Справа № 214/2140/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

31 жовтня 2022 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Ткаченка А.В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Фастовець Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу №214/2140/21 за позовною заявою ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Виконавчий комітет Саксаганської районної місті ради, представлений органом опіки та піклування, Виконавчий комітет Тернівської районної місті ради, представлений органом опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав,-

Представники:

від третьої особи-1 - Іванова О. ,

від третьої особи-2 - Таращанський Ю. ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , діючи в інтересах малолітнього онука ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до суду з позовною заявою 24 березня 2021 року, в якій просила суд позбавити батьківських прав ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у відношенні їх малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_1 є бабусею малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Його батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які перебувають у шлюбі, зареєстрованому 14 листопада 2014 року. До державної реєстрації шлюбу, а саме з 2013 року, вони перебували в фактичних шлюбних стосунках. ОСОБА_4 - її рідний син, а ОСОБА_3 - відповідно невістка. З початку їх відносин вона почала спостерігати за ними схильність до вживання алкогольних напоїв. Спочатку це мало епізодичний характер, але згодом стало систематичним. Зловживання ними алкогольними напоями супроводжувалось веденням нічного образу життя, нескінченими вечірками, гучними компаніями, що кінцево зазвичай призводило до сварок та бійок. До травня 2020 року вони проживали усі разом, однак така поведінка відповідачів, різні погляди на життя, пріоритети, специфіка її трудової діяльності диспетчером служби таксі за змінним графіком день-ніч-48, у сукупності обумовили її переїзд для подальшого проживання окремо на орендованій квартирі. Однак у 2015 році вона вимушена була повернутись назад, оскільки народився онук ОСОБА_2 , який потребував піклування та догляду. Після народження дитини стосунки між нею та її сином ОСОБА_4 вкрай ускладнились, ведення ним та його дружиною асоціального способу життя, відсутність уваги та інтересу до дитини призводили до виникнення постійних сварок. Фактично вихованням, матеріальним забезпеченням ОСОБА_2 займалась вона самостійно, відповідачі в цьому ніякої участі не приймали. Кошти, які виплачувались на дитину державою, відповідачі витрачали на задоволення власних потреб. Позивач неодноразово зверталась до відповідачів з проханням стати на шлях виправлення та належним чином виконувати батьківські обов`язки у відношенні їх малолітнього сина ОСОБА_2 , який потребував їх уваги, медикаментозного лікування з огляду на наявність психіатричних показань та статусу дитини-інваліда. Однак це також виявилось марним. У моменти, коли знаходитись в одній квартирі разом з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було вкрай неможливим та небезпечним для дитини, вона вимушена була разом з онуком ночувати у сусідів. З огляду на це усю відповідальність за малолітнього онука ОСОБА_2 позивач вимушена була взяти на себе: до трирічного віку вона возила дитину до реабілітаційного центру для дітей-інвалідів, лікарів, водила до дитячого садка, матеріально забезпечувала та психологічно підтримувала. Жодних домовленостей щодо передачі відповідачами їй малолітнього ОСОБА_2 на виховання до досягнення ним повноліття, між ними не було. До 2020 року відповідачі проживали разом з нею в одній квартирі, однак в подальшому вирішили орендувати окреме житло. Наразі кожен з них проживає окремо, веде аморальний спосіб життя та ніякої участі у вихованні дитини не приймає, інтересу не проявляє. На думку позивача, всі зазначені вище обставини свідчать про те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 самоусунулися від виконання своїх батьківських обов`язків, у зв`язку з чим позивач, діючи в інтересах малолітнього онука та на захист його прав, звернулася до суду з вказаним позовом.

Ухвалою суду від 20 жовтня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям загального позовного провадження та початком підготовчого провадження (а.с.25-26).

Ухвалою суду від 13 вересня 2022 року за клопотанням представника третьої особи Виконавчого комітету Саксаганської районної місті ради, представленого органом опіки та піклування, залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Виконавчий комітет Тернівської районної місті ради, представлений органом опіки та піклування (а.с.81-82).

Ухвалою суду від 18 жовтня 2022 року закрито підготовче провадження у справі з призначенням до судового розгляду по суті (а.с.99).

Правом на участь в судовому засіданні позивач ОСОБА_1 не скористалась, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні з підстав, викладених в позові.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, однак попередньо через канцелярію суду подав заяву про визнання ним позовних вимог. Не заперечував проти позбавлення його батьківських прав у відношенні малолітнього сина ОСОБА_2 . Обставини, викладені в позові, підтвердив (а.с.102).

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання повторно не з`явилась, викликалися неодноразово у встановленому законом порядку, протягом визначеного строку відзив на позов не подала, жодних дій на реалізацію нею процесуальних прав не вчинила, інтересу до розгляду справи не проявляла, доказів поважності причин її неможливості прибуття в судові засідання не надала. При цьому відповідач була достеменно обізнана з наявністю справи у провадженні суду, оскільки на засіданні органу опіки та піклування - виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради подала письмові пояснення про відсутність заперечень щодо позбавлення її батьківських прав у відношенні сина ОСОБА_2 , відтак позовні вимоги визнала (а.с.93).

Представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, кожен окремо, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Проти задоволення позовних вимог не заперечували.

Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, фактичне визнання відповідачами позову до початку розгляду справи по суті, що не суперечить закону та не порушує права і свободи інших осіб, суд вважає за можливе ухвалити рішення за відсутності сторін з урахуванням поданих ними заяв.

Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії судом не вчинялись, заходи забезпечення позову/доказів, зупинення/відновлення провадження не застосовувались.

Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, врахувавши позицію учасників справи та визнання відповідача позовних вимог, суд приходить до висновку про можливість їх задоволення, виходячи з такого.

Судом встановлено, що 14 листопада 2014 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 уклали шлюб, зареєстрований Саксаганським відділом ДРАЦС м. Кривого Рогу, актовий запис №692. Від шлюбу мають спільного малолітнього сина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 18 лютого 2015 року (а.с.11).

Згідно з випискою з історії хвороби (а.с.18), ОСОБА_2 перебуває на обліку у сімейного лікаря Пенькач В.С. як дитина-інвалід з 2020 року; з 2017 року до 2020 року перебував на обліку у КНП ЦПМС №4 КМР. Під час планових профілактичних оглядів та візитів по хворобі дитину супроводжувала бабуся ОСОБА_1 . Усі рекомендації по лікуванню та спостереженню виконувались у повному обсязі. Батьки дитини при зверненні ОСОБА_2 за медичними послугами участі не приймали.

Як слідує з характеристик з місця навчання (а.с.15, 16) з 02 травня 2018 року ОСОБА_2 відвідує Комунальний спеціальний дошкільний навчальний заклад №151 КМР. Дитина має інвалідність за психіатричними показаннями (медичний висновок від 28 травня 2020 року, виданий КП «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської області). ОСОБА_2 проживає разом з бабусею ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Житлове приміщення обладнане меблями, побутовою технікою, санітарні умови помешкання задовільні. ОСОБА_2 забезпечений одягом, взуттям, іграшками в достатній кількості. Усім необхідним для розвитку, виховання, навчання та лікування дитину забезпечує ОСОБА_1 . Приводить до садка та забирає дитину бабуся, мати інтересу до виховання дитини не проявляє, до садка не з`являється. Батько дитину забирав із садка вкрай рідко та лише тоді, коли ОСОБА_1 була зайнята по роботі, не проявляючи при цьому жодного інтересу до дитини.

Відповідно до характеристики з місця мешкання, наданої ТОВ «Житлосервіс-КР» з підписами сусідів ОСОБА_20. , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 (а.с.17), за період сумісного проживання родини разом, а саме ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та малолітнього ОСОБА_2 , доньки ОСОБА_3 - ОСОБА_16 , стосунки в сім`ї були недоброзичливими. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 постійно вживали спиртні напої, вели нічний образ життя, збирали гучні компанії та часто влаштовували сварки, що час від часу закінчувались бійками. У такі моменти бабуся ОСОБА_1 ночувала з онуком ОСОБА_2 у сусідів. На ОСОБА_4 від сусідів постійно надходили скарги. Батьки жодного інтересу до дітей не виявляли: ОСОБА_16 займалась мати ОСОБА_3 , а ОСОБА_2 - бабуся ОСОБА_1 - мати ОСОБА_4 . Саме ОСОБА_1 водила онука до реабілітаційного центру для дітей-інвалідів, відвідувала з ним лікарів, водила до садка. З травня 2020 року ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_16 в квартирі не мешкають. З того часу умови проживання поліпшились, в квартирі стало охайно. Вихованням малолітнього ОСОБА_2 займається виключно бабуся ОСОБА_1 , яка приділяє йому належну увагу, матеріально забезпечує.

За фактом неналежного виконання батьківських обов`язків ОСОБА_3 по вихованню малолітнього сина ОСОБА_2 постановою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 червня 2022 року у справі №215/1652/22 її було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП (а.с.87-88).

Встановлені судом обставини, що підтверджені обсягом наявних доказів в своїй сукупності, суд розцінює як свідчення незацікавленості відповідачів життям, здоров`ям, матеріальним благополуччям та майбутнім їх малолітньої дитини, фактичне умисне самоусунення від виконання батьківських обов`язків, свідоме нехтування їх виконанням.

Відповідно до ч.1 ст.141, ст.150 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний, моральний стан.

Як слідує з положень ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Відповідно до ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно з ч.1 ст.164 СК України, у випадку ухилення матері, батька дитини від виконання своїх обов`язків по її вихованню, вони можуть бути позбавленні судом батьківських прав.

При цьому, в розумінні п.15, п.16 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року №3, який узгоджується з нормами ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Таким чином, з аналізу зазначених вище положень слідує, що позбавлення батьківських прав можливе лише у разі винної поведінки відповідача, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, при цьому докази, які б свідчили про ухилення відповідача від виконання обов`язків щодо виховання дитини мають бути безспірними.

Відповідно до ч.5 ст.19 СК України, Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 866 від 24 вересня 2008 року, при розгляді спорів, що виникають із сімейних відносин та стосуються, зокрема, позбавлення батьківських прав, орган опіки та піклування надає письмовий висновок.

Згідно з висновком виконкому Тернівської районної у місті ради №1/31-421 від 30 вересня 2022 року (а.с.94-95), позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно її малолітнього сина ОСОБА_2 є доцільним. У висновку зазначено, що ОСОБА_3 зареєстрована та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 . Під час виходу за місцем мешкання спеціалістами служби у справах дітей встановлено, що санітарно-гігієнічний стан помешкання у задовільному стані, хоча є потреба у поліпшенні житлових умов. ОСОБА_3 є інвалідом І групи, проживає разом з донькою ОСОБА_16 , яка теж має інвалідність, та матір`ю ОСОБА_19 . Родина ОСОБА_3 перебуває у складних життєвих обставинах. Малолітній ОСОБА_2 проживає з ОСОБА_1 - бабусею по лінії батька.

Крім того, представник виконкому Саксаганської районної у місті ради не заперечувала проти позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав у відношенні малолітнього сина ОСОБА_2 з урахуванням визнання ним позову та з огляду на фактичні обставини справи.

У контексті приписів ч.6 ст.19 СК України, рішення органу опіки та піклування не є для суду обов`язковим, а підлягає оцінці поряд з іншими доказами.

Так, суд погоджується із позицією органів опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачів, оскільки в ході судового розгляду знайшов підтвердження факт неналежного виконання ними батьківських обов`язків, яке виражається у відсутності з їх боку піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, не прийняття участі в її вихованні. При цьому, така поведінка ОСОБА_3 , ОСОБА_4 є винною та свідомою, тенденції до виправлення не має. Судом беззаперечно встановлені обставини, які свідчать про самоусунення відповідачів від виконання батьківських обов`язків та відсутність інтересу до життя та майбутнього їх сина ОСОБА_2 , який практично з моменту народження перебуває під опікою бабусі ОСОБА_1 та на її повному матеріальному забезпеченні.

Провівши ретельний аналіз життя відповідачів, у тому числі їх ставлення до дитини, пасивне відношення до неї протягом усього часу з моменту народження, відсутність тенденції до виправлення, визнання позову, суд приходить до висновку, що застосування до відповідачів крайніх заходів у виді позбавлення батьківських прав в даному випадку є доречним і достатнім з урахуванням обсягу наявних доказів, що узгоджується з правовими висновками Європейського суду з прав людини, викладеними в п.48 рішення від 18 грудня 2008 року № 39948/06 у справі «Савіни проти України» та в п.65 рішення № 46544/99 у справі «Кутцнер проти Німеччини».

Відповідно до ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження по справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Отже, з урахуванням викладеного, визнання відповідачами позовних вимог, що не суперечить закону, суд приходить до висновку про обґрунтованість пред`явлених ОСОБА_1 вимог та можливість позбавлення ОСОБА_3 , ОСОБА_4 батьківських прав у відношенні малолітнього ОСОБА_2 , у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Поміж іншим, суд вважає за необхідне звернути увагу відповідачів на передбачене ст.169 СК України право на поновлення батьківських прав в судовому порядку після зміни їх поведінки як осіб, позбавлених батьківських прав, обставин, що були підставою для їх позбавлення батьківських прав з переосмисленням їх ставлення до дитини.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно зі ст.142 ЦПК України, суд враховує ухвалення рішення на користь позивача у зв`язку з визнанням відповідачами позову до початку розгляду справи по суті, а тому вважає за необхідне повернути позивачеві 50% судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 454 грн. 00 коп. згідно з квитанцією № від 24 березня 2021 року, а інші 50% судового збору (454 грн. 00 коп. відповідно) - стягнути з відповідачів на її користь, з кожного окремо в рівних частках, тобто по 227 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст.4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 142, ч.2 ст.247, 258-259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Виконавчий комітет Саксаганської районної місті ради, представлений органом опіки та піклування, Виконавчий комітет Тернівської районної місті ради, представлений органом опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав у відношенні їх малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з державного бюджету судовий збір в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , судовий збір в сумі 227 (двісті двадцять сім) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , судовий збір в сумі 227 (двісті двадцять сім) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дати складання рішення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Виконавчий комітет Саксаганської районної у місті ради, , юридична адреса: вул. Володимира Великого, буд.32, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область.

Виконавчий комітет Тернівської районної у місті ради, , юридична адреса: вул. Короленка, буд.1-а, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область.

Відповідно до ч.6 ст.259 ЦПК України, якщо справа розглянута у порядку загального позовного провадження, залежно від складності справи складання повного рішення суду може бути відкладено на строк - не більш як 10 днів з дня закінчення розгляду справи.

Повне рішення у справі складено та підписано без проголошення 07 листопада 2022 року.

Суддя А.В. Ткаченко