Справа №478/143/21 пров. №2/478/5/2022
Р і ш е н н я

І м е н е м У к р а ї н и

22 листопада 2022 року Казанківський районний суд Миколаївської області

в складі : головуючої судді Сябренко І.П.

за участю: секретаря Поліщук С.П.

представника відповідача Земляного Д.В.

розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду смт. Казанка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , яка діє як правонаступник після смерті ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про стягнення банківського вкладу, інфляційних витрат та пені відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів»,

В с т а н о в и в:

05 лютого 2021 року ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , звернувся до суду з позовом до філії Миколаївського обласного управління АТ «Ощадбанк» про стягнення банківського вкладу, інфляційних витрат, пені відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» та відшкодування моральної шкоди.

На обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що з 17 вересня 2015 року між філією Миколаївського обласного управління АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір банківського вкладу за №31242314 «Гнучкий». Відповідно до умов якого вкладник (позивач ОСОБА_2 ) вніс в Банк (відповідач філія Миколаївського обласного управління АТ «Ощадбанк») на вкладний (депозитний) рахунок грошові кошти в сумі 1500 грн., з виплатою 17,50 % річних, строком на 18 місяців. Однак, в результаті неналежного виконання відповідачем - філією Миколаївського обласного управління АТ «Ощадбанк» своїх обов`язків щодо збереження грошових вкладень, а саме незаконних дій посадових осіб відповідача, проти волі позивача, без його згоди, з його вкладного (депозитного) рахунок було знято і присвоєно грошові кошти в сумі 8064 грн.

На запити позивача про повернення йому його коштів відповідач відмовляє у їх видачі, посилаючись на різні причини і підстави. Окрім того, вважає що внаслідок протиправних дій відповідача пов`язаних з позбавленням його власних коштів позивач має право на відшкодування моральної шкоди.

Посилаючись на зазначені вище обставини представник позивача, просить стягнути з відповідача - філії Миколаївського обласного управління АТ «Ощадбанк» на користь позивача - ОСОБА_2 , на виконання умов укладеного між ними договору, суму депозитного вкладу в розмірі 8064 грн., інфляційні збитки в розмірі 4304 грн. 50 коп., пеню, на підставі ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», в розмірі 3% за прострочення зобов`язання з видачі клієнтові належних йому за договором банківського рахунку сум, яка обраховується від суми утримуваних банком коштів, тобто суми депозиту з нарахованими відсотками, з урахуванням принципу співмірності, що складає 8064 грн., моральну шкоду в розмірі 10000 грн. та судові витрати.

Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 09 лютого 2021 року провадження у зазначеній справі відкрито та призначено до підготовчого засідання.

Ухвалою суду від 23 лютого 2021 року замінено первісного відповідача філію Миколаївського обласного управління АТ «Ощадбанк» належним відповідачем АТ «Державний ощадний банк України» та відкладено підготовче судове засідання в справі, з продовженням відповідачу процесуального строку для надання відзиву та доказів.

11 березня 2021 року представник відповідача АТ «Державний ощадний банк України», у відповідності до вимог ст.178 ЦПК України, подав до суду відзив на позов, в якому посилаючись на відсутність належного обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 щодо повернення банківського вкладу, зокрема, не доведено обставин, в чому саме полягає порушення зобов`язань за договором банківського вкладу №31242314 від 17 вересня 2015 року, відсутність будь-яких доказів щодо наявності або відсутності заборгованості за договором банківського вкладу, що дало би можливість здійснити розрахунок компенсації рівня інфляції та пені, невірне тлумачення позивачем ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» в частині порядку обчислення розміру пені та ненадання доказів щодо факту заподіяння моральної шкоди відповідачем, просив відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 до АТ Ощадбанк» про стягнення 8064 грн заборгованості за договором банківського вкладу, 4304 грн 50 коп. інфляційних збитків, 8064 грн пені та відшкодування моральної шкоди в розмірі 10000 грн. Крім того, просив застосувати наслідки спливу позовної давності до позовних вимог ОСОБА_2 до АТ «Ощадбанк» про стягнення компенсації рівня інфляції за період з 01.02.2016 року до 05.02.2018 року, та до позовних вимог про стягнення пені, передбаченої ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», за період з 01.02.2016 року до 05.02.2018 року, тобто за період понад трьох років до дати пред`явлення позову.

Ухвалою суду від 15 березня 2021 року провадження у справі зупинено з підстав, передбачених п.10 ч.1 ст.252 ЦПК України, у зв`язку з переглядом судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду.

Ухвалою суду від 12 липня 2021 року поновлено провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 26 липня 2021 року провадження у справі зупинено до залучення до участі у справі правонаступника позивача ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 30 червня 2022 року поновлено провадження у справі та залучено до участі у справі, у якості правонаступника після смерті позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 20 липня 2022 року продовжено строк підготовчого провадження у справі на 30 днів.

Ухвалою суду від 14 вересня 2022 року закрито підготовче провадження в справі та справу призначено до розгляду по суті.

Ухвалою суду від 26 жовтня 2022 року провадження у справі у частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, з підстав передбачених п.7 ч.1 ст.255 ЦПК України, закрито.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, надала суду письмову заяву про можливість розгляду справи в її відсутність, заявлені вимоги підтримує, просить задовольнити позов.

Представник відповідача Земляной Д.В. у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, підтримав доводи та обґрунтування позиції висловлені у відзиві на позовну заяву та додаткових поясненнях, просив відмовити у задоволені позову у повному обсязі, при цьому застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності.

Вислухавши доводи представника відповідача, дослідивши письмові докази, суд приходить такого висновку.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України).

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст.12 ЦПК України).

Судом встановлено, що 17 вересня 2015 року між АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір №31242314 на вклад «ГНУЧКИЙ» (а.с.6, т.1).

На виконання умов договору №31242314 на вклад «ГНУЧКИЙ» ОСОБА_2 (вкладник) вніс, а Банк прийняв на вклад (депозитний) рахунок № НОМЕР_1 на умовах цього Договору кошти в сумі 1500 грн строком на 18 місяців (до 17 березня 2017 року), зі сплатою 17,50% річних.

Згідно п.3.3.1. умов Договору Банк зобов`язується повернути Депозит шляхом перерахування на рахунок № НОМЕР_2 , відкритий у Філії Миколаївське обласне управління АТ «Ощадбанк», або шляхом видачі готівкою та сплатити нараховані проценти, обумовлені Договором, шляхом перерахування на рахунок № НОМЕР_2 відкритий у Філії Миколаївське обласне управління АТ «Ощадбанк», або шляхом видачі готівки.

20 серпня 2019 року ОСОБА_2 звернувся до філії - Миколаївське обласне управління АТ «Ощадбанк» із заявою про повернення коштів.

З листа-відповіді філії - Миколаївське обласне управління АТ «Ощадбанк», б/д за вих.№01639/2019-14, адресованого ОСОБА_2 на заяву подану від 20 серпня 2019 року, вбачається, що фахівцями Управління у вересні 2017 року були виявлені порушення в роботі підпорядкованого ТВБВ №10014/0101, наслідком яких стало несанкціоноване зняття грошових коштів з рахунку який відкритий на ім`я ОСОБА_2 та спричинення ОСОБА_2 матеріальних збитків на суму 8064 грн. По зазначеному факту було проведено внутрішнє службове розслідування (висновок від 12.10.2019 року) матеріали якого передані до правоохоронних органів. Виявлений фахівцями Управління факт шахрайства та спричинення ОСОБА_2 збитків в сумі 8064 грн, також знайшов своє підтвердження в ході проведеного слідства. Обвинувальний акт слідства у кримінальному провадженні направлено до суду. Зазначено, що винною особою нанесений збиток не відшкодований та керуючись нормативними документами регламентуючих роботу АТ «Ощадбанк», повернення ОСОБА_2 коштів, що не санкціоновано зняті, відбудеться за результатами судового рішення (а.с.7, т.1).

Вироком Казанківського районного суду Миколаївської області від 03 червня 2021 року ОСОБА_5 визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.191, ч.3 ст.358, ч.3 ст.362, ч.1 ст.70 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади з організаційно-розпорядчими функціями або повною матеріальною відповідальністю на строк 3 роки, з застосуванням ст.75, ст.76 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням на іспитовий строк тривалістю 3 роки. Цивільний позов АТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_5 про стягнення матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь АТ «Державний ощадний банк України» матеріальну шкоду в сумі 24 670 (двадцять чотири тисячі шістсот сімдесят гривень) грн 23 коп. Зазначений вирок набрав законної сили 06 липня 2021 року (копія) (а.с.135-150, т.1).

Даним вироком встановлено, що 06 лютого 2017 року, обвинувачена ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді провідного економіста сектору роздрібного бізнесу знаходячись на робочому місці в територіальному відокремленому без балансовому відділенні №10014/0101 Філії - Миколаївського обласного управління АТ «Ощадбанк», що розташоване за адресою: Миколаївська область, смт. Казанка, вул. Миру, 191, маючи злочинний умисел, направлений на підробку офіційних документів, з метою укриття факту заволодіння грошовими коштами, за які відповідальна та підзвітна, достовірно знаючи, що ОСОБА_2 06 лютого 2017 року операції зі зняття грошових коштів з розрахункового рахунку № НОМЕР_3 оформленого на його ім`я не проводив, повторно, внесла неправдиві відомості до автоматизованої системи банку АБС Барс «Міllennium» про отримання ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 5 004 грн, після чого роздрукувала з вказаної системи заяву на видачу готівки №31242314 на ім`я ОСОБА_2 на суму 5 000 грн. Далі, обвинувачена ОСОБА_5 поставила на вказаному документі підпис від імені клієнта ОСОБА_2 та власний підпис надавши йому статус офіційного, тим самим підробивши офіційний документ.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою провину визнала у повному обсязі, у скоєному щиросердно розкаялася. Проти задоволення цивільного позову АТ «Державний ощадний банк України» не заперечувала.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Обставини привласнення чужого майна, яке було ввірене особі, вчинене повторно, щодо винуватості ОСОБА_5 не потребують доказування, оскільки вони встановлені вироком Казанківського районного суду Миколаївської області від 03 червня 2021 року, який набрав законної сили.

Таким чином, встановлення судом у вироку цих обставин свідчить про укладення між банком і вкладником договору банківського вкладу, і ці обставини не потребують доказування в цивільній справі.

Та обставина, що позивачем ОСОБА_2 внесені грошові кошти, свідчить про укладення між ним та банком договору банківського вкладу. Письмова форма додержана, договір не розірвано в судовому порядку, не визнано недійсним, тому його чинність презюмується.

У справі «Золотас проти Греції» (Zolotas v. Greece) (№2) від 29 січня 2013 року Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що якщо особа, яка кладе суму грошей у банк, передає йому право користування нею, то банк має її зберігати, і якщо він використовує її на власну користь, банк повинен повернути вкладнику еквівалентну суму за умовами угоди. Отже, власник рахунку може добросовісно очікувати, аби вклад до банку перебував у безпеці, особливо якщо він помічає, що на його рахунку нараховуються відсотки. Закономірно, він очікуватиме, що йому повідомлять про ситуацію, яка загрожуватиме стабільності угоди, яку він уклав з банком, і його фінансовим інтересам, аби він міг заздалегідь вжити заходів з метою дотримання законів і збереження свого права власності. Подібні довірчі стосунки невід`ємні для банківських операцій і пов`язаним з ними правом. Суд водночас нагадує, що принцип правової певності притаманний усій сукупності Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яку ратифіковано Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР і яка для України набрала чинності 11 вересня 1997 року (далі - Конвенція) і є одним з основоположних елементів правової держави («Неждет Сахін і Періхан Шахін проти Туреччини» (Nejdet Sahinand Perihan Sahin v. Turkey), № 13279/05, параграф 56, 20 жовтня 2011 року).

Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права (стаття 1 Першого Протоколу до Конвенції).

Цей же принцип закріплено у статті 41 Конституції України.

З огляду на те, що позивач правомірно сподівався на отримання економічної вигоди при укладені договору вкладу з відповідачем, а обов`язок забезпечення належного виконання працівниками відповідача посадових інструкцій лежить на банківській установі, особи, винні в порушенні правил банківських операцій, у спірних правовідносинах діяли від імені банку та розпоряджалися на власний розсуд коштами вже після передачі їх на депозит, отже, вчиняли протиправні дії стосовно коштів, які перейшли у власність відповідача. Позивач не може бути відповідальним за порушення, вчинені посадовими особами відповідача, оскільки ним виконані умови укладеної угоди.

Отже, суд прийшов до висновку про наявність між сторонами договірних правовідносин за договором банківського вкладу (депозиту).

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Миколаївка Казанківського району Миколаївської області, про що 08 червня 2021 року складено відповідний актовий запис №162, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , виданого Казанківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 08 червня 2021 року (копія) (а.с.133 т.1).

З спадкової справи №115/2021, заведеної Приватним нотаріусом Баштанського районного нотаріального округу Миколаївської області Корж М.В. від 23 липня 2021 року (копія) вбачається, що спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2 є його дочка - ОСОБА_1 , яка прийняла всю спадщину заявою №319, поданою у встановлений законодавством строк 23.07.2021 року (а.с.174-219 том 1).

Так, ч.ч.1, 2 ст.202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Договір є різновидом правочину.

Згідно ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Нормами ст.1058 ЦК України визначено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ст.1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського строкового вкладу банк зобов`язаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу. Якщо вкладник не вимагає повернення суми строкового вкладу зі спливом строку, встановленого договором банківського вкладу, або повернення суми вкладу, внесеного на інших умовах повернення, після настання визначених договором обставин договір вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно із ч.2 ст.1070 ЦК України за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, банк сплачує проценти, сума яких зараховується на рахунок, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка або законом. Сума процентів зараховується на рахунок клієнта у строки, встановлені договором, а якщо такі строки не встановлені договором, зі спливом кожного кварталу. Проценти, передбачені частиною першою цієї статті, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу.

Статтею 1074 ЦК України встановлено заборону обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом.

За змістом ст.ст.525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків та умов, зокрема щодо виплати коштів, визначених договором банківського вкладу, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Положеннями ст.611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Зокрема, ст.625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Після закінчення строку дії договору банківського вкладу, вклад (депозит) в сумі 8064 грн позивачу ОСОБА_2 , правонаступником якого є ОСОБА_1 , повернуто не було, отже є підстави для захисту прав вкладника ОСОБА_2 , правонаступником якого є ОСОБА_1 , шляхом стягнення вказаних коштів у судовому порядку.

Слід зауважити, що питання про ступінь вини працівника банку, який привласнив кошти фізичних осіб (клієнтів), не впливає на обов`язок банку щодо належного виконання взятих на себе зобов`язань за відповідними договорами.

Разом з тим відповідачем подано заяву про застосування строку позовної давності до вимог позивача про стягнення суми інфляційних витрат та пені, передбаченої ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів». З врахуванням зазначеної заяви суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача ОСОБА_2 , правонаступником якого є ОСОБА_1 , суму інфляційних витрат в межах загального строку позовної давності, тобто за останні три роки що передували зверненню позивача з відповідним позовом до суду, а саме з 05.02.2018 року по 05.02.2021 року.

Грошове зобов`язання відповідача щодо повернення банківського вкладу в сумі 8064 грн на підставі Договору №31242314 на вклад «ГНУЧКИЙ» від 17 вересня 2015 року прострочене, тому інфляційні втрати підлягають стягненню за період з 05.02.2018 року по 05.02.2021 року, а саме 36 місяців - 100,9% *101,1% *100,8% *100,0% *100,0% *99,3% *100,0% *101,9% *101,7% *101,4% *100,8% *101,0% *100,5% *100,9% *101,0% *100,7%* 99,5% *99,4% *99,7% *100,7% *100,7% *100,1%* 99,8% *100,2% *99,7% *100,8% *100,8% *100,3% *100,2% *99,4% *99,8% *100,5% *101,0% *101,3% *100,9% *101,3%, сукупний індекс інфляції 119,69%. Інфляційні втрати складають: 8064 * 119,69% - 8064 = 1587 грн 80 коп.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_2 , правонаступником якого є ОСОБА_1 , щодо стягнення пені, на підставі ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», в розмірі 3% за прострочення зобов`язання, суд зазначає наступне.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (статті 549, 551, 611 ЦК України).

Відповідно до преамбули Закону України «Про захист прав споживачів» він регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

У Законі України «Про захист прав споживачів» не визначено вичерпного переліку відносин, на які він поширюється, але з урахуванням характеру правовідносин, які ним регулюються, та керуючись загальними принципами цивільного судочинства і наявності в цивільних правовідносинах «слабкої сторони», якою є фізична особа - споживач, можна зробити висновок, що цим Законом регулюються відносини, які виникають з договорів купівлі-продажу, майнового найму (оренди), надання комунальних послуг, прокату, перевезення, зберігання, доручення, комісії, фінансово-кредитних послуг тощо. І особливістю таких правовідносин є участь у них спеціального суб`єкта - споживача.

У статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22 цієї статті); продукція - це будь-який виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (пункт 19); послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (пункт 17); виконавець - це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (пункт 3).

Отже, Законом України «Про захист прав споживачів» врегульовані договірні відносини за участі споживача.

Частиною 5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Отже, пеня, передбачена ч.5 ст.10 зазначеного Закону, застосовується в разі порушення виконання договірного зобов`язання на користь споживача.

Як встановлено судом, Договір №31242314 на вклад «ГНУЧКИЙ», укладений між сторонами 17 вересня 2015 року, строком на 18 місяців, тобто до 17 березня 2017 року.

Після припинення такого договору між сторонами не існує споживчих правовідносин, а до грошового зобов`язання зі сплати коштів, застосовуються приписи ст.625 ЦК України у разі його невиконання.

Тобто, з моменту припинення договору банківського вкладу Закон України «Про захист прав споживачів» правовідносини сторін не регулює, а відтак пеня відповідно до ч.5 ст.10 цього Закону не нараховується.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 , правонаступником якого є ОСОБА_1 , в частині стягнення пені, на підставі ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», у розмірі 3 % від суми утримуваних банком коштів за кожен день прострочення зобов`язання.

За таких обставин, суд приходе висновку про те, що з відповідача АТ «Державний ощадний банк України» слід стягнути на користь ОСОБА_1 , яка діє як правонаступник після смерті ОСОБА_2 заборгованість по Договору №31242314 на вклад «ГНУЧКИЙ» від 17 вересня 2015 року, яка складається з суми банківського вкладу в розмірі 8064 грн. та інфляційних витрат в розмірі 1587 грн 80 коп.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача АТ «Державний ощадний банк України» на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, в сумі 908 грн.

Керуючись ст. ст.12, 13, 259, 264-265, 268 ЦПК України, суд

У х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , яка діє як правонаступник після смерті ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про стягнення банківського вкладу, інфляційних витрат та пені відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», - задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (01001, м. Київ, вул. Госпітальна, 12-Г, ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_5 ), яка діє як правонаступник після смерті ОСОБА_2 , заборгованість по договору банківського вкладу за №31242314 від 17 вересня 2015 року, яка складається з суми банківського вкладу в розмірі 8064 грн та інфляційних витрат в розмірі 1587 грн 80 коп.

В останній частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_1 , яка діє як правонаступник після смерті ОСОБА_2 , судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 908 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 28.11.2022 року.

Суддя І.П. Сябренко