Провадження № 22-ц/811/1406/22 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Мікуш Ю.Р.

Суддів: Приколоти Т.І.,Савуляка Р.В.

секретар Салата Я.І.

розглянувши у м. Львові в порядку спрощеного провадження без участі учасників справу 463/14607/21 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Яцишина Івана Володимировича на рішення Личаківського районного суду м.Львова від 04 квітня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 , фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , третя особа Головне управління Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області про захист прав споживачів, стягнення майнової та моральної шкоди,-

в с т а н о в и в :

24 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідачів про стягнення з ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 на його користь майнової шкоди у розмірі 65 881,46 гривень та моральної шкоди у розмірі 100 000,0 гривень.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що під його супроводом 07 липня 2021 року група учнів 11 класу НВК № 12 м. Коростень перебувала у відпочинковому комплексі «Вілла Затишна» у с. Микуличин Яремчанського району Івано-Франківської області, в програму якого було включене триразове харчування. Вся група обідала борщем гуцульським, після чого 13 осіб, з яких 12 дітей віком до 18 років, були госпіталізовані до Яремчанської міської лікарі Надвірнянського району Івано-Франківської області з діагнозом харчова токсикоінфекція. Внаслідок спалаху інфекційного захворювання проведено відповідні лабораторні дослідження, за наслідками яких виявлено умовно-патогенну мікрофлору у пробі борщу та в змиві з поверхні кухонного столу для приготування їжі, а обставинами, що сприяли виникненню спалаху, є порушення технології приготування їжі, недотримання санітарних правил на об`єкті, порушення вимог дезрежиму. Після цих подій відносно адміністрації закладу видано припис та розпорядження про заборону здійснення обігу харчових продуктів на потужності у відпочинковому комплексі терміном на 10 днів та складено два протоколи про адміністративне правопорушення. У зв`язку із захворюванням 13 осіб, ним витрачено грошові кошти на придбання медичних препаратів на загальну суму 12 957,0 гривень, відбувся дводенний простій автобуса, що потягнуло за собою необхідність здійснення плати в сумі 47 500,0 гривень та учні не змогли повернутись додому запланованим поїздом, внаслідок чого ним оплачені квитки у розмірі 5 423,76 гривень. Загальний розмір заподіяної йому майнової шкоди становить 65 881,46 гривень, які просить стягнути з відповідачів. Крім того, зазначені обставини засмутили дітей та завдали батькам душевних страждань. Моральну шкоду він оцінює у розмірі 100 000,0 гривень, яку також просить стягнути з відповідачів на його користь.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 04 квітня 2022 року у позові відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 5 000,0 гривень (п`ять тисяч гривень 00 копійок) витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду оскаржив представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Яцишин І.В.

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду постановлене з порушенням норм матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи. Вказує, що у зв`язку із захворюванням, спричиненим протиправними діями та неналежним виконанням своїх обов`язків відповідачами та їх працівниками, недотриманням норм санітарного законодавства, 13 осіб госпіталізовано, витрачено грошові кошти на придбання медичних препаратів на загальну суму 12957,70 гривень, відбувся простій автобуса (2 дні), котрий чекав на всю групу учнів. Для відновлення здоров`я на лікування та придбання медикаментів та транспортні витрати, які виникли у зв`язку із госпіталізацією ним було витрачено 65 881,46 грн. Вказані витрати в основному поніс він та не полишав неповнолітніх у закладі охорони здоров`я та організував відправлення дітей додому.

Зазначає, що внаслідок вказаного захворювання, в учнів був зіпсований випускний. Усі вказані обставини дуже засмутили дітей та завдали батькам душевних страждань, які позивач оцінює в розмірі 100 000,00 грн.

Вважає, що повністю доведено причино-наслідковий зв`язок між вживанням страв приготованих в умовах «Вілли Затишної» та харчовими отруєннями.

Посилається на те, що після моніторингу інформаційного порталу «Судова влада» було виявлено постанову Яремчанського міського суду Івано-Франківської області відповідно до якої ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за обіг непридатних харчових продуктів.

Вказує також, що оскільки він не володіє знаннями у галузі права, змушений був укласти договір доручення про надання правової допомоги з адвокатом Яцишин І.В., гонорар якого згідно договору становить 4 000,00 (чотири тисячі) гривень та при стягненні коштів з відповідачів - гонорар успіху адвоката становить 20% від загальної суми відшкодування.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

На виконання вимог ст.360 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту ЦПК) представником відповідача ФОП ОСОБА_2 -адвокатом Сторожуком А.Л. надано відзив на апеляційну скаргу.

У відзиві представник відповідача-адвокат Сторожук А.Л. зазначає, що вважає рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим, доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки обставин. Просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Згідно ухвали Львівського апеляційного суду від 01 липня 2022 року відкрито апеляційне провадження у справі та відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК ухвалено розглядати справу без повідомлення учасників.

Враховуючи клопотання представника відповідача-адвоката Сторожука А.Л., судом 27 вересня 2022 року ухвалено проводити судове засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. В ухвалі зазначено, що попередити Сторожука А.Л. , що відповідно до ч.5 ст.212 ЦПК ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.

Так як представник відповідача-адвокат Сторожук А.Л. не вийшов на зв`язок, суд ухвалив, що із врахуванням того, що справа малозначна, останній не вийшов на зв`язок, ризик відсутності зв`язку несе особа, яка заявила клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції , суд апеляційної інстанції вжив усіх заходів для участі представника в судовому засіданні, проводити розгляд справи без учасників у спрощеному провадженні.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно частини першої ст.367 ЦПК суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення суду слід залишити без змін.

Матеріалами справи та судом встановлено, що 07 липня 2021 року група учнів 11 класу НВК № 12 м. Коростень перебували у відпочинковому комплексі «Вілла Затишна» у с. Микулинич Яремчанського району Івано-Франківської області. Учнів супроводжував позивач та ще декілька осіб.

У вказаному відпочинковому комплексі свою підприємницьку діяльність здійснює відповідач ФОП ОСОБА_2 , що стверджується договором оренди житлового будинку № 01/21 від 30 червня 2021 року (а.с.108-110).

Відомості про ФОП ОСОБА_2 також внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що стверджується відповідною випискою (а.с.106). Основний вид економічної діяльності - діяльність готелів і подібних засобів тимчасового розміщування.

Ввечері 07 липня 2021 року група відпочиваючих у кількості 13 осіб, із яких 12 дітей були госпіталізовані до Яремчанської міської лікарні Надвірнянського району Івано-Франківської області. Відповідно до медичних документів у кожного з дітей діагностовано харчову токсикоінфекцію (а.с.11-35).

Внаслідок зазначеного інциденту третьою особою проведено позаплановий захід державного контролю, за результатами чого встановлено ряд порушень чинного законодавства у сфері якості та безпечності харчових продуктів. Відомості про такі порушення відображені в експертних висновках, складених Івано-Франківською регіональною державною лабораторією державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (а.с.80-85).

Позивач долучив до матеріалів справи копії квитанцій про придбані ліки, квитанції про оплату простою автобуса та про оплату квитків. З метою стягнення вказаних сум, які позивач пов`язує з майновою шкодою, останній звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовної вимоги про стягнення майнової шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що виключно особи, чиєму ушкодженню було завдано шкоди вправі вимагати її відшкодування і єдиним винятком з цього правила є відшкодування шкоди законним представникам малолітніх або неповнолітніх потерпілих. Однак, у справі яка розглядається, позивач не є законним представником неповнолітніх потерпілих, чиєму здоров`ю було завдано шкоди внаслідок харчової токсикоінфекції.

Колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції погоджується та вважає його законним та справедливим .

Відповідно до частин першої-третьої статті 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (частини перша, друга статті 1166 ЦК України).

За змістом зазначених правових норм майнова шкода є безпосереднім наслідком протиправних дій чи бездіяльності, а право на її відшкодуванню виникає лише за умови, якщо така шкода заподіяна особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також майну фізичної чи юридичної особи.

Поняття особистого немайнового права фізичної особи визначено у статті 269 ЦК України, за змістом якої особисті немайнові права належать кожній фізичній особі від народження або за законом. Особисті немайнові права фізичної особи не мають економічного змісту. Особисті немайнові права тісно пов`язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитися від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав. Особистими немайновими правами фізична особа володіє довічно.

Серед видів особистих немайнових прав фізичної особи згідно статті 270 ЦК України виділяють, серед іншого, право на охорону здоров`я, зміст якого розкривається у статті 283 ЦК України. Відповідно до частини другої цієї статті, охорона здоров`я забезпечується системною діяльністю державних та інших організацій, передбаченою Конституцією України та законом.

Відповідно до частини першої статті 272 ЦК України, фізична особа здійснює особисті немайнові права самостійно. В інтересах малолітніх, неповнолітніх, а також повнолітніх фізичних осіб, які за віком або за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої особисті немайнові права, їхні права здійснюють батьки (усиновлювачі), опікуни, піклувальники.

Аналіз положень статті 269, 270, 272, 283 ЦК України свідчить про те, що шкода, яка заподіяна особистим немайновим правам фізичної особи, в тому числі шляхом ушкодження здоров`я, відшкодовується саме такій особі, яка здійснює свої особисті немайнові права самостійно і у вказаних деліктних правовідносинах набуває статусу потерпілого одразу після заподіяння їй такої шкоди.

Вказане узгоджується з приписами спеціальної норми, яке регламентує порядок відшкодування шкоди, завданої іншим ушкодженням здоров`я.

З врахуванням вищенаведеного, суд першої інстанції правильно зазначив, що позивач ОСОБА_1 не є ймовірним суб`єктом права на відшкодування шкоди, заподіяного ушкодженням здоров`я, оскільки належними позивачами у даній справі можуть бути безпосередні потерпілі чи їх законні представники.

При цьому, колегія суддів погоджується з тим, що вказані висновки в однаковій мірі стосуються як вимоги про відшкодування витрат на придбання медичних препаратів на загальну суму 12957,0 гривень так і вимоги про відшкодування витрат за дводенний простій автобуса в сумі 47500,0 гривень, а також витрат на оплачені квитки у розмірі 5423,76 гривень, оскільки за змістом позовних вимог зазначена вище шкода пов`язана з ушкодженням здоров`я, тобто заподіяна особистим немайновим правам фізичних осіб.

Суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у стягненні моральної шкоди на користь позивача, з огляду на те, що у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження заподіяння моральної шкоди саме позивачу.

Зокрема, за частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

При цьому, відповідно до пункту 2 частини другої статті 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Однак, у справі яка розглядається немає жодного доказу, що потерпілі, в яких безпосередньо було діагностовано харчову токсикоінфекцію, є членами сім`ї чи близькими родичами позивача, а відтак, факт їхнього захворювання не міг спричинити для позивача моральну шкоду. Доказів заподіяння моральної шкоди саме позивачу, судом першої інстанції не здобуто, відтак суд апеляційної інстанції повністю погоджується з висновками суду першої інстанції.

Враховуючи те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, підстав для скасування оскаржуваного рішення немає.

Європейський суд з прав людини прописав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст.375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч.5 ст.268 ЦПК).

Керуючись ст. 367ч.1; п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375; 383; 384; 389-391ЦПК України,- суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Яцишина І.В. залишити без задоволення.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 04 квітня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст. ст. 389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 22 листопада 2022 року.

Головуючий суддя Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк