П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2022 року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 756/14908/20

Номер провадження 22-ц/824/10434/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Вербової І.М., суддів Невідомої Т.О., Нежури В.А.,

за участю секретаря судового засідання - Орел П.Ю.

вивчивши апеляційну скаргу Петришака Андрія Ярославовича в інтересах ОСОБА_2 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 19 липня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Белоконної І.В., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та поділ майна,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2022 року ОСОБА_2 звернулася до Оболонського районного суду міста Києва з позовом, з урахуванням подальших уточнень, до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітніх ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_7 у період з серпня 2012 року по лютий 2019 року; визнання спільною сумісною власністю майна - 10 000 000 грн., набуті ОСОБА_2 та ОСОБА_7 під час їх спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу; стягнення з ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 кошти у сумі 5 000 000 грн.; стягнення судових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач та ОСОБА_8 з серпня 2012 року спільно проживали однією сім`єю без офіційної реєстрації шлюбу. З лютого 2019 року сімейні стосунки між ними фактично припинені. Під час спільного проживання, у сторін народилося двоє дітей.

За час спільного проживання з ОСОБА_9 однією сім`єю без реєстрації шлюбу, у спільну сумісну власність були набуті кошти в розмірі 10 000 000 грн. Вказана сума коштів у своїй сукупності була розміщена в банківських установах упродовж їх спільного проживання. Фактично, кошти були зароблені ОСОБА_7 від зайняття підприємницькою діяльністю.

Враховуючи наведене, позивач вважає необхідним визнати зазначені грошові кошти їхньою спільною сумісною власністю та стягнути з ОСОБА_7 на свою користь 1/2 частину вказаних коштів, що складає 5 000 000 грн.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 19 липня 2022 року (т. ІІ а.с. 93-96) у задоволенні ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітніх ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та поділ майна, відмовлено.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду, 22 серпня 2022 року Петришак А.Я. в інтересах ОСОБА_2 направив апеляційну скаргу, у якій, просив рішення Оболонського районного суду міста Києва від 19 липня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги, задовольнити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що на підтвердження обставин, на які позивач посилалася в позовній заяві, останньою було подано заяву про витребування доказів, разом з тим, вказана заява була задоволена судом першої інстанції частково.

Скаржник зазначає, що за час спільного проживання позивача та ОСОБА_7 однією сім`єю без реєстрації шлюбу, у спільну власність останніх були набуті кошти в розмірі 10 000 000 грн., які були розміщені у банківських установах. На час припинення спільного проживання (лютий 2019 року), на банківських рахунках ОСОБА_7 були розміщені вказані кошти. Починаючи з лютого 2019 року ОСОБА_7 почав спільно проживати з ОСОБА_4 22 січня 2020 року на ім`я ОСОБА_4 придбано квартиру АДРЕСА_1 , а 02 лютого 2020 року останні зареєстрували шлюб. Вказана квартира, на думку скаржника, придбана ОСОБА_7 за кошти, спільно нажиті під час проживання його однією сім`єю зі скаржником. Скаржник зазначає, що грошові кошти були внесені на рахунки за час зареєстрованого шлюбу та обліковувалися на розрахунковому рахунку відповідача, у зв`язку з чим, вони є спільним майном подружжя, а тому підлягають поділу, навіть за умови, що вони були зняті з відповідних рахунків.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 16 вересня 2022 року, відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою, надано строк для подачі відзиву.

Відзиву подано не було.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 16 вересня 2022 року закінчено проведення підготовчих дій, справу призначено до розгляду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

У судовому засіданні представник скаржника - адвокат Петришак А.Я. підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити з підстав, зазначених у ній.

Відповідач ОСОБА_3 - заперечувала проти доводів апеляційної скарги та просила залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення суду, без змін.

Інші учасники справи до суду апеляційної інстанції не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, шляхом направлення судових повісток-повідомлень на їх поштові адреси, у зв`язку з чим, колегія суддів вважала за можливе проводити розглядати справи у відсутність осіб, що не з`явилися.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши доводи та заперечення учасників справи, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині визнання спільною сумісною власністю коштів та їх поділ, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведена належними та допустимими доказами наявність коштів у ОСОБА_7 , станом на дату припинення спільного проживання, та те, що відповідачі є спадкоємцями таких коштів.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині встановлення факту проживання однією сім`єю, суд першої інстанції виходив з того, що правові підстави для виникнення майнових прав позивача щодо стягнення грошових коштів з відповідачів, відсутні, у зв`язку з чим, встановлення факту спільного проживання однією сім`єю, не породжуватиме тих правових наслідків для позивача, які визначені нею при зверненні до суду з даними вимогами.

Колегія суддів погоджується з вищевказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_2 та ОСОБА_9 народилася спільна донька - ОСОБА_6 (т. І а.с. 29).

ІНФОРМАЦІЯ_2 у ОСОБА_2 та ОСОБА_9 народився син ОСОБА_5 (т. І а.с. 30).

02 лютого 2020 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_4 зареєстровано шлюб (т. І а.с. 158).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_9 , помер (т. І а.с. 42, 43).

Згідно довідки приватного нотаріуса КМНО Клітко В.В. від 06 серпня 2021 року, станом на 06 серпня 2021 року спадкоємцями ОСОБА_7 , є : ОСОБА_5 - син померлого; ОСОБА_6 - донька померлого; ОСОБА_4 - дружина померлого; ОСОБА_3 - сестра померлого (т. І а.с. 54).

Згідно інформації АТ «ОТП Банк» від 08 грудня 2021 року, у ОСОБА_7 наявні наступні залишки на рахунках відкритих у зазначеному банку: по рахунку № НОМЕР_1 залишок на кінець 2018 року - 3 827 грн. 81 коп., залишок на кінець 2019 року - 3 498 грн. 90 коп.; по рахунку № НОМЕР_2 залишок на кінець 2018 року - 18 117 грн. 13 коп., залишок на кінець 2019 року - 0 грн. (т. І а.с. 98).

Згідно інформації АТ «Райффайзен Банк» від 13 грудня 2021 року, у ОСОБА_7 залишки коштів по рахункам станом на 2012-2017 рік відсутні, оскільки рахунки відкриті у 2018 році (т. І а.с. 100).

Згідно інформації АТ «КБ «Приватбанк» від 20 грудня 2021 року та довідки від 16 грудня 2020 року, у ОСОБА_7 станом на 31 грудня 2013 року на банківських рахунках ОСОБА_7 наявні залишки коштів у сумі 3 786 грн. 87 коп. та 95 грн. 46 коп.; станом на 31 грудня 2014 року - мінус 4 543 грн. 01 коп.; станом на 31 грудня 20145 року - мінус 12 170 грн. 53 коп. та 69 грн. 72 коп.; станом на 31 грудня 2016 року - мінус 9 433 грн. 90 коп. та 102 грн. 82 коп.; станом на 31 грудня 2017 року - 290 грн. 51 коп. та 364 грн. 29 коп.; станом на 31 грудня 2018 року - мінус 15 310 грн. 50 коп. та 234 грн. 05 коп.; станом на 31 грудня 2019 року - мінус 17 621 грн. 64 коп.; станом на 16 грудня 2021 року - 75 грн. 12 коп.; від 16 грудня 2021 року - 0 грн. (т. І а.с. 101-107).

В матеріалах справи наявна належним чином завірена копія спадкової справи № 2/2021, заведена 22 січня 2021 року після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (т. І а.с. 111-239).

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Згідно з частинами першою, другою статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в Постанові Пленуму Верховного суду України за №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення юридичних фактів, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.

З вищенаведеного вбачається, що встановлення факту, що має юридичне значення, можливе при умові, що від фактів, які підлягають встановленню, повинні безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що необхідність встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_9 як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, позивач пов`язує необхідність стягнення з правонаступників останнього 1/2 частини грошових коштів, що набуті за час спільного проживання.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що правильним буде вирішувати спір, починаючи з наявності правових підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача 1/2 частини грошових коштів, набутих за час спільного проживання з ОСОБА_9 у розмірі 5 000 000,00 грн., тобто, спершу встановити наявність майнових прав у позивача.

За статтею 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.

Згідно ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Речі для професійних занять (музичні інструменти, оргтехніка, лікарське обладнання тощо), придбані за час шлюбу для одного з подружжя, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року в справі № 554/8023/15 (провадження № 14-130цс19) зазначила, що, вирішуючи спір про поділ майна, необхідно установити як обсяг спільного нажитого майна, так і з`ясувати час та джерела його придбання.

Майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними. У зв`язку із цим суду під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім`єю, слід установити не лише факт спільного проживання сторін у справі, а й обставини придбання спірного майна внаслідок спільної праці.

Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, із заведеної приватним нотаріусом КМНО Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Клітко В.В. спадкової справи до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 не вбачається, що останньому, на час його припинення спільного проживання з позивачем, належали грошові кошти у сумі 10 000 000 грн., які, як позивач вважає, підлягають поділу, як спільне майно подружжя.

Відсутність у ОСОБА_7 коштів у вищевказаній сумі, підтверджується й відповідними листами АТ «Райффайзен банк Аваль», АТ «ОТП Банк» та АТ КБ «ПриватБанк».

Також, суд першої інстанції вірно зазначив, що із матеріалів спадкової справи до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 не вбачається, що після смерті останнього, його спадкоємці, що є відповідачами по справі, успадкували кошти у розмірі 10 000 000 грн., які позивач вважає за необхідне визнати сумісною власністю.

Таким чином, матеріали справ не містять доказів на підтвердження того, що у ОСОБА_9 , станом на дату припинення спільного проживання з позивачем, були наявні кошти у сумі 10 000 000 грн., а також того, що відповідачі стали спадкоємцями зазначених коштів.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, правильно застосувавши норми матеріального права, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для солідарного стягнення з відповідачів грошових коштів 5 000 000 грн., що складає 1/2 частину грошових коштів, набутих за час спільного проживання з ОСОБА_9 .

Крім того, суд першої інстанції встановивши відсутність правових підстав для виникнення майнових прав позивача щодо стягнення грошових коштів з відповідачів, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у встановленні факту проживання позивача однією сім`єю з ОСОБА_9 , оскільки встановлення даного факту не породжуватиме тих правових наслідків для позивача, які визначені нею при зверненні до суду з даними вимогами.

Згідно ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивачем, зокрема, заявлено позовні вимоги до відповідачів-3, 4, законним представником яких є саме позивач. Зазначені обставини також є підставою для відмови у задоволенні позову до відповідачів-3,4.

Посилання скаржника на те, що за час спільного проживання позивача та ОСОБА_7 однією сім`єю без реєстрації шлюбу, у спільну власність останніх були набуті кошти в розмірі 10 000 000 грн., а також, на те, що на час припинення спільного проживання (лютий 2019 року), на банківських рахунках ОСОБА_7 були розміщені вказані кошти, не підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Посилання скаржника на те, що ОСОБА_7 , за кошти, спільно нажиті під час проживання його однією сім`єю зі скаржником, придбав квартиру та зареєстрував право власності на неї за ОСОБА_4 , колегія суддів відхиляє, оскільки вказана квартира не є предметом позову.

Колегія суддів відхиляє посилання скаржника на те, що грошові кошти були внесені на рахунки за час зареєстрованого шлюбу та обліковувалися на розрахунковому рахунку відповідача, у зв`язку з чим, вони є спільним майном подружжя, а тому підлягають поділу, навіть за умови, що вони були зняті з відповідних рахунків, оскільки з матеріалів справи не вбачається, що у ОСОБА_7 були наявні кошти у зазначеному позивачем розмірі.

Посилання скаржника на те, що на підтвердження обставин, на які позивач посилалася в позовній заяві, останньою було подано заяву про витребування доказів, разом з тим, вказана заява була задоволена судом першої інстанції частково, є безпідставним, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, разом з позовною заявою позивачем подано клопотання про витребування доказів, у якому, остання просила витребувати від: АТ «Райффайзен Банк Аваль» інформацію про відкриті банківські рахунки на ім`я ОСОБА_10 та рух коштів за період з 01 серпня 2012 року по 28 лютого 2019 року; АТ «ОТП Банк» інформацію про відкриті банківські рахунки на ім`я ОСОБА_7 та рух коштів за період з 01 серпня 2012 року по 28 лютого 2019 року; АТ «КБ «Приватбанк» інформацію про відкриті банківські рахунки на ім`я ОСОБА_7 та рух коштів за період з 01 серпня 2012 року по 28 лютого 2019 року.

Зі змісту ухвали Оболонського районного суду міста Києва від 22 листопада 2021 року вбачається, що 22 листопада 2021 року в підготовчому судовому засіданні представник позивача уточнив вимоги вищевказаного клопотання та просив витребування у: АТ «Райффайзен банк Аваль інформацію про відкриті банківські рахунки на ім`я ОСОБА_7 та залишки сум грошових коштів на зазначених рахунках на кінець 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017, 2018, 2019 років; витребувати у АТ «ОТП Банк» інформацію про відкриті банківські рахунки на ім`я ОСОБА_7 та залишки сум грошових коштів на зазначених рахунках на кінець 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017, 2018, 2019 років; витребувати у АТ «КБ «Приват Банк» інформацію про відкриті банківські рахунки на ім`я ОСОБА_7 та залишки сум грошових коштів на зазначених рахунках на кінець 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017, 2018, 2019 років.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 22 листопада 2021 року клопотання представника позивача було задоволено та витребувано вищевказані докази.

З вказаного вбачається, що судом першої інстанції було задоволено заяву позивача про витребування доказів з урахуванням уточнень її представника, у повному обсязі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не впливають на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення.

Колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування рішення суду, як і не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення залишити без змін, як таке, що ухвалене з вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Петришака Андрія Ярославовича в інтересах ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 19 липня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 28 листопада 2022 року.

Суддя-доповідач: І.М. Вербова

Судді: Т.О. Невідома

В.А. Нежура