Провадження №2/369/5394/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2022 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Янченко А.В., перевіривши позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Петрівський квартал 3» про розірвання договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру та стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

20.10.2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом, в якому просить: розірвати договір № 61/ПК7 ЛУ5 купівлі-продажу майнових прав на квартиру, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Петрівський квартал 3», стягнути з ТОВ «Петрівський квартал 3» на користь ОСОБА_1 : 1 419 154,23 грн. ціна майнових прав на квартиру сплачених за договором; 209 036,18 грн. інфляційне збільшення боргу Відповідача перед Позитвачем; 23 661 грн. 3% річних від суми боргу; 8 636 251 грн. пені відповідно ЦК України та Закону України «Про захист прав споживачів».

Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Янченка А.В. від 24.10.2022 рокупозовну заяву було залишено без руху, оскільки вона не відповідала вимогам ст. 177 ЦПК України, а саме ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом, який містить вимоги майнового характеру.

Позивачу було роз`яснено, що відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подання до суду позовної заяви майнового характеру, поданою фізичною особою, сплачується розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Судовий збір за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою сплачується розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позивач в позовній заяві зазначає, що відповідно до положень ст. 22 «Про захист прав споживачів» звільнений від сплати судового збору за подання вказаного позову.

Разом з тим, судом не встановлено наявності у позивача пільг щодо сплати судового збору згідно ст. ст. 3, 5 ЗУ «Про судовий збір», як споживача послуг.

Згідно із ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: 1) при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції; 2) при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; 3) при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; 4) порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; 5) будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію; 6) споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою; 7) ціну продукції визначено неналежним чином; 8) документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу.

Крім того, позивачу, також було роз`яснено, що вважаючи себе споживачем, при зверненні до суду для дотримання вимог ст. 175 ЦПК України, він зобов`язаний викласти зміст позовних вимог та обставини, якими він обґрунтовує вказані позовні вимоги у відповідності до норм Закону України «Про захист прав споживачів», зазначивши про те, яке право споживача порушено (ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів»), тим самим навівши підтвердження того, що між сторонами існують правовідносини, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів».

Пунктом 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживач це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

У зв`язку з цим, застосування Закону України «Про захист прав споживачів» до даних правовідносин, можливе лише в тому разі, якщо предметом і підставою позову є питання надання інформації споживачеві про умови, процедури виконання договору, та інше, тобто ті, які передують укладенню договору. Після укладення договору між сторонами виникають інші правовідносини, які регулюються відповідними Законами (Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування»).

Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини, які виникають між споживачами і виробниками, виконавцями, продавцями під час продажу товарів (виконанні робіт, наданні послуг), встановлює права споживачів на придбання товарів (робіт, послуг) належної якості та безпечних для життя і здоров`я, а також визначає механізм захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Тобто, права особи як споживача охоплюються і мають місце на стадії придбання, замовлення, використання або реалізації наміру придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, а коли така продукція вже придбана, замовлена або використовується, то діють правила і норми відповідних договірних правовідносин, тому до спорів щодо виконання цього договору Закон України «Про захист прав споживачів» не може застосовуватись.

Отже, при посиланні на норми Закону України «Про захист прав споживачів» повинно мати місце порушення прав споживача на стадії придбання, замовлення, використання або реалізації наміру придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, проте позивач придбав майнові права на квартиру, що буде збудована в майбутньому, а тому діють правила і норми відповідних договірних правовідносин.

Таким чином, судом було встановлено, що підстави визначені Законом України «Про захист прав споживачів», які передбачають пільги для сплати судового збору при поданні до суду позовної заяви, не пов`язані із предметом пред`явленого ОСОБА_1 позову до суду.

Із врахуванням наведеного, позивачу у відповідності до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» необхідно було сплатити судовий збір за позовні вимоги майнового у розмірі 12 405 грн.

Позивачу було роз`яснено право протягом десяти днів з дня отримання ухвали усунути виявлені недоліки.

07.11.2022 року позивачем через канцелярію суду було зареєстровано заяву щодо усунення недоліків позовної заяви про розірвання договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру та стягнення коштів, в якій зазначив, що правовідносини, які виникли між ним та відповідачем підлягають застосуванню, крім іншого і положення Закону України «Про захист прав споживачів». Просив суд врахувати цю заяву при вирішенні питання про відкриття провадження у справі та відкрити провадження у справі.

Відповідно до відмітки на поштовому повідомленні № 606, ОСОБА_1 09.11.2022 року особисто отримав копію ухвали від 24.10.2022року, про що розписався у повідомленні про вручення поштового відправлення.

Таким чином, вимоги вищевказаної ухвали позивачем, станом на 01.12.2022 року не виконано, недоліки не усунуто.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Оскільки, позивач не усунув недоліки позовної заяви, то позовну заяву слід вважати неподаною та повернути позивачу.

При цьому суд роз`яснює, що згідно ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 185, 353, 354 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Петрівський квартал 3» про розірвання договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру та стягнення коштів- вважати неподаною та повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви, в загальному порядку, передбаченому законом.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її отримання шляхом подання апеляційної скарги.

У відповідності до п.п. п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, зокрема, до Києво-Святошинського районного суду Київської області.

Суддя А.В. Янченко