КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи № 758/1302/20 Апеляційне провадження № 22-ц/824/3943/2022Головуючий у суді першої інстанції - Головчак М.М. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Білич І.М.,
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2022року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Білич І.М.,

суддів Коцюрба О.П., Слюсар Т.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" на рішення Подільського районного суду м. Києва від 29 вересня 2021 року постановлене під головуванням судді Подільського районного суду м. Києва

по цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат.

в с т а н о в и л а :

У січні 2020 року Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» звернулося до Подільського районного суду м. Києва з позовом, за результатами розгляду якого просило: стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги з водопостачання та водовідведення у розмірі 5 867 грн. 21 коп., 3 % річних у розмірі 559 грн. 04 коп., інфляційні втрати у розмірі 2525 грн. 38 коп. та судовий збір у розмірі 2 102 грн. 00 коп.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 05 квітня 2014 року в газеті «Хрещатик» № 110 (4510) було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання ПАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал», яке перейменоване на ПрАТ «АК «Київводоканал», як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), та опубліковано договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових мереж) (надалі - договір № 1).

Вказаним повідомленням визначено, що фізична особа (власник/квартиронаймач житлового приміщення у багатоквартирному будинку), що користується послугами з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до умов договору № 1. У разі відмови споживачів від отримання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення холодної та гарячої води, така відмова має бути оформлена письмово та направлена до ПрАТ «АК «Київводоканал» для оформлення припинення надання цих послуг.

Оскільки від відповідача не надходило на адресу позивача жодних заяв або повідомлень про відмову від надання зазначених послуг та договору № 1, ОСОБА_1 з 01 серпня 2014 року по 22 грудня 2016 року отримував послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових мереж) за адресою: АДРЕСА_1 .

В подальшому, 23 грудня 2016 року між сторонами в справі було укладено договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) за адресою: АДРЕСА_1 .

Відтак, звертаючись до суду, позивач зазначав, що у порушення умов договору та вимог чинного законодавства, відповідач свої зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати спожитих у період з серпня 2014 року по листопада 2019 року послуг з водопостачання та водовідведення не виконував належним чином, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість у розмірі 5 867 грн. 21 коп.

За вказаних обставин, а також посилаючись на положення ст. 625 ЦК України, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2020 року закрито провадження у справі за вказаним позовом в частині стягнення основної суми заборгованості у розмірі 5 867 грн. 21 коп. В частині позовних вимог ПрАТ "АК "Київводоканал" до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних втрат, трьох відсотків річних та судового збору - розгляд справи продовжено.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 29 серпня 2021 року ПрАТ "АК "Київводоканал" у задоволенні позовних вимог про стягнення інфляційних втрат, трьох відсотків річних, відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу. Де посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати та увалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги вказуючи на неврахування судом першої інстанції того, що добровільна сплата заборгованості не позбавляє права виконавця послуг на стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат, які пов`язані з несвоєчасним виконанням споживачем своїх зобов`язань.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 20 січня 2022 року поновлено строк на апеляційне провадження, відкрито апеляційне провадження у справі та надано учасникам справи строк для подання відзиву.

Відповідач ОСОБА_1 подаючи відзив на апеляційну скаргу вказував на правомірність постановленого судового рішення, так як він отримавши від позивача досудову вимогу щодо сплати заборгованості виконав її в добровільному порядку у строки визначені позивачем. Однак, незважаючи на наявність доказів щодо сплати заборгованості, позивач звертається до суду та просить стягнути уже не тільки суму заборгованості а й штрафні санкції згідно до положень ст.625 ЦК України. Тобто, на думку відповідача, таким чином намагається отримати неправомірну вигоду, що є порушенням діючих норм законодавства.

Надаючи відповідь на відзив, позивач вказував, що відхиляє наведені відповідачем у відзиві на апеляційну скаргу доводи з урахуванням того, що відзив викладений не державною мовою. Зазначаючи також, що погашення суми заборгованості відповідачем свідчить про визнання її розміру в повному обсязі. Відтак, оплата основного боргу не звільняє від сплати на користь позивача витрат визначених положеннями ст. 625 ЦК України у відповідності до правових позицій Верховного Суду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 20 квітня 2022 року справу за апеляційною скаргою призначено до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення сторін.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні заявлених позовних вимог, суд першої інстанції оцінюючи належність і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, а також враховуючи те, що відповідачем було погашено основну суму боргу добровільно, фактично до відкриття провадження у справі, вважав, що правових підстав для задоволення вимог про стягнення із відповідача на користь позивача інфляційних втрат та трьох відсотків річних нема.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив природу спірних правовідносин і закон який їх регулює.

Так, 05 квітня 2014 року в газеті «Хрещатик» № 110 (4510) було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання ПАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал», яке перейменоване на ПрАТ «АК «Київводоканал», як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), та опубліковано договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових мереж).

Вказаним повідомленням визначено, що фізична особа (власник/квартиронаймач житлового приміщення у багатоквартирному будинку), що користується послугами з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до умов договору № 1. У разі відмови споживачів від отримання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення холодної та гарячої води, така відмова має бути оформлена письмово та направлена до ПрАТ «АК «Київводоканал» для оформлення припинення надання цих послуг.

Будь-яких доказів, як б підтверджували, що відповідач як споживач відмовлявся від надання зазначених послуг та договору № 1 за адресою: АДРЕСА_1 , матеріали справи не містять.

У подальшому 23 грудня 2016 року між сторонами у справі було укладено договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до умов даного договору виконавець зобов`язався своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної і гарячої води, а споживач зобов`язався своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором.

Як вбачається з матеріалів справи, у порушення умов договору та вимог Закону України "Про житлово-комунальні послуги", відповідач своїх зобов`язань щодо повної та своєчасної оплати спожитих в період із серпня 2014 року по листопад 2019 року послуг з водопостачання та водовідведення відповідач не виконував, що призвело до виникнення заборгованості в розмірі 5 867, 21 грн.

У зв`язку з чим розрахунковим департаментом ПрАТ «АК «Київводоканал» на адресу відповідача було направлено 20 грудня 2019 року попередження за № 13739/8/8/02-19. Згідно до якого, позивач для врегулювання спірних питань в досудовому порядку пропонував відповідачу у десятиденний термін з дня отримання даного попередження надати підтверджуючи документи про відсутність боргу, здійснити коригування нарахування плати за вказані послуги. У разі наявності реального боргу, що перевищує 3 000 грн., укласти договір реструктуризації.

Вказуючи, при цьому також, що в зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань по сплаті наданих послуг позивач має право на стягнення заборгованості в повному обсязі в судовому порядку.

І у разі несплати заборгованості залишали за собою право обмежити або припинити надання послуг. А при стягненні заборгованості у судовому порядку з покладенням додаткових витрат по сплаті штрафних санкцій, трьох процентів річних, інфляційних втрат, пені, судового збору, виконавчого збору та витрат пов`язаних з проведенням виконавчих дій, що призведе до суттєвого фінансового навантаження відповідача з оплати спожитих послуг.

24 грудня 2019 року ОСОБА_1 на розрахунковий рахунок позивача було сплачено 887,20 грн. за надання послуги з централізованого водовідведення гарячої води та 29 грудня 2019 року у відповідності до квитанції №14/89 сплачено 4980,01 грн. за централізоване водовідведення та централізоване постачання холодної води та водовідведення.

Зазначене вище свідчить про те, що відповідач у встановлені позивачем строки виконав в досудовому порядку вимоги по сплаті заборгованості.

Однак, незважаючи на сплату заборгованості (що підтверджується довідкою позивача, останній 31 січня 2020 року звертається до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги з водопостачання та водовідведення у розмірі 5 867 грн. 21 коп., 3 % річних у розмірі 559 грн. 04 коп., інфляційні втрати у розмірі 2525 грн. 38 коп.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2020 року було закрито провадження у справі за вказаним позовом в частині стягнення основної суми заборгованості у розмірі 5 867 грн. 21 коп. Подаючи заяву про закриття провадження в частині зазначених вимог, позивач виходив з того, що відповідачем основна сума заборгованості була сплачена (а.с.41).

Відтак, доводи апеляційної скарги щодо безпідставної відмови суду першої інстанції в стягненні з відповідача штрафних санкцій передбачених положеннями ст. 625 ЦК України за неналежне виконання зобов`язання, на думку колегії суддів, не ґрунтується на нормах діючого законодавства та матеріалах справи.

Так, відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених ст.526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.

Згідно із ч.1ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом ч.1 ст. 901, ч.1 ст. 903 ЦК Україниза договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч.1 ст.509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.

Отже, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на останні поширюється дія ч.2 ст.625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Крім того, оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов'язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов'язання до моменту його усунення.

Тобто, кредитор має право стягнути інфляційні втрати і три проценти річних, нараховані за весь період прострочення до повного погашення боргу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц).

Разом з тим, колегія суддів вважає, що позивач направляючи на адресу відповідача 12 грудня 2019 року попередження щодо сплати існуючої заборгованості за спожиті послуги самостійно визначився у підставах застосування положень ст. 625 ЦК України до існуючих правовідносин з відповідачем. А саме встановивши відповідачу строк для добровільного погашення заборгованості за надані послуги в розмірі 5867,21 грн. не включив до вимоги розмір штрафних санкцій, які мали бути нараховані з урахуванням положень ст. 625 ЦК України та підлягали сплаті в позасудовому порядку відповідачем.

Позивач в попередженні навпаки вказує, що застосування штрафних санкцій (в тому числі і за положеннями ст.625 ЦК України) матиме місце при стягненні заборгованості у судовому порядку.

Відтак, враховуючи, що сплата нарахованої позивачем заборгованості відповідачем мала місце у встановлений вимогою (попередженням) строк досудового врегулювання спору, тобто до подачі позовної заяви, колегія суддів вважає, що у позивача були відсутні правові підстави для задоволення вимог про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних витрат за прострочення виконання грошового зобов`язання у відповідності до положень ст. 625 ЦК України.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування з доводів викладених в апеляційній скарзі нема.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376,379, 381- 384, 387 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал"- залишити без задоволення.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 29 вересня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач:

Судді: