Справа №463/7537/22
Провадження №6/463/101/22
УХВАЛА

судового засідання

17 листопада 2022 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді - Леньо С.І.

з участю секретаря - Станько Р.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові заяву ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,-

в с т а н о в и в:

Рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 27 квітня 2009 року ухвалено рішення у вищезгаданій справі, яким позовні вимоги задоволено повністю. Вирішено: «Стягувати з ОСОБА_3 , 1981 року народження, непрацюючого, проживаючого у АДРЕСА_1 в користь ОСОБА_2 , 1984 року народження, проживаючої у АДРЕСА_2 , аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 500 (п`ятсот) гривень щомісячно, які підлягають індексації, починаючи з 19.01.2009 року до досягнення дитиною повноліття ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_3 51 грн. судового збору та 30 грн. витрат на інформаційно технічне забезпечення розгляду цивільної справи в дохід держави.

Заявник звернулась до суду про видачу дубліката виконавчого листа, виданого на підставі вказаного вище рішення суду, оскільки оригінал такого втрачено.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча повідомлялись про час і місце судового засідання належним чином, заявник подала заяву клопотання про розгляд її заяви про видачу дубліката виконавчого листа в її відсутності. Боржник причин неявки не повідомив. Їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про видачу дубліката виконавчого листа.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню виходячи з таких підстав.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Так, згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.

Європейський суд з прав людини наголосив, що пункт 1 статті 6 вказаної Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (пункт 43 рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).

У статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до інтерпретації п. 1 ст. 6 «Право на справедливий судовий розгляд» Конвенції про захист прав людини і основних свобод Європейським Судом з прав людини, - виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина «суду» в сенсі даної статті і що право кожного на судовий захист стало б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне, обов`язкове судове рішення залишалося недіючим до збитку однієї зі сторін (постанови від 19.03.97 року по справі «Хорнсби (Hornsby) проти Греції», від 07.05.2002 року по справі «Бурдов проти Росії», від 27.05.2004 року по справі «Метаксас (Метексас) проти Греції», від 29 березня 2006 року по справі «Мостаччуоло (Mostacciuolo) проти Італії (N 2)», від 15.02.2007 року по справі «Райлян проти Росії» і ін.).

Відповідно пп. 17.4 п. 17 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Таким чином, оскільки виконавчий документ втрачено, а рішення суду залишається не виконаним, заяву про видачу дубліката виконавчого документа належить задовольнити.

Керуючись пп. 17.4 п. 17 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, -

у х в а л и в:

Заяву задовольнити.

Видати ОСОБА_1 дублікат виконавчого листа по справі №2-1552/09 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_3 , 1981 року народження, непрацюючого, проживаючого у АДРЕСА_1 в користь ОСОБА_2 , 1984 року народження, проживаючої у АДРЕСА_2 , аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 500 (п`ятсот) гривень щомісячно, які підлягають індексації, починаючи з 19.01.2009 року до досягнення дитиною повноліття ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст.ст. 354, 355, пп.15.5 п. 15 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Суддя: Леньо С. І.