Справа № 755/5319/22
"17" листопада 2022 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді - Чех Н.А.
за участі секретаря судового засідання - Буткевич Л.В.,
розглянувши в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Позивач звернулась до суду із позовною заявою про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням посилаючись на те, що вона з відповідачем перебувала в шлюбі, який був розірваний рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 04.02.2013 року. Від шлюбу мають спільну дитину, сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На підставі Договору про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на частку квартири АДРЕСА_1 , відповідач передав у власність сина 12/100 частин даної квартири. В даній квартирі відповідач зареєстрований, проте в квартирі він не проживає, що чинить перешкоди їй та дитині, які є власниками спірної квартири.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Даний позов зареєстровано в Дніпровському районному суді м. Києва 30.06.2022 року.
30.06.2022 року проведено автоматизований розподіл судової справи між суддями.
07.07.2022 року здійснено запит до Електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА» щодо відомостей про реєстрацію місця проживання та інші персональні дані відповідача.
08.07.202 року надійшла відповідь з Електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА».
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 12.07.2022 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Відповідачу був встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали подати відзив на позовну заяву. Відзив на позов не надходив.
Оскільки розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, розгляд проводиться по матеріалах справи в заочному порядку.
В суді встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебували в шлюбі з 07.07.2011 року. Мають спільну дитину - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 04.02.2013 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвано.

Згідно Свідоцтва про право власності виданого Дніпровською районною в м. Києві державною адміністрацією 14.07.2014 року, квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної, спільної, часткової власності: ОСОБА_1 - 44/100 частин, ОСОБА_2 - 44/100 частин, та ОСОБА_3 - 12/100 частин.

13.03.2019 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , який діяв за згодою матері ОСОБА_1 , укладено Договір про припинення права власності на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на частку квартири, згідно якого ОСОБА_3 передав у власність ОСОБА_2 12/100 частин квартири АДРЕСА_1 . Договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кучеравенко Т.Є., зареєстровано в реєстрі за № 282.

Таким чином, власниками квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

З Акту від 17.06.2022 року убачається, що ОСОБА_3 не проживає в квартирі АДРЕСА_1 . Акт підписано сусідами, та засвідчено В.О. менеджера (управителя) групи будинків КП «Житло-сервіс».

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 2 ст. 386 Цивільного кодексу України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У постанові Верховного Суду України від 05 листопада 2014 року у справі № 6-158цс14 зроблено висновок, що право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї.

В постановах Верховного Суду України: від 15 травня 2017 року у справі № 6-2931цс16, від 29 листопада 2017 року у справі № 753/481/15-ц, а також постановах Верховного Суду: від 09 жовтня 2019 року у справі № 695/2427/16-ц, від 09 жовтня 2019 року у справі № 523/12186/13-ц зазначено, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

По даній справі встановлено, що відповідач в спірній квартирі не проживає. Будь-яких доказів на спростування доводів позивача, відповідач до суду не надав.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідач не скористався процесуальним правом висловити свої заперечення на позов та надати докази.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 15, 76-78, 81, 137, 141, 258, 259, 264, 265, 273, 280-284, 289, 354, 355 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позовні вимоги по справі за позовом ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Дата складання повного судового рішення - 17.11.2022 року.

Суддя: