Справа № 183/249/21
№ 2-о/183/14/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2022 року міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючої судді Сороки О.В.,

секретаря судових засідань Краснянської Д.О.,

розглянувши, в порядку окремого провадження, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Новомосковська районна державна нотаріальна контора, про встановлення факту, що має юридичне значення,-

встановив:

У січні 2021 року ОСОБА_1 до суду з заявою, в якій просить встановити факт його проживання зі спадкодавцем ОСОБА_2 , на час відкриття спадщини.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначає, що являється рідним братом ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Факт родинних відносин між ними встановлений рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 грудня 2019 року.

Його брат помер в с.Василівка Новомосковського району Дніпропетровської області, реєстрація смерті здійснена Василівською сільською радою Новомосковського району Дніпропетровської області.

ОСОБА_2 набув за життя право власності на земельну ділянку (пай), що розташована на території Василівської сільської ради Новомосковського району, надана була спадкодавцеві для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Заявник наполягає на тому, що являється єдиним спадкоємцем після смерті свого брата, тому за місцем відкриття спадщини звернувся до Новомосковської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину.

ОСОБА_1 зазначає, що на момент смерті свого брата він разом з ним проживав в АДРЕСА_1 , а тривалий час разом проживали в АДРЕСА_2 .

Звернувшись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Підставою відмови слугувало те, що заявник пропустив строк прийняття спадщини, встановлений ст.. 1270 ЦК України, а із наданих документів не вбачається факту спільного проживання зі спадкодавцем.

Така ситуація виникла через те, що з братом вони зареєстровані за різними адресами, однак заявник доводить в судовому порядку, що на момент відкриття спадщини він постійно проживав зі спадкодавцем

19 січня 2021 року протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області - визначено головуючим суддею у даній справі суддю Сороку О.В.

Ухвалою суду від 20 січня 2021 року відкрите провадження у справі, ухвалою суду від 04 листопада 2021 року витребувано в Новомосковській районній державні нотаріальній конторі копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заявник в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою, у якій просить справу розглянути у його відсутність, заяву підтримав.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома, однак його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.

Суд, дослідивши докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступних висновків.

Обставини встановлені судом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , являється рідним братом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що свідчить копія рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 грудня 2019 року у справі № 204/5081/19 (а.с. 12-13).

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим виконавчим комітетом Василівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області (а.с. 9).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина у виді земельної частки (паю), що розташований на території Васильвської сільської ради, про що свідчить копія Державного акту сергі І-ДП № 130051, наяввного в матеріалах спадкової справи.

З копії спадкової справи за № 195/2014, заведеної після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , вбачається, що з заявою про прийняття спадщини звернувся ОСОБА_1 .

Постановою нотаріуса від 26.05.2014 року заявникові відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 .

Відповідно до статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України - окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Положеннями п.5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Статтею 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Статтею 3 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до частини першої статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з частинами першою-другою статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця.

Відповідно до статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Звертаючись до суду з заявою про встановлення факту проживання зі спадкодавцем, ОСОБА_4 посилалася на те, що на момент відкриття спадщини він проживав разом зі своїм братом, спільно вели господарство, мали взаємні права та обов`язки, саме він є тією особою, який прийняв спадщину, жодних вимог позовного характеру заявник не пред`явив, так як від встановленого юридичного факту, про який просить заявник, не залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав.

Зазначене повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною у постановах від 26 червня 2019 року у справі № 686/14490//16-ц, від 09 вересня 2020 року у справі № 523/17692/17.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

На підтвердження обставин щодо спільного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини суду подано довідку Василівського старостинського округу Губиниської селищної ради, у відповідності до якої ОСОБА_1 станом на 28.02.2010 року проживав без реєстрації в АДРЕСА_1 , разом зі своїм братом ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Детальний аналіз зазначених вище документів, виданих компетентними органами та зареєстрованими у встановленому порядку, доводить суду той факт, що заявник на час відкриття спадщини постійно проживав зі спадкодавцем ОСОБА_2 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 . При цьому, вимоги заявника підтверджуються належними допустимими та достовірними доказами, доданими до заяви та підтверджують обставини, на які посилається заявник.

Аналізуючи вищенаведене суд приходить до висновку про обґрунтованість поданої заяви та необхідність її задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 5-8, 10-11, 27, 31, 57-61, 88, 212-215, 293, 294, 315-319 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , - задовольнити

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), проживав на час відкриття спадщини з рідним братом - спадкодавцем ОСОБА_2 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 .

.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Сорока.