Провадження № 22-ц/824/4141/2022 Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Мельника Я.С.,

суддів: Матвієнко Ю.О., Гуля В.В.,

за участі секретаря Примушка О.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 11 листопада 2021 року у справі за заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району міста Києва», Київська міська рада, Солом`янська районна в місті Києві державна адміністрація про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою, в якій просили встановити факт їх проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої вимоги мотивували тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , на підставі ордеру № В134415 на жиле приміщення, отримав для проживання квартиру АДРЕСА_1 .

17.09.1980 року ОСОБА_3 одружився на їх бабусі ОСОБА_4 , яка від першого шлюбу мала сина - їх батька ОСОБА_5 . ОСОБА_3 прийняв та виховував ОСОБА_5 , як власного сина.

16.07.1987 року ОСОБА_5 одружився з їх матір`ю ОСОБА_6 , приблизно в цей же період бабуся ОСОБА_4 розлучилась із ОСОБА_3 та переїхала проживати до себе, при цьому їх батьки залишились проживати однією сім`єю з ОСОБА_3 .

Приблизно одразу після народження ОСОБА_2 в 1991 році їх батько покинув сім`ю та переїхав проживати до своєї мами.

Так, у квартирі залишились проживати вони із мамою ОСОБА_6 та дідусем ОСОБА_3 однією сім`єю, при цьому завжди вважали і сприймали себе членами родини по відношенню один до одного.

Вказували, що мама ОСОБА_6 була зареєстровано у квартирі з 1989 року, а вони від народження і по сьогодні.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 11 листопада 2021 року позов задоволено.

Встановлено факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 однією сім`єю з ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Не погоджуючись із цим рішенням, Солом`янська районна в місті Києві державна адміністрація подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні заяви, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом усіх обставин справи.

Обґрунтовувала доводи апеляційної скарги тим, що місцевий суд не врахував, що заявники порушили справу про встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 з метою підтвердити в наступному своє право на жиле приміщення, без встановлення інших осіб, заінтересованих у вирішенні даної справи та, що оскаржуване рішення впливає на права та обов`язки територіальної громади міста Києва як власника спірної квартири.

Від представника КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району міста Києва» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він підтримує апеляційну скаргу та просить її задовольнити в повному обсязі.

Від представника ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона вказує, що жодних спорів про право щодо вказаної квартири не існує, встановлення даного факту потрібно заявникам для реалізації свого права на приватизацію вказаної квартири, в якій вони тривалий час зареєстровані і постійно в ній проживають, позаяк іншого порядку встановлення даного факту законом не передбачено.

Від представника ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він вказує, що підтвердження факту спільного проживання потрібно заявникам для отримання рішення (розпорядження) про зміну наймача квартири, а тому рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення заяви, суд першої інстанції виходив з того, що метою подання заяви у даній справі є встановлення факту, який має юридичне значення для, переведення на заявників обов`язків ОСОБА_3 як наймача квартири, з яким заявники не є родичами.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до ордеру № 134415 від 28.04.1967 ОСОБА_3 було надано в дозвіл на вселення в квартиру АДРЕСА_1 (а.с.9).

Як вбачається з повторного свідоцтва про смерть від 22.09.2012 серії НОМЕР_1 , ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 59 років (а.с.10).

В акті мешканців будинку АДРЕСА_3 від 30.03.2021 зазначено, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) із самого народження і по сьогоднішній день постійно проживають у квартирі АДРЕСА_1 , в тому числі постійно поживали і надень смерті дідуся ОСОБА_3 , з яким проживали однією сім`єю у вказаній квартирі (а.с.16).

Як вбачається з витягу з Реєстру територіальної громади міста Києва, за адресою: АДРЕСА_2 станом на 27.09.2021 зареєстровані: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (дата реєстрації - 06.12.1990); ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (дата реєстрації - 20.04.2006) (а.с.70).

В судовому засіданні суду першої інстанції свідки ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ) та ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ), які є сусідами заявників, дали покази за змістом яких, зокрема, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали в квартирі АДРЕСА_1 , з народження.

Згідно із положеннями статті 65 ЖК наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно.

Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18) зазначено, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) вказано, що «у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів».

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів».

Зважаючи на встановлені обставини справи та наведені правові положення, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про доведеність факту спільного проживання заявників з померлим ОСОБА_3 однією сім`єю у період з дня народження заявників по день смерті ОСОБА_3 , та про обґрунтованість їх заяв, позаяк від встановлення даного факту залежить виникнення, зміна або припинення їх особистих чи майнових прав, а саме для отримання заявниками рішення (розпорядження) про зміну наймача квартири.

Доводи апеляційної скарги про те, що рішення вплине на права та обов`язки територіальної громади міста Києва як власника, оцінюються колегією суддів критично, позаяк вони не підтверджені жодними належними та допустимими доказами, а з матеріалів справи не вбачається, що встановлення факту спільного проживання заявників з померлим ОСОБА_3 однією сім`єю впливає на права територіальної громади міста Києва, а відтак відхиляються твердження заявника про те, що в даному випадку наявний спір про право.

Інших вагомих та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. 376 ЦПК України могли б бути підставою для його скасування, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації відхилити, а рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 11 листопада 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Судді: