Справа № 308/6286/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2022 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді - Хамник М.М.,

за участю секретаря судових засідань Івашко Я.С.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Ужгородського районного нотаріального округу Хваста Мар`яна Михайлівна, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Ужгородського районного нотаріального округу Хваста Мар`яна Михайлівна, в якому просить визнати за ОСОБА_1 , вцілому право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований на праві власності на підставі Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.12.2016 за №77168165, за померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

У позовній заяві та заяві про зміну позовних вимог позивач посилається на те, що вона є дочкою та спадкоємицею за заповітом померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 батька ОСОБА_3 , свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1 .

Родинні зв`язки доводяться свідоцтвом про народження НОМЕР_2 від 15.09.2020 та свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_3 від 23.02.1985 - ОСОБА_1 .

Батько позивачки ОСОБА_3 був одружений з ОСОБА_4 , свідоцтво про одруження серії НОМЕР_4 від 03.05.1980.

ІНФОРМАЦІЯ_2 - ОСОБА_3 помер, що доводиться свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_5 від 03.04.2020. На випадок своєї смерті ОСОБА_3 залишив заповіт від 06.09.2018 за реєстровим №118/07-05, посвідчений секретарем Сюртівської сільської ради Неце А.Т.

Вказаним заповітом батько позивачки ОСОБА_3 все належне йому майно заповів позивачці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Після смерті ОСОБА_3 , позивач звернулась із заявою до приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Хвасти М.М., на підставі якої було заведено спадкову справу №30/2020 за померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Заяви від інших спадкоємців про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 приватному нотаріусу Ужгородського районного нотаріального округу Хваста М.М. не подавались, оскільки родичів першого ступеня спорідненості, окрім відповідача, більше немає. Тобто відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не є спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 , оскільки хоча фактично доводиться йому дружиною, однак спадщину за ним не приймала, так як не проживала з ним на день смерті і не подавала відповідну заяву про прийняття спадщини.

Після закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини, позивач звернулась до приватного нотаріуса про видачу їй свідоцтва про прийняття спадщини за заповітом на належний померлому житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

У відповідь на звернення нотаріус Хваста М.М. надала письмову відповідь від 17.11.2020 №90/02-М про неможливість видачі свідоцтва про прийняття спадщини за заповітом на зазначений вищежитловий будинок вцілому, оскільки дружина померлого власника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 має право на видачу їй свідоцтва про право на часту у спільному майні подружжя, так як реєстрація права власності на нього (на житловий будинок) в реєстрі речових прав на нерухоме майно відбулося лише 27.12.2016 році за індексним номером: 77168165, номер запису про право власності 18338066, тобто після укладення шлюбу з відповідачем по справі ОСОБА_6 .

Як слідує з відповіді нотаріуса згідно Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №9, отриманого приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Хваста М.М. від 06.10.2020, між ОСОБА_3 та відповідачкою по справі - гр. ОСОБА_7 , 30.06.1994 було укладено шлюб, відомостей про розірвання якого відсутні.

При цьому, як вказує позивач, їй не було відомо про другу дружину батька, у той час як мати позивачки - ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 07.03.2013 №753/02-30, яка видана ОСОБА_1 Сюртівською сільською радою Ужгородського району, підтверджується факт того, що зареєстрованими у житловому будинку за адресою АДРЕСА_1 були та проживали: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , тобто ОСОБА_6 у будинку не проживала.

Як стверджує позивач, житловий будинок що є предметом спору та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , був збудований за період шлюбу батьком та мамою позивачки - ОСОБА_8 ще до її смерті.

Згідно з випискою з погосподарської книги, виданої 16 грудня 2021 року за №1085/02-28, підтверджується факт того, що станом, на 1991 рік за ОСОБА_3 у по господарському обліку дійсно закріплений будинок 1974 року побудови, особовий рахунок № НОМЕР_6 , сторінка НОМЕР_7 , книга № НОМЕР_8 , житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , а тому ОСОБА_6 (прізвище після укладення шлюбу ОСОБА_12 ) не має права на частку в даному житловому будинку, оскільки уклала шлюб з батьком позивача після створення ним даного майна (побудови будинку).

Також факт будівництва житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 до укладення шлюбу з ОСОБА_6 підтверджується будівельним паспортом та дозволом на будівництво індивідуального житлового будинку, які були видані у 1973 році.

Позивач посилається на те, що розташований за адресою АДРЕСА_1 , був збудований 1974 році, а реєстрація права власності на такий в реєстрі речових прав на нерухоме майно відбулося 27.12.2016 за індексним номером: 77168165, номер запису про право власності 18338066, тобто після укладення шлюбу ОСОБА_3 з відповідачем по справі ОСОБА_6 .

Отже, спірний будинок був побудований в 1974 році, тобто був набутий батьком ОСОБА_3 , під час шлюбу (в шлюбі) з покійною ОСОБА_8 (марір`ю позивачки), але право власності на нього було оформлено лише 27.12.2016. Позивач, будучи спадкоємцем померлого ОСОБА_3 , не може оформити спадщину на житловий будинок, у зв`язку з чим звернувся до суду з відповідним позовом.

Ухвалою суду від 15.06.2022 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 16.09.2022 прийнято заяву позивача про зміну предмету позову та закрито підготовче провадження у справі з її призначенням до судового розгляду.

Позивач в судове засідання на визначену судом дату та час не з`явилася, натомість представником позивача адвокатом Бойко Б.Б. через канцелярію суду подано заяву, в якій просить провести судовий розгляд справи без участі сторони позивача, проти заочного рішення не заперечує, позовні вимоги підтримує і просить задовольнити.

Відповідач в судове засідання на визначену судом дату та час не з`явилася, повідомлялася судом належним чином, , причини неявки суду не повідомила.

Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, але не з`явилася в судове засідання без повідомлення причин, правом подання відзиву на позов не скористалася і позивач не заперечував проти заочного вирішення справи, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд приходить до наступного висновку.

Як встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , виданим 03.04.2020 Сюртівською сільською радою Ужгородського району Закарпатської області, актовий запис № 06.

Як вбачається із копії заповіту від 06.09.2018, посвідченого секретарем Сюртівської сільської ради Ужгородського району Неце А.Т., ОСОБА_3 народжений 02.07.1936 та зареєстрований в АДРЕСА_1 на випадок своєї смерті зробив заповітне розпорядження, що все його майно де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде йому належати на день смерті на що за законом має право, заповів доньці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З копії витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі вбачається, що спадкову справу зареєстровано за № 66449069, спадкодавець - ОСОБА_3 , витяг сформовано приватним нотаріусом Хваста Мар`яною Михайлівною.

Як вбачається з довідки, виданої 17.11.2020 приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Хваста М.М. на усне звернення позивача, нотаріусом повідомлено, що 22.09.2020 приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Хваста М.М., на підставі заяви позивача про видачу свідоцтва про право на спадщину було заведено спадкову справу №30/2020 за померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , який залишив заповіт, посвідчений 06.09.2018 року Сюртівською сільською радою Ужгородського району Закарпатської області, за №118/07-05.

Згідно з довідкою, виданою 02.09.2020 Сюртівською сільською радою Ужгородського району Закарпатської області №800/02-28, на день смерті ОСОБА_3 у житловому будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 разом із ним були зареєстровані та проживали: донька - ОСОБА_1 , 1963 року народження, внучка - ОСОБА_9 , 1985 року народження, внук - ОСОБА_10 , 1986 року народження, правнук - ОСОБА_11 , 2009 року народження, правнук - ОСОБА_13 , 2018 року народження та правнучка - ОСОБА_14 , 2003 року народження. Заяви від інших спадкоємців про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 нотаріусу не подавалися.

Згідно Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №9, отриманого 06.10.2020нотаріусом Хваста М.М. 30.06.1994 між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 було укладено шлюб, відомостей про розірвання якого не має.

У зв`язку з наведеним, нотаріус повідомила про неможливість видати позивачу свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок вцілому, оскільки ОСОБА_2 має право на видачу їй свідоцтва про право на частку у спільному майні подружжя.

Згідно зі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.

Статями 1216, 1217, 1220 ЦК України визначено, що спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 цього Кодексу).

До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Як уже зазначалось батько позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на випадок своєї смерті зробив заповітне розпорядження, що все його майно де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде йому належати на день смерті на що за законом має право, заповів доньці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що стверджується заповітом 06.09.2018, посвідченим секретарем Сюртівської сільської ради Ужгородського району Неце А.Т.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживає постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

На виконання вказаних вимог позивач ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Хваста М.М. , що стало підставою реєстрації спадкової справи №66449069 від 22.09.2020, спадкодавець ОСОБА_3 .

Заяви від інших спадкоємців про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 нотаріусу не подавалися, що підтверджується довідкою, виданою 17.11.2020 приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Хваста М.М.

На підставі ст. 3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України у порядку цивільного судочинства підлягає захисту порушене, невизнане або оспорюване право.

Відповідно до ч. 1 та п.1 ч.2 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права.

Згідно з п. 4.15 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони та арешту цього майна.

Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-1V, однією із підстав державної реєстрації прав на нерухоме майно є рішення судів, що набрали законної сили, оскільки визнання права власності на нерухоме майно є прерогативою суду.

Пленум Верховного Суду України в абз. 3 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження

У зв`язку з відмовою нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на майно, зокрема житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , вцілому з підстав наявності у відповідача ОСОБА_2 права на видачу їй свідоцтва про право на частку у спільному майні подружжя, позивач звернулась до суду з відповідними вимогами. Іншим чином визнати право власності на спадкове майно за позивачем, окрім прийняття нею спадщини в судовому порядку, неможливо.

За положеннями ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право власності є непорушним.

Згідно з ст. ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України власникові належить право володіння, користування і розпорядження своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Право власності підлягає захисту від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння, зокрема власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном.

В розумінні ст. 392 ЦК України, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

За загальним правилом, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (ч. 1 ст. 1296 ЦК України).

Якщо у складі спадщини є нерухоме майно, спадкоємець, який прийняв спадщину, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно та зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (ч.1 ст. 1297 ЦК України).

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ч. 3 ст. 397 ЦК України фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Тобто, закон покладає обов`язок доказування на сторони у справі.

Суд, при вирішенні справи враховує, що стороною відповідача не надано у справі жодних доказів або заперечень щодо вимог позивача, тобто не виконано вимоги ч. 3 ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Керуючись, ст.ст. 4, 10, 12, 81, 83, 263, 265, 268, 280-283, 289 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 20, 1217, 1218, 1220, 1221, 1222, 1223, 1268, 1269, 1270, 1273, 1297, 1298 ЦК України, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Ужгородського районного нотаріального округу Хваста Мар`яна Михайлівна, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом, право власності на житловий будинок вцілому, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належав на праві приватної власності батьку позивача - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня його проголошення не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони по справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_9 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Ужгородського районного нотаріального округу Хваста Мар`яна Михайлівна, місцезнаходження: м.Ужгород, вул. Минайська, буд. 40.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Закарпатської області М.М. Хамник