ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-з/803/365/22 Справа № 234/6991/21 Суддя у 1-й інстанції - Фоміна Ю.В. Суддя у 2-й інстанції - Тимченко О. О.
23 листопада 2022 року м.Кривий Ріг
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :
головуючого - Тимченко О.О.,
суддів:Мірути О.А., Хейло Я.В.,
за участю секретаря судового засідання Білої А.В.,
учасники справи:
відповідач Державне агентство автомобільних доріг України,
відповідач Служба автомобільних доріг у Донецькій області,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області питання про ухвалення додаткового рішення у справі № 234/6991/21 за позовом ОСОБА_1 до Державного агентства автомобільних доріг України та Служби автомобільних доріг у Донецькій області про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,
за апеляційними скаргами Державного агентства автомобільних доріг України та Служби автомобільних доріг у Донецькій області,
на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 25 жовтня 2021 року (суддя Фоміна Ю.В.),ухваленого в приміщенні Краматорського міського суду Донецької області,
В червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного агентства автомобільних доріг України та Служби автомобільних доріг у Донецькій області про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.
Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 25 жовтня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено: визнано незаконними наказ № 125-ВДС від 20 травня 2021 року, наказ № 126-ВДС від 20 травня 2021 року, наказ № 202-К від 20 травня 2021 року. Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника служби з 21 травня 2021 року та стягнуто зі Служби автомобільних доріг у Донецькій області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу 158 днів з 21 травня 2021 року по 25 жовтня 2021 року в сумі 183 136,22 грн і моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн.

На вищевказане рішення суду першої інстанції відповідачами у справі Державним агентством автомобільних доріг України та Служби автомобільних доріг у Донецькій області подано апеляційні скарги, в яких відповідачі просили скасувати судове рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі.

Постановою Донецького апеляційного суду від 07 лютого 2022 року апеляційні скарги відповідачів залишені без задоволення. Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 25 жовтня 2021 року залишено без змін.

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , звернувся до суду апеляційної інстанції з заявою про ухвалення додаткового судового рішення в даній справі щодо стягнення з Державного агентства автомобільних доріг України та Служби автомобільних доріг у Донецькій області на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000,00 грн в рівних частках, тобто по 7 500,00 грн з кожного з відповідачів.

Від Служби автомобільних доріг у Донецькій області надійшли заперечення на заяву про розподіл судових витрат між сторонами, в якій відповідач висловлює думку, що вартість участі адвоката в судовому засіданні та вартість складання відзиву на апеляційні скарги з урахуванням витраченого адвокатом часу, неспіврозмірністю з ринковими цінами адвокатських послуг і тривалістю судових засідань, є завищеною. Крім того, вважає, що долучені до заяви про розподіл судових витрат між сторонами та ухвалення додаткового судового рішення копії документів не завірені належним чином.

Державне агентство автомобільних доріг України в поясненнях на заяву про розподіл судових витрат та ухвалення додаткового рішення просить відмовити в повному обсязі в задоволенні вказаної заяви позивача. Відповідач зазначає, що витрачений представником час при розгляді вказаної справи не можна вважати значним, оскільки при розгляді справи по суті відбулось лише два засідання, в яких адвокатом підготовлено лише одну заяву-відзив на апеляційні скарги. Також посилається на те, що сам відзив на апеляційну скаргу зведений фактично до відстоювання обґрунтованості рішення суду першої інстанції. Крім того, не надано жодних доказів надання консультацій позивачеві щодо перспектив розгляду спору в суді апеляційної інстанції та інформації стосовно часу витраченого на підготовку відзиву. Співмірність заявленої до відшкодування суми витрат за участь адвоката у кожному судовому засіданні в розмірі 4 000,00 грн жодним чином не підтверджена з урахуванням тривалості кожного судового засіданні. Також, надана довідка щодо оплати гонорару не є квитанцією до прибуткового касового ордера, платіжним дорученням з відміткою банку або іншої банківської установи, касовим чеком, та не містить жодних платіжних реквізитів сторін, що на думку відповідача, ставить під сумнів належність такої довідки як доказу, який свідчить про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги.

Розпорядженням Голови Верховного Суду «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» № 40/0/9-22 від 22 липня 2022 року, підсудність судових справ, які розглядались Донецьким апеляційним судом, у зв`язку з неможливістю судом здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено Дніпровському апеляційному суду.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 01 листопада 2022 року для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення справу призначено до розгляду на 16 листопада 2022 року.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник Державного агентства автомобільних доріг України в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи відповідача повідомлено належним чином.

Представник Служби автомобільних доріг у Донецькій області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи відповідача повідомлено належним чином.

За частиною 4 статті 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Дослідивши матеріали цивільної справи, апеляційний суд вважає за необхідне ухвалити в даній справі додаткове судове рішення.

Відповідно до пункту 3 частини 1 та частини 3 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Статтею 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц зробила висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

З матеріалів справи випливає, що позивачем у справі ОСОБА_1 24 травня 2021 року було укладено з адвокатом Остапенком А.І. договір про надання правової допомоги.

Відповідно до пункту 1 вищезазначеного договору адвокат надає правову допомогу з представництва та захисту інтересів клієнта в Краматорському міському суді Донецької області, Донецькому апеляційному суді, Верховному Суді в цивільній справі № 234/4867/21 за позовом клієнта до Державного агентства автомобільних доріг України, третя особа САД у Донецькій області, а також в цивільній справі за позовом клієнта до Державного агентства автомобільних доріг України, САД у Донецькій області про визнання незаконними та скасування наказів роботодавця, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Згідно з пунктом 3.1. договору розмір гонорару адвоката, порядок його обчислення (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в Додатку № 1 до цього Договору.

Відповідно до пункту 1.1. Додатку № 1 до Договору про надання правової допомоги від 24 травня 2021 року розмір гонорару адвоката є фіксованим та становить: за складання заяви по суті справи (позовна заява, відзив, відповідь на відзив, заперечення), включаючи консультацію Клієнта та підготовку документів до заяви по суті справи 7 000,00 грн/документ; за складання апеляційної та касаційної скарги, відзиву на апеляційну чи касаційну скаргу 7 000,00 грн/документ; за складання заяв з процесуальних питань 1 000,00 грн/документ; за участь у судовому засіданні 4 000,00 грн/засідання, включно з транспортними витратами адвоката на явку до суду (клієнт сплачує гонорар за кожну явку адвоката до суду, навіть у випадку, якщо адвокат прибув до суду, але судове засідання не відбулося з причин, що не залежать від адвоката; транспортні витрати адвоката входять у зазначену вище суму).

Представником позивача також надано до суду Акт приймання-передачі наданих послуг від 08 лютого 2022 року, яким підтверджується факт надання (передачі) послуг адвокатом та їх отримання (прийняття) клієнтом на суму, що становить 15 000,00 грн та складається з: складання відзиву на апеляційні скарги у справі № 234/6991/21 7 000,00 грн; участь адвоката в судовому засіданні суду апеляційної інстанції/явка до суду (26.01.2022) 4 000,00 грн; участь адвоката в судовому засіданні суду апеляційної інстанції/явка до суду (07.02.2022) 4 000,00 грн.

Зі змісту довідки адвоката Остапенка А.І. встановлено, що 08 лютого 2022 року ОСОБА_1 на виконання умов договору про надання правової допомоги від 24.05.2021, Додатку № 1 до договору та додаткової угоди від 31.12.2021 року до договору, було сплачено на користь адвоката Остапенка А.І. 15 000,00 грн у якості гонорару за надану правову допомогу у справі № 234/6991/21 під час апеляційного провадження.

Вирішуючи питання про стягнення понесених ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів дійшла висновку про те, що наявні у матеріалах справи документи є підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката та понесення ним відповідних витрат під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Колегія суддів вважає, що в даному випадку є підстави для застосування частини 5 статті 137 ЦПК України.

Вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін.

При цьому принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який, як уже зазначалося вище, включає такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони. Крім того, врахування таких критеріїв не ставиться законодавцем у залежність від результату розгляду справи.

Зокрема, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

Аналогічний висновок міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 14 листопада 2019 року у справі № 826/15063/18.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Відповідно до правової позиції Об`єднаної палати Верховного Суду у складу суддів Касаційного господарського суду від 3 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.

Апеляційний суд також враховує позицію Верховного Суду, викладену, зокрема в постанові від 16 квітня 2020 року у справі № 727/4597/19, згідно з якою законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа, який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа, а тому адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанція, довідка тощо), який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта.

За таких обставин, надаючи оцінку обставинам, щодо яких відповідачі мають заперечення, апеляційний суд вважає, що такі доводи є частково обґрунтованими.

З урахуванням встановлених обставин та того, що справа не представляє значної складності, виходячи із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), виконаних адвокатом робіт, часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягу наданих адвокатом послуг та співмірності суми витрат зі складністю справи, відповідності цієї суми критеріям реальності, розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, розмір витрат на правову допомогу є завищеним.

Враховуючи вищезазначене, принцип співмірності, складність справи, фактично надані послуги, а також час, витрачений на виконання робіт, апеляційний суд доходить висновку про наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача, з 15 000,00 грн до 7 000,00 грн. Тобто, з кожного із відповідачів слід стягнути на користь позивача витрати на надання професійної правничої допомоги в розмірі 3 500,00 грн.

Керуючись статтями 270, 382,384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Ухвалити додаткову постанову у справі № 234/6991/21 за позовом ОСОБА_1 до Державного агентства автомобільних доріг України та Служби автомобільних доріг у Донецькій області про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з Державного агентства автомобільних доріг України на користь ОСОБА_1 судові витрати на надання професійної правничої допомоги в розмірі 3 500,00 (три тисячі п`ятсот) гривень.

Стягнути зі Служби автомобільних доріг у Донецькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати на надання професійної правничої допомоги в розмірі 3 500,00 (три тисячі п`ятсот) гривень.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 листопада 2022 року.

Судді: