Справа № 202/6588/21
(2/199/799/22)
РІШЕННЯ

Іменем України

08 листопада 2022 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого - судді Богун О.О.,

при секретареві Буточкіній М.К.,

за участю учасників справи:

представника позивача ОСОБА_1

представник відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання договору дарування недійсним та скасування державної реєстрації права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання договору дарування недійсним та скасування державної реєстрації права власності.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі з 21.06.2003.

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 грудня 2018 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було розірвано.

У період шлюбу, а саме 28.12.2018, сторони за спільні грошові кошти подружжя придбали нерухоме майно, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності на вказане домоволодіння було зареєстровано за ОСОБА_4 . Нерухоме майно використовувалося в комерційних цілях, шляхом надання приміщень в оренду. Тобто, ОСОБА_4 здійснював підприємницьку діяльність та отримував дохід.

У 2019 році ОСОБА_4 вирішив брати участь у конкурсі щодо прийняття на службу в органи місцевого самоврядування.

Зважаючи на обмеження щодо сумісництва та суміщення з іншими видами діяльності особам уповноваженим на виконання функцій держави або місцевого самоврядування передбачених ст. 35 ЗУ «Про запобігання корупції» щодо неможливості займатися іншою оплачуваною або підприємницькою діяльністю, ОСОБА_4 вирушив фіктивно відчужити нерухоме майно на користь своєї матері ОСОБА_5 .

27.09.2019 затверджено, що з 01.10.2019 першим заступником Новомосковського міського голови вибрано ОСОБА_4 .

30.09.2019 було припинено підприємницьку діяльність ОСОБА_4 на підставі власного рішення. Та з 01.10.2019 розпочато підприємницьку діяльність ОСОБА_5 .

10.10.2019 у відповідності до договору дарування ОСОБА_4 подарував нерухоме майно, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 - ОСОБА_5 .

Відчужуючи нерухоме майно на користь своєї матері, ОСОБА_4 до теперішнього часу продовжує користуватися нерухомим майном, здійснює підприємницьку діяльність шляхом передачі майна в оренду від імені матері ОСОБА_5 тому правочин, а саме Договір дарування є фіктивним договором.

Позивачка, після розірвання шлюбу з відповідачем ОСОБА_4 втратила можливість користуватися майном, що перебувало у спільній сумісній власності подружжя, на теперішній час вона не має можливості отримувати дохід від здійснення підприємницької діяльності, що полягає в передачі майна в оренду.

Таким чином, укладення договору дарування мало на меті також позбавлення позивача можливості здійснити розподіл майна подружжя. Відповідач ввів позивач в оману, що укладення договору дарування здійснено в інтересах родини, однак, після оформлення договору дарування виявив бажання розірвати шлюб та створив нову родину.

На підставі зазначеного позивач просить, визнати недійсним договір дарування №651 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , посвідчений 10.10.2019, приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Колодій Р.О.; скасувати запис про державну реєстрацію права власності №33619578 від 10.10.2019 на будинок АДРЕСА_1 .

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.10.2021, вищезазначена цивільна справа надійшла в провадження судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Марченко Н.Ю.

Ухвалою від 10.11.2021 цивільну справу передано на розгляд до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська за виключною підсудністю.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.12.2021, вищезазначена цивільна справа надійшла в провадження судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Богун О.О.

Ухвалою від 01.12.2021 забезпечено позов, шляхом накладення заборони на відчуження в будь-який спосіб будинку АДРЕСА_1 , право власності на яке зареєстроване за ОСОБА_5 (до розгляду справи по суті).

Ухвалою суду від 06.12.2021 відкрито провадження по справі та визначено слухати справу за правилами загального позовного провадження, по справі призначено підготовче судове засідання.

Ухвалами суду від 17.05.2022 були витребувані докази, необхідні для розгляду справи по суті.

Ухвалою від 14.09.2022 закрито підготовче провадження по справі та справу призначено до розгляду по суті позовних вимог.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 надала пояснення аналогічні змісту позовних вимог, на задоволенні позову наполягала. Крім того, надала до суду відповідь на відзив. (а.с.81-84).

Відповідачі - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилися, про слухання справи повідомлені належним чином. Відповідачем ОСОБА_4 надано до суду відзив на позовну заяву, в якому, крім іншого, просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. (а.с.66-69).

Представник відповідача ОСОБА_4 адвокат Шклярук Д.С. у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував та просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши сторони, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі з 21.06.2003.

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 грудня 2018 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було розірвано.

24 липня 2003 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 укладено Договір купівлі-продажу 52/100 частин договоловідння №40/42 по АДРЕСА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Сусловим М.Є. та зареєстрованого в реєстрі під №2117. Відповідно до умов якого ОСОБА_7 продав вищезазначену частину нерухомого майна ОСОБА_4 .

20 квітня 2017 року між ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_4 укладено Договір купівлі-продажу 48/100 частин договоловідння №40/42 по АДРЕСА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Колодій Р.О. та зареєстрованого в реєстрі під №311. Відповідно до умов якого ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 продали вищезазначену частину нерухомого майна ОСОБА_4 .

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17.01.2019 право власності на нерухоме майно розташоване за адресою: АДРЕСА_1 вцілому належить ОСОБА_4 .

10 жовтня 2019 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладено Договір дарування нерухомого майна розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Колодій Р.О. та зареєстрованого в реєстрі під №651. Відповідно до умов якого, ОСОБА_4 подарував вищезазначене нерухоме майно ОСОБА_5 .

Згідно із ч. 3 статті 203 ЦК Україниволевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ст.717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Відповідно до ч.2 ст.719 ЦК України, договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Виходячи зі змісту статей 203, 717ЦК України договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повну уяву не лише про предмет договору, а й досягли згоди про всі його істотні умови.

Згідно ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

Відповідно до ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.3 ст.61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст.65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 03 вересня 2019 року ОСОБА_3 подала заяву, якою дала згоду своєму колишньому чоловіку ОСОБА_4 , на дарування ОСОБА_5 , житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, офісно-торгового приміщення та земельної ділянки площею0,100 га, кадастровий номер :01:459:0018, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , заява посвідчена приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Колодій Р.О. та зареєстрована в реєстрі під №650. (а.с.165). Таким чином, спірний договір дарування було укладено за згодою позивачки, оформленої у відповідності до вимог чинного законодавства України.

Оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази суд дійшов висновку, що договір дарування житлового будинку укладено з дотриманням вимог закону, тому підстав для визнання договору дарування недійсним та скасування державної реєстрації, які є похідними від основних позовних вимог немає.

Враховуючи результат розгляду справи, суд вважає можливим судові витрати віднести на рахунок позивача.

Керуючись статтями10,11,61,209,212,214,215,217,218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання договору дарування недійсним та скасування державної реєстрації права власності -відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 грудня 2021 року, якою накладено заборону на відчуження в будь-який спосіб будинку АДРЕСА_1 , право власності на яке зареєстроване за ОСОБА_5 .

Судові витрати віднести на рахунок позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення буде складено протягом десяти днів.

Суддя О.О.Богун

08.11.2022