Справа № 705/3777/22
2/706/506/22
УХВАЛА

28 листопада 2022 року Суддя Христинівського районного суду Черкаської області Довготько Т.М., розглянувши позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, зобов`язання повернути земельну ділянку законному власнику, стягнення матеріальних та моральних збитків,

ВСТАНОВИВ:

18.10.2022 до Христинівського районного суду з Черкаського апеляційного суду надійшла вищевказана цивільна справа.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу справ між суддями від 21.11.2022 вищевказану справу розподілено судді Довготько Т.М.

Дослідивши позовну заяву та довіреність додану до неї, суддя вважає, що позовна заява не відповідає вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України з наступних підстав.

Судом встановлено, що позовна заява підписана ОСОБА_5 . На підтвердження її повноважень до позовної заяви додано довіреність від 06.12.2019, яка посвідчена Гурченко О.В. - нотаріусом Мінського міського нотаріального округу Республіки Білорусь, яка виконана російською мовою та видана терміном на три роки.

Переклад довіреності у встановленому законом порядку українською мовою суду надано не було.

Відповідно до ч. 9 ст. 62 ЦПК України, встановлено, що довіреності або інші документи, які підтверджують повноваження представника і були посвідчені в інших державах, повинні бути легалізовані в установленому законодавством порядку, якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Статтею 244 ЦК України визначено, що представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Відповідно до статті 34 Закону України "Про міжнародне приватне право" порядок видачі, строк дії, припинення та правові наслідки припинення довіреності визначаються правом держави, у якій видана довіреність.

Згідно зі ст. 13 Закону України Закон "Про міжнародне приватне право", документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні у разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.

У ч.1, ч.3 ст.10 Конституції України зазначено, що державною мовою в Україні є українська.

Статтею 9 ЦПК України, закріплено принцип державної мови судочинства.

Відповідно до ч.3 статті 14 Закону України "Про засади державної мовної політики", сторони, які беруть участь у справі, подають до суду письмові процесуальні документи і докази, викладені державною мовою. У межах території, на якій поширена регіональна мова (мови), що відповідає умовам ч.3 ст. 8 цього Закону, допускається подача до суду письмових процесуальних документів і доказів, викладених цією регіональною мовою (мовами), з перекладом, у разі необхідності, на державну мову без додаткових витрат для сторін процесу.

Згідно1 ч. 7 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Отже, представнику позивача необхідно надати належні та допустимі докази наявності повноважень на представництво позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_5 в суді, а саме: належним чином завірену копію довіреності з перекладом на державну мову України, відповідно до вимог чинного законодавства.

Зокрема, суд звертає увагу, що частиною 3 статті 131-2 Конституції України регламентовано, що виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення. Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Пунктом 11 ч. 16-1 Перехідних положень Конституції України передбачено, що представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 01 січня 2017 року, у судах апеляційної інстанції - з 01 січня 2018 року, у судах першої інстанції - з 01 січня 2019 року.

Таким чином, відповідно до чинних процесуальних норм - ст. ст. 175 ч. 2, 177 ч. 7, 60 ЦПК України, - позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача, представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Згідно з ч. 1 ст. 58 ЦПК України, сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Частинами 1, 2 ст. 60 ЦПК України передбачено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

Згідно з ч. 6 ст. 19 ЦПК України, для цілей цього Кодексу малозначними справами є, зокрема, справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Зважаючи на предмет спору, можна зробити висновок, що зазначена справа не відноситься до категорії малозначних справ та підлягає розгляду лише за правилами загального позовного провадження, а тому згідно з ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України представляти інтереси позивача може лише адвокат.

Частиною 4 ст. 62 ЦПК України передбачено, що повноваження адвоката, як представника, підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Зі змісту поданого позову та довіреності не вбачається, що ОСОБА_5 , яка підписала позов є адвокатом.

Тобто представник позивача за довіреністю Фисун Ж.Д. не має права для звернення до суду з вказаним позовом та права на його підписання в інтересах позивача.

Зокрема, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються. Проте, всупереч норм зазначеної статті позовна заява не містить зазначення ціни позову.

Крім того, всупереч вимогам, передбаченим п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позов не містить виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; не зазначені докази, що підтверджують вказані обставини.

Згідно ч. ч.5,6 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). До заяви про визнання акта чи договору недійсним додається також копія (або оригінал) оспорюваного акта чи договору або засвідчений витяг з нього, а у разі відсутності акта чи договору у позивача - клопотання про його витребовування. Однак, жодних доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги до позовної заяви не додано так як не додано і державного акту, який позивач просить визнати недійсним.

Згідно п.п. 9, 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи та підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Однак, позовна заяви не містить попередній (орієнтований) розрахунок сум судових витрат та не зазначено підтвердження щодо не подання іншого позову до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивач вказує, що вона є інвалідом ІІ групи, однак доказів на підтвердження наявності підстав для звільнення її від сплати судового збору, визначених ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», додано до позову не було.

Відтак, суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що для звільнення її від сплати судового збору, внаслідок наявності інвалідності ІІ групи, їй необхідно надати суду докази про наявність такої інвалідності, в іншому випадку сплатити судовий збір у відповідності до вимог, передбачених ст.4 ЗУ «Про судовий збір».

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

В поданій позовній заяві не викладені обставини, якими позивач обґрунтовує своє право вимоги відповідно до норм матеріального права, а тому не визначено характер позову та не окреслено його предмет, який би характеризував те, на що спрямований позов, тобто, які саме права позивача порушені відповідачами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , який характер мають правовідносини, що виникли між сторонами з приводу даного спору, якими правовими нормами вони регулюються та яким чином передбачені шляхи їх поновлення, враховуючи, що ст.16 ЦК України визначений перелік способів захисту порушених прав та інтересів осіб, а право на звернення до суду відповідно до ст.4 ЦПК України має особа, яка звертається за захистом своїх порушених прав або охоронюваних законом інтересів.

Однією із вимог позову, позивач, просить зобов`язати відповідачів повернути як законним власникам їй та ОСОБА_6 житловий будинок з прибудовами який розташований на земельній ділянці 0,2135га в АДРЕСА_1 та усунути всі інші перешкоди у здійсненні законним власникам користування вказаним житловим будинком, однак не вказує стороною у справі ОСОБА_6 .

Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову, а за вказаних обставин для судового розгляду позивачем не визначені ні суть позовних вимог, ні їх правові підстави, що позбавляє можливості з`ясувати предмет спору та межі доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Оскільки позов не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України, провадження у справі не може бути відкрито, а тому відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України її слід залишити без руху з вказаних вище підстав та надати позивачеві строк для усунення недоліків, протягом п`яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

В разі невиконання вимог ухвали суду, позовна заява, відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України буде вважатися неподаною і повернута позивачу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 175-177, 185, 258-259, 260-261, 353 ЦПК України суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, зобов`язання повернути земельну ділянку законному власнику, стягнення матеріальних та моральних збитків - залишити без руху.

Роз`яснити позивачу, можливість усунути виявлені недоліки протягом пяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Т.М.Довготько