Єдиний унікальний номер 725/5562/22
Номер провадження 2/725/762/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2022

Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Галичанського О.І.

при секретарі Симик І.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою : АДРЕСА_2 ) про поділ спільного майна подружжя ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до Першотравневого районного суду м. Чернівці із вищевказаним позовом.

Посилалася на те, що 14 січня 2015 року між нею та ОСОБА_2 був укладений шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького обласного управління юстиції, про що видано свідоцтво про шлюб Серії НОМЕР_1 .

Стверджує, що під час шлюбу між відповідачем ОСОБА_2 та ОК ЖБК Стокгольм було укладено договір про сплату внесків у ОК «Житлово-будівельний кооператив «Стокгольм» №888.12.1.006 від 08 березня 2018 року, відповідно до якого ЖБК зобов`язується організувати будівництво житлового будинку по АДРЕСА_3 , кадастровий номер земельної ділянки :32:002:0008 в м. Чернівці, Чернівецької області за рахунок внесків Учасника та внесків інших асоційованих членів ЖБК, здати його в експлуатацію, передати Учаснику приміщення в Об`єкті будівництва, обумовлене цим Договором та всі документи, необхідні Учаснику для реєстрації права власності на нього. Учасник зобов`язується сплатити до ЖБК внески у розмірі та в порядку, які встановлені даним Договором і додатками до нього та має право отримати Об`єкт нерухомості лише за умови повної сплати внесків. Об`єкт нерухомості, розташований за адресою: АДРЕСА_3 кадастровий номер земельної ділянки :32:002:0008 та передається з наступними характеристиками об`єкт нерухомості: квартира; секція: 12; поверх 9 ; загальна площа 53,77 квадратних метри.

Вказує, що разом із чоловіком в ОК ЖБК Стокгольм було сплачено внески, відповідно до Додатку № 1 до Договору № 888.12.1.006 про сплату внесків у ОК «Житлово-будівельний кооператив «Стокгольм» від «08 » березня 2020 року на загальну суму 678440 гривень 00 коп.

Додає, що вона 18.11.2021 р. оплатила 44538,01 грн. на рахунок ОК ЖБК СТОКГОЛЬМ у призначенні платежу вказано,сплата внесків згідно договору №888.12.1.006 від 08.03.2018р.

12.09.2022р. ОСОБА_2 зареєстрував право приватної власності на квартиру, що знаходиться в АДРЕСА_4 , яка придбана на підставі договору про сплату внесків.

Таким чином, на думку позивачки , оскільки договір про сплату внесків ОК «Житлово-будівельний кооператив «Стокгольм» серія та номер: 888.12.1.006 від 08.03.2018р. був укладений відповідачем та реєстрація права власності відбулася в період перебування в шлюбі , кошти на фінансування об`єкту інвестування вносились за спільні кошти, а тому право власності на квартиру АДРЕСА_5 є спільною сумісною власністю подружжя.

На підставі вищевикладеного , просить суд визнати квартиру АДРЕСА_6 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; припинити право спільної сумісної власності; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 згаданої квартири.

У попередніх судових засіданнях представник позивачки позовні вимоги підтримав та просив задовільнити позов.

Від відповідача до суду надійшла заява , у якій останній вказав, що не заперечує проти задоволення позову . У попередніх судових засіданнях відповідач стверджував , що позивачка у позасудовому порядку щодо вирішення долі згаданої квартири до нього не зверталася .

За наявності у справі заяв від сторін про слухання справи без їх участі, судове засідання проводилось без технічної фіксації.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає , виходячи з наступного.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно із частиною першою статті 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

З ч.1 ст. 321 ЦК України вбачається, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року), ратифікованою Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, зокрема, ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 року), передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що між ОСОБА_2 та Обслуговуючим кооперативом « Житлово-будвельний кооператив « Стокгольм» 08.03.2018 року було укладено договір про сплату внесків у ОК «Житлово-будівельний кооператив «Стокгольм» №888.12.1.006 .

Відповідно п. 1.1. даного договору , ЖБК зобов`язується організувати будівництво житлового будинку по АДРЕСА_3 , кадастровий номер земельної ділянки :32:002:0008 в м. Чернівці, Чернівецької області за рахунок внесків Учасника та внесків інших асоційованих членів ЖБК, здати його в експлуатацію, передати Учаснику приміщення в Об`єкті будівництва, обумовлене цим Договором та всі документи, необхідні Учаснику для реєстрації права власності на нього.

Учасник зобов`язується сплатити до ЖБК внески у розмірі та в порядку, які встановлені даним Договором, додатками до нього, та має право отримати Об`єкт нерухомості лише за умови повної сплати внесків, встановлених даним Договором для Учасника.

Відповідно до п.1,5 цього ж договору - об`єкт нерухомості, розташований за адресою: АДРЕСА_3 , кадастровий номер земельної ділянки :32:002:0008 та передається з наступними характеристиками: об`єкт нерухомості- квартира; секція- 12; поверх -9; загальна площа 53,77 квадратних метри. ( а.с. 14-21).

18.11.2021 р. ОСОБА_1 , було оплачено 44538,01 гривень на рахунок ОК ЖБК СТОКГОЛЬМ у призначенні платежу вказана сплата внесків згідно договору №888.12.1.006 від 08.03.2018р., що підтверджується квитанцією №0.0..1 (а.с. 22).

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на квартиру загальною площею 57,3 квадратних метри, що знаходиться за адресою АДРЕСА_4 , було зареєстровано за ОСОБА_2 ( приватна власність ) 12.09.2022 року .

Підставою для проведення такої реєстрації слугували: технічний паспорт, серія та номер: ТІ01 1: НОМЕР_2 , виданий 01.09.2022р. ; Витяг із рішення, серія та номер: 198/11, виданий 12.04.2022 р. , видавник: Чернівецька міська рада; Договір про сплату внесків, серія та номер: 888.12.1.006, виданий 08.03.2018р. , видавник: "Житлово-будівельний кооператив "Стокгольм"; Довідка, серія та номер: б/н, виданий 10.01.2022, видавник: "Житлово-будівельний кооператив "Стокгольм"; акт приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер: б/н, виданий 10.01.2022 р. , видавник: "Житлово-будівельний кооператив "Стокгольм».

Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України.

Зі змісту п.п. 23,24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Відповідно до п.30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст. 63, ч.1 ст. 65 СК України.

Відповідно до матеріалів справи , позивачкою стверджувалось, що 14.01.2015 року між нею та відповідачем укладено шлюб.

На підтвердження даних обставин , позивачкою надано примірник позовної заяви про розірвання шлюбу та стягнення аліментів , який скерований до Шевченківського районного суду м. Чернівці.

Жодного доказу про реєстрацію шлюбних відносин між позивачкою та відповідачем , до матеріалів справи не надано.

Свідоцтво про одруження чи його завірену копію, у разі його існування, до матеріалів справи не долучено.

Даний факт , унеможливлює по суті встановити період перебування у шлюбі та шлюбних відносинах сторін по справі.

Крім того , позивачка подала до суду копію свідоцтва про зміну імені з ОСОБА_3 на ОСОБА_1 , яке було видано 11.08.2020 року.

Доказів про початок спільного проживання , ведення спільного господарства та відповідно припинення спільного проживання і ведення спільного господарства , матеріалами справи не підтверджено.

Із наявних у справі доказів , не можливо встановити обсяг спільно нажитого майна, з`ясовувати час його придбання, оскільки позивачкою , окрім посилання на факт перебування у шлюбних відносинах з відповідачем , не надано доказів на реєстрацію його у встановленому законом порядку.

Факт сплати позивачкою 18.11.2021 року 44538,01 гривень на рахунок ОК ЖБК СТОКГОЛЬМ , відповідно до квитанції №0.0..1 , не може бути основним доказом, про перебування на той час у шлюбі та шлюбних відносинах з відповідачем .

Крім того, відповідно до матеріалів позову, позивачка стверджує, що оскільки станом на 08.08.2020 рік , відповідно до договору №888.12.1.006 про сплату внесків, розмір внесків за об`єкт нерухомості становить 678440, 00 гривень, дана сума на момент звернення з цим позовом до суду є вартістю спірного майна.

Проте , вартість майна, що підлягає поділу, визначається з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11).

Доказів на дійсну вартість спірного майна на момент звернення до суду з даним позовом , позивачкою не надано.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у статтях 12 і 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Враховуючи, що належних доказів на підтвердження своїх вимог позивачкою не надано, на підставі об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі матеріалів, з`ясування фактичних обставин, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, оцінивши подані сторонами докази, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Крім того , суд не приймає визнання позову відповідачем , оскільки воно не узгоджується із поданими до суду позивачкою доказами та фактично підтверджує відсутність між сторонами спору.

За відсутності спору , прохання ,яке перед судом у позові піднімає позивачка в позасудовому порядку не вирішувалось .

Керуючись ст.ст. 4, 12, 76-77,81, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 16, 317 ЦК України, ст 60-63,69-70 СК України ,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці О. І. Галичанський