Справа № 569/1181/21
У Х В А Л А

17 листопада 2022 року м.Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області
в складі головуючого судді Бучко Т.М.
секретар судового засідання Дем`янчук Н.В.
з участю позивача ОСОБА_1
представника позивача ОСОБА_2
представника відповідача ОСОБА_3
представника третьої особи ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_5 про перегляд заочного рішення,
Заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 12 серпня 2022 року задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , визначено місце проживання дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за батьком ОСОБА_1 .
3 листопада 2022 року відповідач ОСОБА_5 звернулася до суду із заявою, поданою представником відповідача адвокатом Костюченком С.А., в якій просить визнати причини пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення поважними, поновити їй строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, переглянути заочне рішення Рівненського міського суду від 12 серпня 2022 року по справі № 569/1181/21 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про визначення місця проживання дітей відмовити.
Заяву обґрунтовує тим, що на момент розгляду справи разом з дітьми ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у зв`язку з військовою агресією російської федерації перебувала за кордоном та повернулася на території України лише 9 серпня 2022 року. Жодних рішень Рівненського міського суду або повісток у зв`язку з цим не отримувала та не могла отримати. Про прийняття оскаржуваного рішення дізналася лише отримавши інформацію з Єдиного державного реєстру судових рішень. З початку збройної агресії лише відповідач турбувалася про побут спільних з позивачем дітей. З метою збереження життя та здоров`я відповідач разом з дітьми тимчасово виїхала за кордон, де знаходилася до 9 серпня 2022 року включно. Тобто відповідач одноособово займалася вихованням та утриманням дітей, забезпечувала їхні потреби та побут, що йде у розріз з фактами, зазначеними у рішенні. Відповідач була максимально зацікавленою у тому, щоб брати участь у всіх можливих судових засіданнях, проте з об`єктивних причин такої можливості у неї не було. Позивач ОСОБА_1 являється військовослужбовцем та перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 , тому не взмозі забезпечити побут, створити необхідні умови для проживання, розвитку та навчання дітей, здійснювати добросовісне виконання своїх батьківських обов`язків з підстав того, що постійно знаходиться на території своєї війсьової частини, що являється обставиною, яка зашкоджує розвитку дітей. При відкритті провадження у справі судом не досліджено одну з головних підстав для прийняття відповідного позову, а саме наявність спору між батьками щодо того, з ким із них будуть проживати діти. У провадженні Рівненського міського суду перебувала справа № 569/445/20 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дітей з матір`ю. Підставою для відмови ОСОБА_5 від позову у справі № 569/445/20 являлась домовленість між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , що діти і надалі залишаться проживати разом з матір`ю та батько не заперечуватиме проти цього. Таким чином на момент прийняття ухвали суду від 25 січня 2022 року про поновлення провадження у справі як такого спору між сторонами не існувало. Окрім того, судом не досліджено особисту прихильність кожної з дитини до батька та матері, ставлення матері до виконання своїх обов`язків, не з`ясовано думку самих дітей щодо визначення місця їх проживання, хоча це являється обов`язком суду. Факт тривалого проживання дітей з батьком підтверджено лише показаннями свідка - матері позивача, хоча такий свідок являється заінтересованою особою. Відповідач не мав об`єктивної змоги спростувати твердження свідка позивача, а також надані позивачем докази, подати свої заперечення проти у зв`язку з перебуванням за кордоном. Судом не вжито жодних заходів щодо встановлення місцезнаходження відповідача та дітей, враховуючи те, що відповідач не взяв участь у жодному судовому засіданні. Обов`язковою умовою пр підготовці письмового висновку органу опіки та піклування являється обстеження побутових умов обох батьків - батька та матері. Відповідачу не відомо яким чином орган опіки і піклування здійснив обстеження умов проживання матері дітей, якщо останні з моменту повномасштабної війни перебували за кордоном. Судом не враховано, що малолітня дитина не повинна бути розлучена зі своєю матір`ю, крім тих випадків, коли є виняткові обставини.
В судовому засіданні представник відповідача заяву підтримав та пояснив, що ОСОБА_5 знаходилася у вимушеній еміграції та не мала можливості бути присутньою під час розгляду справи, а також вчасно звернутися до суду із заявою про перегляд заочного рішення. Позивач та свідок приховали від суду дві обставини, що мають значення для розгляду справи: з 7 березня 2022 року матір з дітьми перебувала за кордоном та батько дітей на час ухвалення рішення був в лавах ЗСУ, а тому не міг виконувати обов`язки щодо дітей. Відповідач була обізнана про судову справу, однак не могла брати участь у судових засіданнях, бо була за кордоном. Договір про надання правової допомоги, укладений між ним та відповвідачем, припинив свою дію в лютому 2022 року. В листопаді 2022 року був укладенй новий договір. На представництво інтересів відповідача в апеляційному суді укладався окремий договір. Відповідач повернулася в Україну 9 серпня 2022 року. Діти проживають то з нею, то з батьком, як було і до розгляду справи. Просить заяву задовольнити.
Позивач заперечує проти задоволення заяви про перегляд заочного рішення та пояснив, що дійсно з 5 травня 2022 року перебував в лавах ЗСУ. Діти дійсно виїжджали з відповідаче за кордон двічі - в березні та червні 2022 року. З моменту повернення діти проживають з ним та його матір`ю. За цей період відповідач забирала дітей лише один раз на канікулах з п`ятниці по середу. ОСОБА_10 та ОСОБА_11 відвідують в м.Рівне школу та гуртки. Їх матір постійно їздить за кордон, двічі обіцяла дітям, що візьме їх з собою, але обіцянки не виконала. 4 жовтня 2022 року він звільнився з лав ЗСУ. В період поки перебував на службі дітьми опікувалася його мама, але він щомісяця відвідував їх. ОСОБА_5 була обізнана, що він в ЗСУ, але не забрала дітей до себе.
Представник позивача додатково пояснила, що відповідач перебувала за кордоном з 7 березня 2022 року по 15 квітня 2022 року. Надалі вона була в Україні і мала можливість дізнатися про стан розгляду справи, яка перебуває у провадженні з січня 2021 року. З 2 червня 2022 року по 9 серпня 2022 року відповідач з дітьми знову виїхала за кордон. Адресою фактичного проживання відповідача вказано адресу, на яку здійснювалися судові виклики, однак відповідач свідомо їх не отримувала. На момент ухвалення рішення відповідач була в Україні, а тому могла дізнатися про розгляд справи та отримати копію заочного рішення. 6 жовтня 2022 року ОСОБА_5 звернулася з апеляційною скаргою до апеляційного суду, а отже, мала можливість звернутися до суду із заявою про перегляд заочного рішення, враховуючи, що в рішенні міститься роз`яснення про порядок його оскарження. Висновок органу опіки та піклування наданий суду задовго до початку воєнних дій. При цьому, відповідач не бажала спілкуватися з представниками органу опіки. Жодного доказу, що діти проживають з нею, ОСОБА_5 не надала. Після повернення в Ураїну діти і надалі проживають за адресою позивача з його матір`ю. Після звільнення позивача з лав ЗСУ він проживає разом з дітьми, забезпечує їх всім необхідним, матеріально утримує та є їх основним опікуном.
Представник третьої особи пояснила, що висновок органу опіки та піклування про доцільність визначення місця проживання дітей з батьком надавався до суду ще до війни. В ньому викладені всі обставини, з`ясування яких покладається на орган опіки та піклування. Матір дітей на засідання комісії не з`явилася, хоча була запрошена.
Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали цивільної справи № 569/1181/21, дійшов таких висновків.
Відповідно до ч.1 ст.288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Згідно з відомостями відділу обліку моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Управління Державної міграційної слуби в Рівненській області місце проживання ОСОБА_5 зареєстроване за адресою АДРЕСА_1 . Судові повідомлення про дату, час і місце розгляду спави направлялися як за зареєстрованим місцем проживання відповідача, так і за вазаним у позовній заяві фактичним місцем проживання ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_2 . Однак, судова кореспонденція повернута суду з помітко "за закінченням терміну зберігання".
В підготовчі та судові засідання, призначені на 10 березня 2021 року, 12 квітня 2021 року, 18 травня 2021 року, 14 червня 2021 року, 16 липня 2021 року, 24 лютого 2022 року, 12 квітня 2022 року, 26 травня 2022 року, 24 червня 2022 року та 12 серпня 2022 року відповідач не з`явилася, хоча була обізнана про наявність в провадженні суду пред`явленого до неї позову, що не заперечувалося представником відповідача. Правом на подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористалася.
Як встановлено з відмітокк у закордонних паспортах ОСОБА_5 та дітей стоін ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , з 7 березня 2022 року по 15 квітня 2022 року та з 3 червня 2022 року по 9 серпня 2022 року відповідач з дітьми перебувала за межами України.
В матеріалах цивільної справи № 569/1181/21 відсутні докази отримання відповідачем копії заочного рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 12 серпня 2022 року.
Разом з тим, суд звертає увагу, що про наявність заочного рішення у справі відповідачу було відомо з 3 жовтня 2022 року, про що свідчить апеляційна скарга ОСОБА_5 , подана до Рівненського апеляційного суду 6 жовтня 2022 року.
Обгрунтовуючи необхідність перегляду заочного рішення відповідач покликається на те, що з початку збройної агресії вона турбувалася про побут дітей та тимчасово виїхала з ними за кордон, де одноособово займалася їх вихованням та утриманням.
Однак, виїзд відповідача з дітьми за кордон був тимчасовим і зумовлений винятковими обставинами. З досліджених під час розгляду справи доказів суд встановив, що до початку війни та після повернення відповідача з дітьми в Україну діти проживали та проживають з батьком в будинку його матері.
Перебування позивача в лавах ЗСУ не спростовує того факту, що саме він несе основний тягар щодо утримання та виховання дітей, забезпечення умов для їх навчаання та розвитку.
Відповідно до положень ст.160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досяга десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.
З`ясування думки дитини віком до 10 років щодо визначення місця її проживання є правом, а не обов`язком суду. Крім того, про ставлення дітей до батьків зазначено в висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради № 08-2170 від 23 листопада 2021 року.
Відповідач заперечує факт проживання дітей переважно з батьком, однак жодного доказу на спростування вазаної обставини в заяві про перегляд заочного рішення не зазначає (крім періоду її перебування разом з дітьми за кордоном).
Щодо доводів представника відповідача про необгрунтованість висновку органу опіки та піклування суд зауважує, що норми сімейного та цивільного процесуального законодавства не містять застереження на якій саме стадії розгляду справ виключно подається до суду письмовий висновок органу опіки та піклування щодо розв`язання спору.
На момент ухвалення судом заочного рішення у справі був наявний висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради № 08-2170 від 23 листопада 2021 року про доцільність визначення місця проживання ОСОБА_10 та ОСОБА_11 з батьком. Засідання комісії з питань захисту прав дитини щодо розгляду питання про визначення місця проживання дітей сторін призначалися тричі (13 жовтня 2021 року, 27 жовтня 2021 року та 17 листопада 2021 року), однак ОСОБА_5 на жодне з них не з`явилася. При цьому, за змістом висновку у 2021 році в зв`язку з повторним розглядом питання про визначення місця проживання дітей ОСОБА_5 заперечила щоо проведення обстеження умов проживання.
Відтак, у суду були відсутні підстави для визнання висновку органу опіки та піклування необгрунтованим.
Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Під час розгляду справи суд встановив, що позивач не чинить перешкод відповідачу у можливості прлживання дітей з нею, однак остання своїм правом на проживання дітей з нею користується періодично, що не можна розцінювати як розлучення дитини з матір`ю.
Безпідставними є доводи представника відповідача про відсутність спору між сторонами як на момент відкриття провадження у справі, так і на момент постановлення ухвали від 25 січня 2022 року про поновлення провадження у справі.
Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 28 грудня 2021 року закрито провадження у справі № 569/445/20 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дітей за відмовою позивача від позову, а не з підстав відсутності предмета спору.
Позивач ОСОБА_1 від пред`явлено ним позову до ОСОБА_5 про визначення місця проживання дітей не відмовлявся. Доказів наявності домовленості між сторонами щодо місця проживання дітей суду не надано, що спростовує твердження представника відповідача про відсутніст спору між сторонами.
Беручи до уваги, що відповідачем не зазначено доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, заяву про перегляд заочного рішення належить залишити без задоволення.
На підставі наведеного та керуючись ст.260, 261, 287, 288, 353, 354 ЦПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Заяву ОСОБА_5 про перегляд заочного рішення - залишити без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку шляхом подання безпосередньо до Рівненського апеляційного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя