КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження №22-ц/824/9583/2022 Головуючий суддя: Олійник В.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 листопада 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Головуючого судді: Олійника В.І.,

суддів: Суханової Є.М., Сушко Л.П.,

при секретарі Панчошній К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 30 травня 2022 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про видачу дублікату виконавчого листа у справі за позовом Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ПЗУ Україна» в особі Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Ассіст» до ОСОБА_1 , про відшкодування матеріальних збитків, завданих у результаті дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и в :

У листопаді 2021 року представник ТОВ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернувся до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа у справі за позовом ТОВ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» в особі ТОВ «Бізнес Ассіст» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Заяву обґрунтовував тим, що на підставі заочного рішення від 22 квітня 2020 року видано виконавчий лист про стягнення з відповідача на користь ТОВ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» в особі ТОВ «Бізнес Ассіст» 284 740 грн 48 коп. в рахунок відшкодування збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та судових витрат у справі.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 30 травня 2022 року заяву залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» з підстав порушення судом норм процесуального права ставиться питання про скасування ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, яким заяву задовольнити.

Скаргу обґрунтовуванотим, що представником позивача доведено факт відсутності виконавчого документа в органі виконавчої служби згідно витягу з відкритих державних реєстрах дані щодо відсутності виконавчих проваджень, де боржником є ОСОБА_1 , а Стягувачем - ПрАТ «СК «ПЗУ Україна».

Також те, що ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» було втрачено виконавчий лист

№752/23983/18 свідчить і відсутність заходів щодо примусового виконання рішення суду стосовно ОСОБА_1 , а саме: інформації про відкриття, закриття виконавчого провадження та/або повернення виконавчого документу стягувану. Відтак, відмова у видачі дублікату виконавчого листа згідно ухвали від 30.05.2012 року у справі №752/23983/18 є необґрунтованою.

Так якОСОБА_1 , ігноруються вимоги чинного законодавства та не виконується рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 22 квітня 2020 року у справі №752/23983/18, то відповідно ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 30.05.2022 року в справі №752/23983/18 про відмову у видачі дублікату виконавчого листа порушується принцип обов`язковості виконання судового рішення.

Учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направили.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Залишаючи заяву без задоволення, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не надано належних та достатніх доказів втрати виконавчого листа, оскільки безпосередньо саме посилання на відсутність відкритих виконавчих проваджень відносно ОСОБА_2 не може свідчити про втрату оригіналів виконавчого документа.

Проте, такі висновки не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Судом встановлено, що заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 22 квітня 2020 року у справі за позовом ТОВ Страхова компанія «ПЗУ Україна» в особі ТОВ «Бізнес Ассіст» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, було ухвалено заочне рішення, відповідно до якого позовні вимоги задоволено у повному обсязі, присуджено до стягнення з відповідача на відшкодування збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 284 740 грн 48 коп., та понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 4 271 грн 10 коп, що разом складає належну до стягнення суму у розмірі 289 011 грн 58 коп.

Ухвалою Голосіївського районного суду м.Києва від 11 листопада 2021 року заяву представника відповідача про перегляд вищезазначеного судового рішення залишено без задоволення.

Постановою Київського апеляційного суду від 09 лютого 2022 року апеляційну скаргу представника відповідача задоволено частково, заочне рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 20 квітня 2020 року змінено і викладено в редакції вказаної постанови.

На підставі вказаних судових рішень 17 липня 2020 року на адресу позивача було направлено виконавчий лист.

Відповідно до поштового повідомлення про вручення виконавчий документ був отриманий уповноваженим представником позивача 30 липня 2020 року.

Встановлено, що представник ТОВ Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернувся до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа про стягнення суми боргу з ОСОБА_1 , посилаючись на втрату його оригіналу під час поштової пересилки та відсутність у відкритих державних реєстрах даних щодо виконавчих проваджень, в яких боржником є ОСОБА_1 , а стягувачем - ТОВ Страхова компанія «ПЗУ Україна».

За підпунктом 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання (аналогічний припис відображений у підпункті 19.4 пункту 1 розділу «Перехідні положення» ГПК України).

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Так, згідно з практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.

Європейський суд наголосив, що пункт 1 статті 6 вказаної Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (пункт 43 рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Згідно з пунктом 17.4. розділу VIII Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання рішень, яке виніс суд, є невід`ємною частиною «права на суд», та ефективний захист сторони у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачує зобов`язання адміністративних органів виконувати рішення (пункт 41 рішення від 19 березня 1997 року в справі «Горнсбі проти Греції»).

Європейський суд з прав людини вказує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним стосовно однієї зі сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинне розглядатись як невід`ємна частина «процесу» в розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і Основоположних свобод (пункт 63 рішення від 28 липня 1999 року в справі «Іммобільяре Саффі шроти Італії»).

У п.28 Рішення Європейського суду з прав людини від «11» грудня 2008 року в справі «Антонюк проти України» зазначено, що відповідальність держави за виконання судових рішень щодо приватних осіб зводиться до участі державних органів у виконавчому провадженні.

Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (див. рішення у справі «Immobiliare Saffi v. Italy», [GC], № 22774/93. §66, ECHR 1999-V).

За § 52 та § 53 рішення ЄСПЛ у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» від 15 жовтня 2009 року (заява №40450/04) у такому самому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу. Відповідно необґрунтована тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції (див. рішення у справі «Бурдов проти Росії», № 59498/00, ECHR 2002-ІІІ).

Отже, і виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, тож відмова у заяві про видачу дубліката виконавчого документа - є перепоною у завершенні судового провадження.

Таким чином, ухвала Голосіївського районного суду м. Києва від 30.05.2022 року в справі №752/23983/18 про відмову у видачі дублікату виконавчого листа є незаконною та необґрунтованою, оскільки порушує принцип обов`язковості виконання судового рішення та суперечить висновками, викладеним у постановах Верховного Суду стосовно цього питання.

За ч. 1, 2 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку щодо задоволення апеляційної скарги ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна», скасування ухвали Голосіївського районного суду міста Києва від 30 травня 2022 року, прийняття нової постанови, якою заяву ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про видачу дублікату виконавчого листа задовольнити та видати ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» дублікат виконавчого листа №752/23983/18 на примусове виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 22 квітня 2020 року щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» задовольнити.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 30 травня 2022 року скасувати і прийняти нову постанову.

Заяву Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про видачу дублікату виконавчого листа задовольнити.

Видати Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «ПЗУ Україна» дублікат виконавчого листа №752/23983/18 на примусове виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 22 квітня 2020 року щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 28 листопада 2022 року.

Головуючий:

Судді: