Провадження № 2/344/2926/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

22 листопада 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Бабій О.М.

секретаря Кочержук З.В.,

розглянувши у загальному порядку у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості кредитором спадкодавця. Позов вмотивовано тим, що 05.02.2016 року між позивачем та ОСОБА_3 укладено договір №б/н, шляхом підписання заяви, ОСОБА_3 отримав у позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Вказує, що позичальник помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідачі є спадкоємцями померлого. Тому, просив стягнути з відповідачів заборгованість, яка становить 9233,29 гривень, на підставі статті 1282 ЦК України.

В судові засіданні представник позивача не з`являвся, в позовній заяві просив проводити розгляд справи за відсутності представника.

Відповідачі у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, шляхом направлення повісток на адресу реєстрації місця проживання. Причину неявки суду не повідомлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом стягнення з спадкоємця боржника заборгованості за кредитним договором.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 відповідно до кредитного договору б/н від 05.02.2016 року отримав в ПАТ КБ «Приватбанк» кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Із вказаної заяви не вбачається яку суму кредиту отримав ОСОБА_3 чи який кредитний ліміт йому встановлено, який розмір відсотків встановлено за користування кредитом у випадку його отримання, термі дії картки також не вказано.

Згідно довідки виданої позивачем ОСОБА_3 видано картку, дата відкриття 28.11.208, термін дії: 09/22.

В порядку статті 84 ЦПК України судом витребувано матеріали спадкової справи, та встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.119).

20 липня 2021 року ОСОБА_2 подано до Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за законом, після смерті сина ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з 1/4 частки квартири АДРЕСА_1 (а.с.145).

25.06.2021 року АТ КБ «ПриватБанк» направлено державній нотаріальній конторі претензію кредитора в порядку ст. 1281 ЦК України (а.с.80).

02 серпня 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» отримано відповідь від Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори, за змістом якої повідомлено, що претензія кредитора отримана, вимоги ст.. 1281, 1282 ЦК України спадкоємцям буде роз`яснено (а.с.84).

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Згідно із статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина 1 статті 1268 ЦК України).

Дії, які свідчать про прийняття спадкоємцем спадщини, визначені у частинах 3 і 4 статті 1268, статті 1269 ЦК України.

Так, згідно з частиною 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого частиною 3 статті 1268 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше.

У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

При вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника.

Вказану правову позицію викладено в постанові КЦС ВС у справі № 496/4489/16-ц від 23 жовтня 2019 року.

Пунктом 32 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року № 5 встановлено, що при вирішенні спорів щодо виконання зобов`язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати таке. З урахуванням положення ст.1282 ЦК України, спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. При вирішенні спору про стягнення з спадкоємців коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Аналіз зазначених норм права дає можливість зробити висновок про те, що спадкоємці можуть задовольняти вимоги кредиторів лише: у разі прийняття майна у спадщину; у межах вартості успадкованого майна; у розмірі, яка виникла за життя спадкодавця.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

В статті 13 ЦПК України зазначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, АТ КБ «ПриватБанк», як позивач, зобов`язаний довести, що саме відповідачі є спадкоємцями померлого, прийняли після нього спадщину та вартість майна, прийнятого спадкоємцями у спадщину.

Судом витребувано спадкову справу за клопотанням представника позивача та встановлено, що в дійсності відповідачка ОСОБА_2 є спадкоємицею померлого боржника та прийняла спадщину.

Судом також встановлено, що ОСОБА_1 не подавав державному нотаріусу ні заяви про прийняття спадщини за законом, ні заяви на видачу свідоцтва про право на спадщину.

Батько померлого ОСОБА_3 ОСОБА_4 10.08.2021 подав заяву про відмову від прийняття спадщини за законом (а.с.136 зв.)

Спадкування відбулось за законом, тобто згідно черговості визначеної ЦК України.

Отже, єдиним спадкоємцем померлого ОСОБА_3 є його мати ОСОБА_2 , яка прийняла спадщину.

Так, мати та батько за змістом статті 1261 ЦК України належать до першої черги спадкування. В той час, як відповідач ОСОБА_1 є рідним братом померлого спадкодавця, а отже за змістом ст. 1262 ЦК України належить до другої черги спадкоємців за законом.

У даному випадку позивач мав пред`явити позов до належного відповідача спадкоємця першої черги за законом, якій видано свідоцтво про право на спадщину, в межах вартості успадкованого майна.

Тому, суд дійшов до переконання, що ОСОБА_1 не є належним відповідачем в справі, вимоги пред`явлені до нього безпідставно, тому в цій частині позов не обґрунтовано належними правовими підставами.

Щодо вимог до відповідачки ОСОБА_2 суд приходить до висновку, що вимоги обґрунтовано належними правовими підставами, з огляду на наступне.

Згідно ст.1281 ЦК України встановлено, що кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц зробила наступний правовий висновок.

Оскільки зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України.

Згідно вимог ч.3 ст.1281 ЦК України, якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Незважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов`язання, спадкодавець систематично порушував строки сплати кредиту, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором та випискою за договором.

Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у встановлений договором строк.

Позивачем станом на дату смерті проведено розрахунок заборгованості за кредитним договором, відповідно до якого нараховано всю суму заборгованості померлого спадкодавця за кредитними зобов`язаннями, що становить 9233,29 гривень, яка складається з: 9233,29 гривень заборгованості за тілом кредиту.

Згідно ч. 2 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Так, відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Доказів погашення заборгованості за кредитним договором, та виконання обов`язку визначеного ч.2 ст. 1282 ЦК України та проведення одноразового платежу відповідачка суду не надала.

Судом встановлено, що відповідачка прийняла спадщину, що складається з 1/4 частки квартири.

Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором відповідачкою не представлено суду. Заяв про застосування строків позовної давності до суду не направлено.

Будь-яких доказів, що вартість успадкованого майна не співмірна із заявленими позовними вимогами суду не надано.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги до відповідача ОСОБА_1 не обґрунтовано, вказана особа не є належним відповідачем, вимоги до ОСОБА_2 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому з відповідачки слід стягнути 2481 грн. судового збору на користь позивача.

На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 263, 1054, 1218, 1268, 1281, 1282, Цивільного Кодексу України, керуючись ст. ст. 12, 13, 77-81, 141, 247, 259, 263-265, 268, 273, 279, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 в користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», місцезнаходження якого: м. Київ, вул. Грушевського, буд. № 1 «Д», , заборгованість за кредитним договором № б/н від 05.02.2016 року, в розмірі 9233,29 гривень та 2481 гривень витрат по оплаті судового збору.

В частині вимог позову до ОСОБА_1 відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст судового рішення складено та підписано 25.11.2022 року.

Суддя Бабій О.М.