Справа №524/2542/22
Провадження №2/524/2550/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2022 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі головуючого судді Андрієць Д.Д., за участю секретаря Булаєнко С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє також в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про зняття арешту нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , накладеного державним реєстратором Меренковою Дар`єю Олександрівною, ухвалив таке рішення.

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА

Позов обґрунтовано тим, що позивач та її малолітній син є власниками квартири АДРЕСА_2 . На даний час вони позбавлені можливості вільно розпоряджатись майном через арешт квартири, накладений Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) в 2012 році у виконавчому провадженні, боржником за яким є ОСОБА_3 .

ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА

ОСОБА_3 надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував.

Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) відзив суду не надіслав.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ ПО СПРАВІ

27 вересня 2022 року судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та витребування доказів.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є співвласниками квартири АДРЕСА_2 . Вказана обставина підтверджується інформаційною довідкою №300982785 від 23.02.2022.

20.09.2012 державним реєстратором Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області Меренковою Дар`єю Олександрівною, на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 22534365, виданої 20.09.2012, видавник: ВПВР УДВС ГУЮ у Полтавській області було накладено обтяження у виді арешту зазначеної квартири.

Постанова про арешт майна боржника винесена державним виконавцем в межах виконавчого провадження, боржником за яким був ОСОБА_3 .

НОРМИ ПРАВА

У ст.41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

За змістом ч. 1 ст. 316, ч.ч.1, 2 ст. 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Стаття 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

В своєму рішенні від 23 січня 2014 року по справі «East/West Alliance Limited» проти України»(остаточне 02/06/2014) Європейський суд з прав людини зазначив, що згідно з усталеною практикою Суду стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою. Суд наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля. Суд також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти.

ОЦІНКА СУДУ

Вирішуючи вимоги позивача, суд враховує, що арешт кватири було накладено за зобов`язаннями особи, яка на даний час не є її власником.

З огляду на те, що відповідачем, ОСОБА_3 , не було надано суду відомостей, які б спростовували позицію позивача та приймаючи до уваги те, що арешт нерухомого майна порушує права власника на вільне володіння та розпорядження майном, суд вважає, що скасування зареєстрованого обтяження майна буде достатнім та пропорційним заходом для відновлення прав позивача.

Разом із тим, суд відмовляє у задоволенні позову в частині вимог до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), оскільки належними відповідачами по справі про зняття арешту є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване(п.2 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача, ОСОБА_3 на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у виді судового збору в сумі 496,20 грн, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 10, 12, 81, 141, 258, 259, 263 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , яка діє також в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про зняття арешту задовольнити частково.

Скасувати обтяження у виді арешту за реєстраційним номером 15417729, Підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 22534365, видана 20.09.2012, видавник: ВПВР УДВС ГУЮ у Полтавській області, об`єкт обтяження: квартира, адреса: АДРЕСА_1 , зареєстроване 20.09.2012.

В іншій частині вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 судові витрати у виді судового збору в сумі 496,20 грн

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Діна АНДРІЄЦЬ