Справа № 347/1525/22
Провадження № 2/347/541/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2022 року м. Косів

Косівський районний суд, Івано-Франківської області, в складі:

головуючої-судді: Крилюк М.І.,

секретаря: Лазорик Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Косів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Центр надання адміністративних послуг (ЦНАП) Рожнівської сільської ради об`єднаної територіальної громади Косівського району Івано-Франківської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що її колишній чоловік, ОСОБА_2 зареєстрований у житловому будинку, який належить ї й, ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі договору дарування від 01 жовтня 2015 року. Шлюб між ними розірвано рішенням Косівського районного суду. Згідно договору дарування від 01 жовтня 2015 року відповідач подарував їй 1/2 частку будинку по АДРЕСА_1 . На підставі вказаного договору було видано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності і позивачка в справі, ОСОБА_1 стала власником вказаного житлового будинку з розміром частки 100%. Фактично з серпня 2015 року відповідач в справі ОСОБА_2 виселився з будинку та не проживає по місцю реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , тобто в будинку, який належить їй на праві приватної власності, де вона зареєстрована та проживає. На даний час він проживає в будинку своєї нової дружини. Про те, що ОСОБА_2 в дійсності не проживає за вказаною адресою, свідчать акти обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї ОСОБА_1 від 18 лютого 2021 року, від 17 вересня 2021 року та від 08 лютого 2022 року. Позивачка сплачує комунальні та інші обов`язкові платежі протягом останніх років щодо будинку, у якому зареєстровано більше осіб, ніж фактично проживає. У добровільному порядку відповідач змінити місце реєстрації не бажає. Просить позов задоволити.

Ухвалою Косівського районного суду Івано-Франківської області від 03.11.2022 року судом залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Центр надання адміністративних послуг (ЦНАП) Рожнівської сільської ради об`єднаної територіальної громади Косівського району Івано-Франківської області.

Позивачка, ОСОБА_1 в поданій на розгляд суду позовній заяві, заявила клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити.

Відповідач, ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив.

Представник Рожнівської сільської ради Косівського району подав до суду заяву з клопотанням про розгляд вказаного позову без його участі.

При викладених обставинах суд прийшов до висновку, що відповідач був повідомлений про розгляд справи належним чином, а тому, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 280 ЦПК України.

Відповідно до ст. 281 ЦПК України Косівський районним судом Івано-Франківської області була постановлена ухвала від 22.11.2022 року про заочний розгляд справи.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає позовні вимоги підставними, доведеними в судовому засіданні та такими, що підлягають до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Як встановлено в судовому засіданні сторони в справі перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Косівського районного суду від 25.11.2015 року.

Відповідач в справі, колишній чоловік позивачки - ОСОБА_2 зареєстрований у житловому будинку, який належить ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі договору дарування від 01 жовтня 2015 року.

Як вбачається із долученого до матеріалів справи договору дарування від 01 жовтня 2015 року (а.с.8-9) відповідач подарував ОСОБА_1 1/2 частину будинку по АДРЕСА_1 .

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.7) від 03.10.2015 року позивачці в справі, ОСОБА_1 належить Ѕ частина житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами , що по АДРЕСА_1 . Підстава виникнення права власності договір дарування Ѕ частини житлового будинку серія та номер: 1028 від 01.10.2015 року , видавник приватний нотаріус Косівського районного нотаріального округу Маркуц У.М.

Як вбачається із Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.30, 31) від 03.11.2022 року позивачці в справі, ОСОБА_1 належить в цілому житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що по АДРЕСА_1 .

У відповідності до вимог ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною 1 статті 321 ЦК України зазначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.322 ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. А згідно вимог ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Проте, як вбачається із матеріалів справи до належного позивачці на праві власності житлового будинку, що по АДРЕСА_1 на даний час є зареєстрований відповідач ОСОБА_2 .

Відповідно до актів обстеження матеріально-побутових умов сім`ї за № 15 від 18.02.2021 року (а.с.10), за №149 від 17.09.2021 року (а.с.11), за № 25/08-09 від 08.02.2022 року (а.с.12) за № 67/08-09 від 18.04.2022 року (а.с.26), за № 110/08-09 від 24.06.2022 року (а.с.27) , за № 143/08-09 від 09.08.2022 року (а.с.28) а також за № 187/08-09 від 17.10.2022 року (а.с.29) вбачається, що колишній чоловік позивачки в справі ОСОБА_1 ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 в будинковолодінні що належить на праві власності ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 фактично не проживає з 2015 року.

Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Статтею 107 ЖК передбачено, що у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 жовтня 2020 року у справі № 447/455/17 дійшла висновку про те, що питання про визнання припиненим права користування житлом та зобов`язання особи звільнити житло у контексті пропорційності застосування такого заходу має оцінюватися з урахуванням дотримання балансу між захистом права власності та захистом права колишнього члена сім`ї власника на користування будинком. Також необхідно встановити обставин щодо об`єкта нерухомого майна, а також наявності чи відсутності іншого житла.

Зважаючи на те, що Відповідач не є членом сім`ї позивачки в справі, з 2015 року в її будинку не проживає, його місцем проживання є село Рожнів, Косівського району, Івано-Франківської області, реєстрація ОСОБА_2 створює позивачці перешкоди у користуванні житлом та позбавляє права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися власним майном.

Таким чином, Відповідач понад сім років не проживає у будинку, де він зареєстрований, не користується ним, не несе витрат на утримання цього майна.

Зазначена правова позиція узгоджується з викладеною у постанові Верховного Суду від 24 грудня 2021 року у справі № 128/1710/19.

Таким чином, враховуючи наведені обставини, суд вважає, що відповідача слід визнати таким, що втратив право на користування житловим будинком, АДРЕСА_1 із зняттям із реєстраційного обліку за вказаною адресою.

На підставі ст. ст. 71- 72, 107 Житлового Кодексу України, ст.ст. 317, 319, 321, 386, 391, 405 ЦК України та керуючись ст.ст. 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , таким, що втратив право на користування житловим будинковолодінням, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Зобов"язати Центр надання адміністративних послуг (ЦНАП) Рожнівської сільської ради об`єднаної територіальної громади Косівського району Івано-Франківської області зняти з реєстрації місця проживання ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , за адресою : АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: М.І.Крилюк