здобуває імунітет, суть якого розкрито в частині третій статті 53 Закону України «Про запобігання корупції».

Відповідно до положень зазначеної норми особа або член її сім`ї не може бути звільнена у зв`язку з повідомленням нею про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою.

Водночас такий імунітет не є абсолютним і має певні межі. В першу чергу, повинен бути наявним зв`язок між негативними заходами впливу або загрозою їх застосування та повідомленням викривачем про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою.

Наступною обставиною, що свідчить про наявність у викривача імунітету, є те, що ним повинно бути повідомлено про порушення саме Закону України «Про запобігання корупції», а не іншого закону і саме тих вимог, які ним визначені, у тому числі встановлені ним заборони і обмеження.

Ще одним обов`язковим елементом, за наявності якого особа отримує імунітет викривача, є застосування до нього негативних заходів впливу, перелік яких не є вичерпним.

Про наявність зв`язку між негативними заходами впливу або загрозою їх застосування та повідомленням викривачем про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою може свідчити, зокрема, але не виключно такі обставини: певна послідовність подій (спочатку повідомлення особою про факти корупції, потім - застосування до викривача негативних наслідків, а не навпаки); наближеність в часі цих подій (застосування негативних наслідків до викривача відбулось незадовго після повідомлення ним про факти корупції); наявність різного роду погроз до викривача після повідомлення ним про факти корупції; відсутність в минулому (до моменту повідомлення) претензій до працівника, в тому числі й з боку осіб, про корупційні діяння яких ним повідомлено.

Перевірка наявності чи відсутності наведених обставин дає змогу стверджувати про відсутність чи наявність причинного зв`язку між виданням спірного наказу із діяльністю позивача, як викривача.]

Таким чином висновок про застосування норм Закону України «Про запобігання корупції» вже викладений у вищенаведеній постанові Верховного Суду.

Висновок місцевого суду узгоджується із вищенаведеним висновком Верховного Суду.

Суд першої інстанції встановив та вказував, що допитаний в якості свідка ОСОБА_1 повідомив, що протягом липня - вересня 2020 року, він, виконуючи свої повноваження директора із запобігання і протидії корупції - радника президента, Уповноваженого з реалізації Антикорупційної програми, здійснюючи контроль за належним виконанням керівником підприємства відповідача вимог Антикорупційної програми, неодноразово повідомляв компетентні органи про порушення т.в.о. президентом Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» ОСОБА_6. Закону України «Про запобігання корупції». Зазначені дії позивача сформували у т.в.о. президента Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» ОСОБА_6 упереджене ставлення, що призвело до системного порушення прав позивача, зокрема до винесення незаконного оскаржуваного наказу.

Місцевий суд зазначав, що наведене вище підтверджується листом сектору з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства енергетики України на адресу Національного агентства з питань запобігання корупції від 11 вересня 2020 року № 13-вих/26-20 «Про інформування». В даному листі наведені висновки за результатами виконання доручення Прем`єр-міністра України Д. Шмигаля від 13 серпня 2020 року № 41-П/013719/26-1 щодо звернення ОСОБА_1 на його адресу. Відповідно до цього листа позивача визнано викривачем, зокрема в листі йдеться: «аналіз наданих ДП «НАЕК «Енергоатом» документів та пояснень ОСОБА_1 свідчить про системне порушення з боку посадових осіб Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», зокрема т.в.о. президента ОСОБА_6 прав ОСОБА_1 у перешкоджанні його діяльності як Уповноваженого в питанні виконання Антикорупційної програми та упереджене ставлення».

Службовою запискою від 17 вересня 2020 року № 34-18/710 позивач поінформував т.в.о. президента Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» ОСОБА_6 про вжиті ним заходи за результатами виявлених порушень Закону України «Про запобігання корупції» з боку ОСОБА_6 .

Одночасно, цією ж службовою запискою з метою запобігання можливого порушення Закону України «Про запобігання корупції» та демонстрації лідерства відповідно до Антикорупційної програми позивач поінформував т.в.о. президента ОСОБА_6 про гарантії захисту викривача та його трудових прав.

Крім того, свідок зазначив, що є об`єктом упередженого ставлення адміністрації ДП «НАЕК «Енергоатом» в особі т.в.о. президента ДП «НАЕК «Енергоатом» ОСОБА_6 через раніше подані ним:

- скарги в Національне антикорупційне бюро України, Національне агентство з питань запобігання корупції через порушення т.в.о. президента Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» ОСОБА_6. Закону України «Про запобігання корупції»;

- заяву про вчинення відносно позивача кримінального правопорушення, склад якого передбачений частиною першою статті 172 Кримінального кодексу України, обґрунтовану в тому числі і порушенням антикорупційного законодавства в частині незаконного відсторонення позивача на підставі наказу від 02 липня 2020 року № 514. В рамках даного кримінального провадження позивач отримав статус потерпілого.

Разом із тим третя особа - Національне агентство з питань запобігання корупції надало під час розгляду справи до суду копію припису про усунення порушень Закону України «Про запобігання корупції» (а. с. 41, 42 том 3) від 03 березня 2021 року за № 23-07/12/21, в якому вимагає від Прем`єр міністра України Д. Шмигаля провести службове розслідування з метою виявлення причин та умов, що сприяли порушенню вимог частини восьмої статті 12, частини першої статті 61, пункту 2 частини п`ятої, частини шостої статті 64, частини третьої статті 65-1 Закону України «Про запобігання корупції» в діяльності Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом».

Підставою для внесення відповідного припису стало те, що наказом ДП НАЕК «Енергоатом» від 02 липня 2020 року № 514 розпочато службове розслідування та відсторонено від здійснення повноважень ОСОБА_1 . У порушення частини першої статті 53-4 Закону після звернення 14 вересня 2020 року позивача з повідомленням про корупційне кримінальне правопорушення до Національного агентства з питань запобігання корупції, набуття ним статусу викривача та повідомлення керівника Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» про цей факт ОСОБА_1 наказом від 30 вересня 2020 року № 784 оголошено догану. Всупереч частини першої статті 53-4, пункту 2 частини п`ятої статті 64 Закону наказом Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» від 25 січня 2021 року № 92 позивача звільнено з посади не тільки без надання згоди Національним агентством, але навіть без спрямування запиту щодо її отримання.

Враховуючи той факт, що позивач здійснив повідомленння відносно т.в.о. президента ОСОБА_6 про порушення ним Закону України «Про запобігання корупції», в силу приписів статті 1 вказаного закону колегія суддів погоджується із висновками місцевого суду про те, що позивач набув статус викривача, дії відповідача суперечать вимогам статті 53-4 Закону України «Про запобігання корупції».

Вищенаведеним також спростовуються висновки суду апеляційної інстанції про те, що позивач у справі не може набути статусу викривача у зв`язку із виконанням ним своїх посадових обов`язків, оскільки таке твердження не ґрунтується на нормах матеріального права.

Разом із тим аргументи касаційної скарги відносно того, що спір у цій справі був розглянутий неповноважним складом суду колегія суддів відхиляє, оскільки Київський апеляційний суд ухвалою від 05 жовтня 2021 року призначив справу до розгляду у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи, тобто без визначення конкретної дати судового засідання; позивач 03 грудня 2021 року отримав копію постанови, яка датована 02 грудня 2021 року, що підтверджується розпискою; оскаржувана постанова надіслана судом до Єдиного державного реєстру судових рішень 07 грудня 2021 року; протоколи автоматизованої зміни складу колегії були сформовані 24 листопада 2021 року, тобто до часу отримання позивачем копії постанови та її надіслання до Єдиного державного реєстру судових рішень, що може свідчити про наявність описки в даті судового рішення.

Аргументи касаційної скарги про відсутність протоколу автоматизованої зміни складу колегії, який повинен був передувати ухвалі від 05 жовтня 2021 року колегія суддів відхиляє також, оскільки наведене вказує на недотримання посадовими особами апеляційного суду вимог Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, а не на ту обставину, що вказана ухвала була постановлена неповноважним складом суду.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що за змістом статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод значну частину процесуальних порушень, допущених на одній стадії процесу, можна виправити на іншій його стадії. Інакше кажучи, не кожне допущене судом порушення процедури може істотно впливати на права учасників справи.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги (частина третя статті 400 ЦПК України).

Доводи касаційної скарги, з урахуванням меж касаційного перегляду, а також необхідності врахування висновків щодо застосування норм права, викладених у постанові Верховного Суду від 26 вересня 2022 року у справі № 361/8080/18 (провадження № 61-354св22), дають підстави для висновку, що оскаржена постанова прийнята без додержання норм матеріального та процесуального права.

Згідно зі статтею 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

У зв`язку з наведеним колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржену постанову скасувати, а рішення місцевого суду залишити в силі.

Щодо судових витрат

Відповідно до частини дванадцятої статті 141 ЦПК України судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь із сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином, оскільки рішення місцевого суду, яким позовні вимоги фактично задоволені в повному обсязі, підлягає залишенню в силі, з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на користь Національного агентства з питань запобігання корупції підлягає стягненню судовий збір за подачу касаційної скарги в розмірі 1 681,60 грн.

Керуючись статтями 400, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Національного агентства з питань запобігання корупції задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного суду від 02 листопада 2021 року скасувати, а рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23 березня 2021 року залишити в силі.

Стягнути з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на користь Національного агентства з питань запобігання корупції 1 681 (одну тисячу шістсот вісімдесят одну) гривню 60 копійок у відшкодування витрат зі сплати судового збору.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий А. І. Грушицький

Судді І. В. Литвиненко

С. Ю. Мартєв

Є. В. Петров

В. В. Пророк