Справа № 632/2142/21
провадження № 2/632/102/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" листопада 2022 р. м. Первомайський

Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі:

судді - Кочнєва О.В.,

за участю секретаря - Венгер В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

29.10.2021 року до Первомайського міськрайонного суду Харківської області надійшла вказана цивільна справа, відповідно до вимог якої позивач просила стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання спільної дитини сторін по справі - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 10227,22 грн. як половину вартості витрат на оздоровлення дитини у 2020 та 2021 роках та витрат на проїзд до місця надання медичних консультативних послуг, оскільки відповідно до доданих до позовної заяви документів дитина є дитиною-інвалідом з дитинства, має вроджений ваду серця, що потребує відпочинку на морі та постійного консультування у кардіолога з приводу поточного стану здоров`я. Окрім цього позивач просила стягнути з відповідача 5000,00 грн., які вона очікує понести у зв`язку з обстеженням лікарем-кардіологом у відповідній медичній установі та у зв`язку із оздоровленням дитини за межами України. Також у прохальній частині позовної заяви було зазначено, що позивач просить зробити запит щодо перетинання відповідачем державного кордону України у період 2019-2021 року та зобов`язати відповідача надати відомості про отриманий дохід за кордоном у республіці Польщі за період з 2019 року по даний час або надати правову допомогу у витребуванні даної інформації.

Первинно справа була розподілена судді Первомайського міськрайонного суду Харківської області Библіву С.В., який 21.09.2022 року заявив самовідвід від розгляду даної справи (а.с.108), який ухвалою Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 21.09.2022 року у складі судді Библіва С.В. був задоволений на підставі ч.1 ст.41 ЦПК України (а.с.109).

22.09.2022 року був призначений повторний автоматичний розподіл даної справи на підставі розпорядження керівника Первомайського міськрайонного суду Харківської області №12 (а.с.111), після чого справа була розподілена даному складу суду.

Ухвалою судді від 29.09.2022 року справа була прийнята до свого провадження, визначений вид позовного провадження, призначено перше судове засідання по справі, визначений рух справи з моменту її надходження до суду, запропоновано позивачці визначитися зі своїми вимогами у кінцевій редакції, а відповідачу подати відзив на позовну заяву та зустрічну позовну заяву (за бажанням)(а.с.114-115).

03.10.2022 року від позивачки по справі надійшла заява з додатками про збільшення позовних вимог, в якій вона додатково до заявлених раніше у первинній позовній заяві від 29.10.2021 року вимог щодо стягнення одноразово з відповідача додаткових витрат на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у сумі 10227,22 грн. за період з 02.10.2019 року до 29.10.2021 року та додатково 5000,00 грн. витрат на обстеження лікарем та оздоровлення дитини за межами України у 2022 році, просила стягнути з відповідача додаткові витрати на дитину за період з 02.10.2019 року до 03.10.2022 року у сумі 16186,15 грн. та додатково 5000,00 грн. витрат на обстеження лікарем та оздоровлення дитини за межами України у 2023 році (а.с.121-134).

Вказана заява в своїй більшості повторювала первинну позовну заяву від 29.10.2021 року, однак в ній вже не було вимог щодо забезпечення доказів та вона включала у себе вимоги щодо додаткових витрат у 2022 році.

Ухвалою суду від 13.10.2022 року було прийнято заяву позивачки про збільшення позовних вимог, у зв`язку з чим судове засідання було відкладено, визначений строк для подання відповідачем відзиву, позивачем - відповіді на відзив та відповідачем - заперечення саме на заяву позивачки про збільшення позовних вимог (а.с.136-137).

В обгрунтування заяви про збільшення позовних вимог позивачка зазначила, що сторони є батьками спільної дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на утримання дитини. Дитина з народження має ваду здоров`я, яка потребує відповідного ставлення, зокрема, постійного (щорічного) огляду у лікаря та відповідного виду відпочинку. Відповідач має заборгованість за аліментами, не бере участь у догляді за дитиною, витратах на лікування та оздоровлення. Раніше позивачка вже зверталася до суду із відповідним позовом, який частково був задоволений рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 04.03.2019 року. Відповідно до заявлених вимог позивачка просила стягнути з відповідача наступні витрати:

-половину вартості двох пільгових квитків з Харкова до Києва 02.10.2019 року та половину вартості пільгових квитків з Києва до Харкова 03.10.2019 року, що було пов`язано з оглядом дитини у державній установі «Науково-практичний медичний центр дитячої кардіології та кардіохірургії» у м. Києві, що склало 317,68 грн.;

-половину вартості квитка на дитину з Харкова до Києва 24.05.2021 року та половину вартості квитка на дитину з Києва до Харкова 25.05.2021 року, що було пов`язано з оглядом дитини у лікаря та склало 365,60 грн.;

-половину вартості тур пакету для відпочинку у Турречини у жовтні 2020 року у розмірі 4837,50 грн.;

-половину вартості тур пакету для оздоровлення на базі відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_2 » у нині окупованому смт Кириловка Запорізької області у липні-серпні 2021 року у розмірі 4250,00 грн. та половину вартості підтвердженого харчування для дитини під час відпочинку у вказаній базі відпочинку у розмірі 385,04 грн., а також окремо 71,40 грн. як вартість проїзду на автомобільному транспорті загального користування для проїзду з смт. Кирилівка до м. Мелітопіль Запорізької області (з урахуванням викладеного розмір додаткових витрат, які повинні бути стягненні з відповідача за період 2019-2021 років, на думку позивачки, становить 10227,22 грн.);

-половину вартості квитків для дитини на рейс на 15.03.2022 року для проїзду до м. Києва і зворотно для медичного обстеження, які були скасовані через збройну агресію проти України у розмірі 319,04 грн., вартість яких не була повернута позивачці;

-половину вартості квитків для дитини на рейс до м. Києва 11.07.2022 року та на зворотний рейс до м. Харкова 12.07.2022 року для проведення медичного обстеження у розмірі 498,43 грн.;

-половину вартості відпочинку на базі відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_3 » у республіці Болгарія для дитини, що склало 4617,50 грн. у період кінця липня - початку серпня 2022 року;

-половину витрат на проїзд до м. Києва, звідки здійснювався виїзд до місця відпочинку у 2022 році та зворотно у період кінця липня - початку серпня 2022 року у розмірі 523,96 грн. (з урахуванням викладеного розмір додаткових витрат, які повинні бути стягненні з відповідача за період 2022 року, на думку позивачки, становить 5958,23 грн.).

Загальний розмір вимог до відповідача щодо додаткових витрат у період 2019-2022 року становить 16186,15 грн. (10227,22 грн. + 5958,23 грн.).

З урахуванням вимог закону щодо можливості стягнення додаткових витрат наперед позивачка також просить суд стягнути з відповідача такі додаткові витрати наперед за 2023 рік у розмірі 5000,00 грн., які складаються з витрат із запланованою у березні-квітні 2023 року поїздки на медичне обстеження у м. Київ разом із дитиною та відпочинку на морі за медичним висновком, виходячи із середньої суми таких витрат за 2019-2022 роках, що пов`язано з тим, що відповідач не бажає сплачувати такі витрати, а позивачці доводиться роками чеками на таке стягнення виключно у судовому порядку.

Скориставшись своїм правом на відзив, відповідач подав засобами поштового зв`язку 01.11.2022 року відзив на позовну заяву з доказами його направки позивачці по справі (а.с.141-161). Окремо зазначив, що відзив був поданий на день пізніше від закінчення строку на його подачу через знеструмлення м.Первомайський Харківської області 31.10.2022 року, що унеможливлювало для відповідача направлення копії відзиву позивачці по справі.

У відзиві відповідач частково визнав позовні вимоги виключно щодо сплати половини вартості квитків для дитини для відвідування у м. Києві спеціалізованого медичного комплексу у зв`язку із хворобою дитини у період 2019-2022 років у розмірі 1500,75 грн., в інший частині - позовні вимоги відповідач не визнав. Вказує, що відповідач переніс інфаркт, результатом чого було встановлення йому 20.04.2022 року 2 групи інвалідності. Аліментні зобов`язання відповідач виконує добровільно у повному обсязі, бере участь у додаткових витратах на дитину за власним бажанням. Позивачка чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною відповідача та його батьків, не виконує рішення суду щодо участі відповідача та його батьків у спілкуванні з дитиною. Витрати щодо відпочинку дитини відповідач не визнає, оскільки вони були понесені позивачкою з власних мотивів, оскільки в медичних документах такого виду реабілітуючих заходів як відпочинок на узбережжі моря у вказаний у позові період вказаний не був, до того ж позивачка не узгоджувала з відповідачем місця відпочинку ані в 2019, ані в 2020, ані в 2022 роках, що повинна була робити. Підсумовуючи відповідач зазначив, що в цій частині суд повинен відхилити позовні вимоги як безпідставні через стан здоров`я відповідача, наявність у нього непрацездатних батьків, які потребують допомоги, його матеріальне становище.

Отримавши відзив відповідача позивачка 03.11.2022 року надала через канцелярію суду відповідь на відзив відповідача від 01.11.2022 року, копію якого направила відповідачу (а.с.161-171).

У відповіді на відзив позивачка спростовує твердження відповідача, викладені у відзиві щодо постійної допомоги відповідача позивачу щодо витрат на дитину, які не пов`язані з аліментними зобов`язаннями, оскільки доказів вказаного факту суду надано не було. Відповідач не довів належними доказами і відсутність заборгованості з аліментних зобов`язань перед позивачкою та судом. Надані відповідачем докази щодо придбання товарів повсякденного вжитку та електроніки для дитини не відносяться до даної справи. Окремо було зазначено, що відповідач принципово не надає допомоги дитині на відповідні речі для повсякденного життя та розвитку, коли позивачка його просить про це. Позивачка вказує, що надані нею докази чітко доводять необхідність оздоровлення дитини, а тому посилання відповідача у відзиві на той факт, що такі витрати не є підтвердженими, спростовуються наданими позивачкою доказами. Відповідачу кожного разу повідомлялося про необхідність оздоровлення дитини на морі та необхідності несення таких витрат ним як батьком, однак він просто ігнорував вказані повідомлення позивачки. Рівень життя відповідача дозволяє йому нести відповідні додаткові витрати, тому твердження відповідача про його стан здоров`я, необхідність допомагати непрацездатним батькам та свій рівень матеріального становища належними доказами не підтверджуються, а тому не можуть бути прийняті судом до уваги.

Ухвалою суду від 07.11.2022 року розгляд справи було відкладено через не закінчення станом на дату призначення судового засідання строків на подання відповідачем заперечення, що входить до заяв по суті позову та враховуючи подання до цього позивачкою відповіді на відзив суд вважав за необхідне судовий розгляд відкласти на 28.11.2022 року (а.с.173).

09.11.2022 року до суду засобами поштового зв`язку надійшло заперечення відповідача, в якому він стверджує, що доводи позивачки щодо не приймання ним участь у вихованні, лікуванні та оздоровленні дитини у 2019-2022 роках не відповідають дійсності через створення позивачкою перешкод відповідачу навіть у спілкуванні з дитиною. Як і у відзиві на позовну заяву, відповідач визнає позовні вимоги частково виключно у розмірі витрат на проїзд до м. Києва з м. Харкова та зворотно на щорічне обстеження дитини у медичному закладі. Також відповідач вказує, що ним поза аліментних зобов`язань здійснювалися витрати на дитину за погодженням з позивачкою як щодо того, що потрібно купити дитині, так і щодо того, коли це потрібно. У 2022 році відповідач не відвідував дитину через відновлення після інфаркту. Витрати на харчування, понесені у 2021 році на базі відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_2 » не відносять до додаткових витрат, про що чітко визначає діюче законодавство.

У судове засідання 28.11.2022 року сторони не прибули. Від позивачки по справі перед судовим засіданням 28.11.2022 року через канцелярію суду надійшла заява, в якій вона просила провести розгляд справи за її відсутності та заявлені позовні вимоги задовольнити у повному обсязі (а.с.187).

Відповідач повторно у судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином (а.с.186), причини неявки суду не повідомив, що дозволяє суду розглянути справу по суті на підставі наявних у справі доказів згідно з п.2 ч.3 та ч.4 ст.233 ЦПК України.

Враховуючи, що сторони до суду не прибули, фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється.

При цьому суд розглядає справу у загальному порядку, оскільки підстави для заочного розгляду справи відсутні, враховуючи подання відповідачем відзиву.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася ОСОБА_3 , батьками якої є сторони по справі, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_1 , виданого Первомайським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції (актовий запис №200 від 24.09.2016 року)(а.с.8).

Відповідно до даних медичного висновку №496/100 від 13.10.2016 року, складеного медичною установою «Первомайським міським центром первинної медико-санітарної допомоги» у дитини ОСОБА_3 встановлено патологічний стан - вроджена вада серця, що відповідає відповідним медичним показникам для встановлення дитині статусу дитини з інвалідністю до 18 років (а.с.9). Вказаний факт також підтверджується копією довідки від 21.04.2021 року №01-34/655 КНП «Первомайський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» (а.с.169).

Вказана обставина сторонами не оспорювалася.

При розгляді справи суд відразу відхиляє посилання позивачки на те, що відповідач належним чином не виконує свої аліментні зобов`язання за виконавчим документом, виданим Первомайським міськрайонним судом Харківської області по справі №632/215/17, оскільки аліментні зобов`язання не входять до предмету спору в даній справі, а відповідальність за вказані дії чітко передбачена ст.196 СК України. Також суд відхиляє посилання відповідача на те, що позивачка не виконує рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 02.02.2021 року по справі №632/1038/19, яке набуло чинності, щодо не чинення перешкод відповідачу та його батькам у спілкуванні з дитиною, яке не виконує позивачка, оскільки для цього є відповідні норми Закону України «Про виконавче провадження», а в разі незгоди з діями державного виконавця за відповідним провадженням у ЦПК України існує цілий розділ VIII «Судовий контроль за виконанням судових рішень», тобто вказане питання не має відношення до предмету спору в даній справі.

Окремо суд зазначає, що він не розглядає вимоги ані позивачки, ані відповідача щодо придбання дитині предметів щоденного вжитку, електроніки тощо поза межами даного спору та аліментних зобов`язань, оскільки це є, по-перше, моральним обов`язків батьків утримувати дитину в межах своєї фінансової спроможності, а, по-друге, не відноситься до предмету спору в даній справі. Якщо сторони по справі не можуть без суду доказати один одному, хто з них краще піклується про дитину та в якій частині, то судовий розгляд в цій частині тим більше є недоречним, оскільки перетворює обов`язок батьків утримувати дитину фактично в сутяжництво, правову оцінку якому суд надати не може.

Судом встановлюється, що позов є правомірним, оскільки визначені додаткові витрати пов`язані з особливими обставинами у житті дитини, а саме її станом здоров`я, що відповідає вимогам ч.1 ст.185 Сімейного кодексу України.

Розгляд вимог здійснюється за період 2019-2022 року та наперед за 2023 рік, оскільки вимоги щодо додаткових витрат на утримання дитини через стан її здоров`я до 2018 року були вирішені рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 04.03.2019 року по справі №632/1824/18, яке набуло чинності (а.с.17-18).

У період 2019-2022 року дитина щорічно відвідувала м. Київ для проходження консультування з приводу стану її здоров`я у державній установі «Науково-практичний медичний центр дитячої кардіології та кардіохірургії» Міністерства охорони здоров`я України з метою консультування, що підтверджується консультативними висновками лікарів вказаної медичної установи від 03.10.2019 року (а.с.19), від 25.05.2021 року (а.с.20) та від 12.07.2022 року (а.с.127).

В частині оплати витрат на поїздки дитини на медичне консультування відповідач визнав позовні вимоги у повному обсязі у сумі 1500,75 грн. як у своєму відзиві, так і у своєму запереченні, включаючи скасований рейс у м. Київ 15.03.2022 року, а тому вказані вимоги суд визнає такими, що пов`язані з медичними заходами щодо здоров`я дитини, і задовольняє їх в повному обсязі.

Більш того, керуючись абзацом другим частини другої статті 185 СК України щодо можливості стягнення додаткових витрат наперед, суд вважає за необхідне також стягнути з відповідача на користь позивачки такі додаткові витрати на проїзд до місця медичного консультування дитини у 2023 році, про що просила позивачка у своїй заяві про збільшення позовних вимог, у розмірі 500,00 грн., що відповідає третині суми, яка стягується судом з відповідача за період 2019-2022 років та відповідає принципу розумності та справедливості, оскільки вказані кошти будуть позивачкою витрачені саме для проїзду дитини до місця медичної діагностики стану її здоров`я.

Вирішуючи вимоги щодо стягнення витрат на відпочинок дитини на морському узбережжі у 2019, 2020 та 2022 роках, суд приходить до думки, що такі витрати можуть бути понесені як додаткові виключно, якщо про них чітко зазначено у консультативних висновках лікарів, які здійснювали консультування дитини та надавали відповідні рекомендації для неї. Як встановлено під час розгляду справи виключно консультативний висновок лікаря ОСОБА_4 від 12.07.2022 року державної установи «Науково-практичний медичний центр дитячої кардіології та кардіохірургії» Міністерства охорони здоров`я України містить рекомендацію щодо необхідності оздоровлення дитини на морському узбережжі, інші консультативні висновки, долучені позивачкою до матеріалів справи за період 2019-2021 років таких висновків не містять.

А тому вимоги позивачки в частині стягнення половини вартості тур пакету для відпочинку у Турречини у жовтні 2020 року у розмірі 4837,50 грн. та половини вартості тур пакету для оздоровлення на базі відпочинку «Адмірал» у смт Кириловка Запорізької області у липні-серпні 2021 року у розмірі 4250,00 грн. та половину вартості підтвердженого харчування для дитини під час відпочинку у вказаній базі відпочинку у розмірі 385,04 грн., а також окремо 71,40 грн. як вартість проїзду на автомобільному транспорті загального користування для проїзду з смт. Кирилівка до м. Мелітопіль Запорізької області задоволенню не підлягають, оскільки здійснені поза межами медичного висновку для дитини за власним бажанням позивачки, що вказує на те, що вона як мати дбає про дитину, однак до додаткових витрат на оздоровлення дитини такі витрати не належать.

Відносно стягнення половини вартості відпочинку на базі відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_3 » у республіці Болгарія у період кінця липня - початку серпня 2022 року, що складає 4617,50 грн та половини витрат на проїзд до м. Києва, звідки здійснювався виїзд до місця відпочинку у 2022 році та зворотно у період кінця липня - початку серпня 2022 року у розмірі 523,96 грн., а загалом у розмірі 5141,46 грн., то кошти слід стягнути з відповідача, оскільки вказані витрати відносяться до додаткових, пов`язаних з хворобою дитини, рекомендовані лікарем, відпочинок в Україні у вказаний період з відомих причин на морському узбережжі не був доступний, такі витрати підтверджуються належним доказами (проїзним документом, посадочним талоном, ваучером №202289954, квитанціями АТ КБ «Приватбанк» від 12 та 13 липня 2022 року)(а.с.130-134).

При цьому суд відхиляє посилання відповідача в цій частині на зазначені відповідачем факти його матеріального становища (не надано доказів відсутності у відповідача доходів у 2022 році, що є обов`язком саме відповідача при посиланні на свій матеріальний стан), необхідності утримання непрацездатних батьків (не надано доказів того, що пенсія батьків відповідача є нижчою прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб у 2022 році, що потребує саме допомоги від відповідача ним кожному окремо) та свого стану здоров`я (перенесений інфаркт, встановлення у квітні 2022 року 2 групи інвалідності), оскільки вказані факти не можуть перекреслити обов`язку відповідача не зважаючи на свій стан здоров`я дбати про стан здоров`я своєї малолітньої дитини, а інтереси дитини завжди є найвищими перед інтересами повнолітніх осіб. Відповідач отримавши заяву про збільшення позовних вимог за час розгляду справи в даному складі суду міг чітко з`ясувати з медичної установи, де працює лікар, який надавав медичний висновок, чи відповідає він медичному протоколу для дитини, у якої встановлено вада здоров`я ідентична ваді здоров`я дитини сторін по справі і в разі знаходження відповідного порушення з боку лікаря надати відповідні докази не тільки до суду, а й розпочати відповідне кримінальне провадження щодо лікаря ОСОБА_4 в установленому КПК України порядку, що було б розцінено судом як подання непрямих доказів позиції відповідача в цій частині. Однак відповідач жодних дій, окрім слів в цій частині не зробив, а тому його аргументи щодо неможливості стягнення витрат на оздоровлення на морському узбережжі дитини у 2022 році суд відкидає.

В той же час в частині вимог позивачки щодо стягнення відповідних витрат на оздоровлення на морському узбережжі наперед за 2023 рік, то в цій частині суд вимоги позивачки відхиляє, оскільки лише висновок лікаря медичної установи за 2022 рік містить таку рекомендацію, інші медичні висновки попередніх років такої рекомендації не містять, а тому вважати, що лікар державної установи «Науково-практичний медичний центр дитячої кардіології та кардіохірургії» Міністерства охорони здоров`я України у 2023 році під час обстеження дитини надасть таку рекомендацію не можна, а тому вимоги в цій частині є необгрунтованими.

Відповідно до ст.185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо); розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення; додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

На відміну від аліментних зобов`язань стягнення додаткових витрат на дитину пов`язується часом набрання рішенням суду чинності, а не датою подання позовної заяви, як при подачі судового наказу про стягнення аліментів.

На підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору у всіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів.

В той же час відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати збору у всіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю І та ІІ групи, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Відповідач є особою з інвалідністю 2 групи (а.с.67).

Відповідно до речення другого частини шостої статті 141 ЦПК України якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином судові витрати в даній справі слід компенсувати за рахунок держави.

На підставі зазначеного та керуючись ст.ст. 141, 259, 263-265, 268, п.1 ч.4 ст.274, 351-352, 354 ЦПК України, ст.185 СК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 в редакції заяви про збільшення позовних вимог від 03.10.2022 року задовольнити частково.

Стягнути разово з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пов`язані з особливими обставинами, а саме вадою здоров`я дитини, у розмірі 7142,21 грн. (сім тисяч сто сорок дві грн. 21 коп.), з яких 1500,75 грн. - витрати на проїзд дитини до м. Києва з м. Харкова та зворотно у період часу з 2019 до 2022 року на медичне обстеження; 500,00 грн. - майбутні витрати у 2023 році на проїзд дитини до м. Києва з м. Харкова та зворотно на медичне обстеження; 4617,50 грн. - половина вартості відпочинку на базі відпочинку «Орбита» у республіці Болгарія у період кінця липня - початку серпня 2022 року; 523,96 грн. - половина витрат на проїзд до м. Києва, звідки здійснювався виїзд до місця відпочинку на базу відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_3 » у республіці Болгарія у 2022 році та зворотно у період кінця липня - початку серпня 2022 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У зв`язку з прийняттям головою Верховного Суду на підставі частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розпорядження «Про відновлення територіальної підсудності судових справ Харківського апеляційного суду» від 25.07.2022 року №42 рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду (адреса: 63002, Харківська область, м. Валки, вул. Харківська, 4, в приміщенні Валківського районного суду Харківської області) безпосередньо або через Первомайський міськрайонний суд Харківської області або шляхом використання підсистеми «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому копії рішення суду.

Повний текст рішення суду проголошений 28 листопада 2022 року.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Первомайським РС ГУ ДМС України в Харківській області 15.11.2013 року, РНОКПП - НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , тел. НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , паспорт серії НОМЕР_5 , виданий Первомайським РВ УМВС України в Харківській області 29.12.1999 року, РНОКПП - НОМЕР_6 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 , тел. НОМЕР_7 .

Суддя О. В. Кочнєв