Провадження №2/521/1720/22
15 вересня 2022 року місто Одеса
Малиновський районний суд міста Одеси в складі:
головуючий суддя Плавич І.В.,
секретар судового засідання Неділько О.В.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт», третя особа Приватний нотаріус Івано Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-
Позивача звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт», третя особа Приватний нотаріус Івано Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що з Єдиного реєстру боржників позивач дізналася про те, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляка Валерія Миколайовича перебуває виконавче провадження №64867769 з примусового виконання виконавчого напису № 1495, виданого 17.02.2021 року приватним нотаріусом Івано Франківського міського нотаріального округу Личук Тарасом Володимировичем, про стягнення з неї на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінрайт» заборгованості за кредитним договором.
Про існування вказаного напису та про його зміст позивач дізналася після того, як представник отримав відповідь на запит про отримання копій документів виконавчого провадження №64867769, а саме 02 грудня 2021 року, що підтверджується копіями матеріалів виконавчого провадження.
При вчинені оскаржуваного виконавчого напису нотаріус не отримував від позивача первинні документи щодо видачі кредитних коштів та здійснення їх часткового погашення, тобто у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем є безспірним.
Виходячи зі змісту оскаржуваного виконавчого напису, стягненню підлягає заборгованість за Кредитним договором №999-00031514/1 від 29.11.2012 року, укладеного між ПАТ «ІМЕКСБАНК» та ОСОБА_1 , і зі змісту договору (а саме п.1.3) слідує, що дата остаточного повернення овердрафту 28.11.2015 року, але у виконавчому написі зазначено, що стягнення заборгованості проводиться за період з 09.02.2018 року по 08.02.2021 року.
Крім того, вимоги до оформлення виконавчого напису, передбачені чинним законодавством України, приватним нотаріусом не були виконані. Вищезазначені обставини стали причиною звернення до суду з відповідним позовом.
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси у вказаній справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження.
Позивач та його представник позовні вимоги підтримують в повному обсязі.
Відповідач процесуальним правом надання відзиву не скористався.
Треті особи пояснень по суті спору не надали.
У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України.
Згідно ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Дослідивши матеріали справи, наявні докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.
Судом встановлено, що 17.02.2021 року приватний нотаріус Івано Франківського міського нотаріального округу Івано Франківської області Личук Т.В. вчинила виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №1495, про стягнення з позивача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт» заборгованість, що виникла за Кредитним договором №999-00031514/1 від 29.11.2012 року, з усіма додатками та додатковими угодами, який укладений між Публічним Акціонерним Товариством «Імексбанк» та ОСОБА_1 .
Правонаступником усіх прав та обов`язків АТ «Імексбанк» за вказаним кредитним договором є ТОВ «ФК «Фінрайт» на підставі Договору №126 про відступлення прав вимоги від 31 березня 2020 року.
Стягнення заборгованості здійснюється за період з 09 лютого 2018 року по 08 лютого 2021 року.
Сума заборгованості складається з:
-простроченої заборгованості за кредитом 19 528 (дев`ятнадцять тисяч п`ятсот двадцять вісім) грн. 84 коп.
-заборгованість за відсотками -23 513 (двадцять три тисячі п`ятсот тринадцять) грн. 12 коп.;
-заборгованість за штрафами 0 (нуль) грн. 00 коп.
-заборгованість за комісією 23 159 (двадцять три тисячі сто п`ятдесят дев`ять) грн. 77 коп.
Загальна сума заборгованості становить 66 201 (шістдесят шість тисяч двісті один) грн. 73
коп. та сума плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису 500 (п`ятсот) грн. 00 коп.
Постановою приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Притуляком В.М. від 17.03.2021 року відкрито виконавче провадження щодо виконання виконавчого напису №1495 від 17.02.2021 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінрайт» заборгованість у загальному розмірі 66 201 (шістдесят шість тисяч двісті один) грн. 73 коп. та сума плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису 500 (п`ятсот) грн. 00 коп.
Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат», нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.
Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).
Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.
У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).
Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та в Порядку вчинення нотаріальних дій.
При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.
За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається шляхом надіслання банком письмової вимоги боржнику про усунення порушень.
Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.
Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів, а перевіряє доводи боржника в повному обсязі й встановлює, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі №6-887цс17.
Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, передбачено порядок вчинення виконавчих написів.
Згідно з пунктом 1.1. вказаної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.
Пунктом 1.2. Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, який встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно з пунктом 3.1 вказаної Глави, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.
Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.
При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).
Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, віднесено до таких документів нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.
Доказів того, що при вчиненні напису нотаріус отримував від ТОВ «ФК «Фінрайт» нотаріально посвідчений кредитний договір, укладений між банком та позивачем, суду не надано, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.
Аналогічна позиція закріплена в постанові Верховного Суду від 15.04.2020 року у справі № 158/2157/17.
Більш того, однією з умов вчинення виконавчого напису, згідно зі статтею 88 Закону України «Про нотаріат», є та обставина, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.
З тексту кредитного договору №999-00031514/1 від 29.11.2012 року, укладеного між ПАТ «ІМЕКСБАНК» та ОСОБА_1 , а саме п.1.3 слідує, що дата остаточного повернення овердрафту 28.11.2015 року, тоді як виконавчий напис вчинений 17 лютого 2021 року, тобто поза межами строку позовної давності.
Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Вказані обставини відповідачем жодними доказами не спростовано.
Що стосується вимоги позивача про стягнення витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За змістом ч.ч.1, 2, 3 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Як вбачається з наданих до суду матеріалів, позивачем не надано доказів щодо здійснених ним витрат на правову допомогу, ані акту виконаних робіт, ані рахунків.
Таким чином позовні вимоги в даній частині не підлягають задоволенню.
Згідно з ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 908,00 грн. на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 15, 16, 18, 526 ЦК України, ст.ст. 34, 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», ст.ст. 12,13, 81, 141, 259, 264, 268, 273, 280, 284, 354 ЦПК України, суд
Позовні вимоги позивача ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт», третя особа Приватний нотаріус Івано Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити частково.
Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №1495, вчинений 17.02.2021 року, приватним нотаріусом Івано Франківського міського нотаріального округу Івано Франківської області Личук Т.В. про стягнення з позивача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт» заборгованість, що виникла за Кредитним договором №999-00031514/1 від 29.11.2012 року, з усіма додатками та додатковими угодами, який укладений між Публічним Акціонерним Товариством «Імексбанк» та ОСОБА_1 .
Правонаступником усіх прав та обов`язків АТ «Імексбанк» за вказаним кредитним договором є ТОВ «ФК «Фінрайт» на підставі Договору №126 про відступлення прав вимоги від 31 березня 2020 року.
Стягнення заборгованості здійснюється за період з 09 лютого 2018 року по 08 лютого 2021 року.
Сума заборгованості складається з:
-простроченої заборгованості за кредитом 19 528 (дев`ятнадцять тисяч п`ятсот двадцять вісім) грн. 84 коп.
-заборгованість за відсотками -23 513 (двадцять три тисячі п`ятсот тринадцять) грн. 12 коп.;
-заборгованість за штрафами 0 (нуль) грн. 00 коп.
-заборгованість за комісією 23 159 (двадцять три тисячі сто п`ятдесят дев`ять) грн. 77 коп.
Загальна сума заборгованості становить 66 201 (шістдесят шість тисяч двісті один) грн. 73
коп. та сума плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису 500 (п`ятсот) грн. 00 коп.
В решті заявлених позовних вимогах відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повні відомості про учасників справи згідно ст. 265 ч.5 п.4 ЦПК України:
Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ).
Суддя: І.В. Плавич