ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/1834/21 Номер провадження 22-ц/814/4479/22Головуючий у 1-й інстанції Тімошенко Н.В. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - судді - доповідача Дорош А.І.

Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.

при секретарі Коротун І.В.

переглянув у судовому засіданні в м. Полтаві за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Маліннікової Дар`ї Костянтинівни

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 28 червня 2022 року, ухвалене суддею Тімошенко Н.В., повний текст рішення складено - дата не вказана

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди , -

В С Т А Н О В И В:

13 липня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Полтави з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якому просив суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь матеріальну шкоду у розмірі 44 874,24 грн., завдану колісному ТЗ внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, моральну шкоду у розмірі 6 000 грн., судовий збір у розмірі 908,00 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розміру 6 100,00 грн., витрати на проведення автотоварознавчого експертного дослідження колісного ТЗ у розмірі 3 922,56 грн.

Позовна заява мотивована тим, що внаслідок ДТП, яка мала місце 03.11.2020 р. о 11 год. 47 хв., відповідач ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Volkswagen Jetta», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Європейська, 113, у м. Полтаві, скоїла зіткнення з автомобілем позивача марки «Renault Megane», д.н.з. НОМЕР_2 . Відповідальність відповідача згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-200724838 від 25.07.2020 року застрахована у Товаристві з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» та відповідно до листа останнього вих.№ 530 від 29.01.2021 року була нарахована страхова виплата у розмірі 40 529,18 грн., з яких, як зазначає позивач, на момент пред`явлення позову до суду було виплачено лише 15 000 грн. Крім того, позивач вважає, що неправомірними діями відповідача йому завдана моральна шкода, яка полягає у душевних та моральних стражданнях, пов`язаних з пошкодженням його автомобіля, втраті психологічної рівноваги внаслідок порушення сталого побуту, життєвих зв`язків, у додаткових зусиллях, які необхідно було докласти для відновлення його порушеного права.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 10.11.2021 року клопотання представника позивача про передачу справи за підсудністю - задоволено, дану цивільну справу передано за підсудністю до Октябрського районного суду м. Полтави (а.с. 82).

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 28 червня 2022 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди- задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальна шкода в сумі 2 000,00 грн.

В іншій частині позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди - відмовлено.

У задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди - відмовлено у повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 36,32 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у сумі 244 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідач має нести відповідальність за майнову шкоду виключно в межах розміру франшизи 2 000 грн., оскільки розмір відповідальності страхової компанії складає суму, яка дорівнює різниці між сумою витрат позивача на відновлювальний ремонт та сумою франшизи, тому позов в частині стягнення матеріальної шкоди підлягає частковому задоволенню у розмірі 2 000 грн.

В частині позовних вимог про стягнення моральної шкоди, то судом першої інстанції встановлено, що всупереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що погіршення здоров`я відбулось саме через ДТП та позивачем не обґрунтовано, у чому полягає завдана моральна шкода, не наведено обставин, які свідчать про завдання душевних страждань у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, у зв`язку суд прийшов до висновку про те, що вимога про відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягає.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Маліннікова Д.К. просить рішення суду першої інстанції скасувати з підстав порушення судом норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі

Апеляційна скарга мотивована тим, що неодержання потерпілим страхового відшкодування за договором (або його одержання, якщо страхового відшкодування недостатньо для повного покриття шкоди) не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. Деліктне зобов`язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, не припинилося виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України), і особа, яка завдала шкоди, зобов`язана відшкодувати потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Також вказує, що страхове відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Зазначає, що сам по собі факт пошкодження майна особи та винна поведінка відповідача у справі є підставою для відшкодування моральної шкоди за наявності причинно-наслідкового зв`язку, що не було враховано судом першої інстанції.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що згідно повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду відповідно до ст. 33 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 03.11.2020 року о 11 год. 47 хв. відповідач ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Volkswagen Jetta», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Європейська, 113, у м. Полтаві, скоїла зіткнення з автомобілем позивача марки «Renault Megane», д.н.з. НОМЕР_2 , відповідно до якого відповідач ОСОБА_2 свою вину визнала (а.с. 18,76).

Відповідальність відповідача згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-200724838 від 25.07.2020 року застрахована у Товаристві з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» (а.с. 21).

Відповідно до розрахунку страхового відшкодування від 29.01.2021 року матеріальний збиток, завданий власнику транспортного «Renault Megane», д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок пошкодження при ДТП, склав 40 529,18 грн. (вартість відновлювального ремонту без урахування значення коефіцієнту фізичного зносу складає 91 464,48 грн., а з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 51 635,01 грн.) (а.с. 23).

Відповідно до історії руху коштів по картковому рахунку позивача, починаючи з 23.09.2020 року по 22.04.2022 року, ТДВ «Міжнародна страхова компанія» здійснила часткову виплату страхового відшкодування у сумі 15 000,00 грн. на картковий рахунок позивача (а.с. 43-46).

Таким чином вбачається, що на даний час ТДВ «Міжнародна страхова компанія» не відшкодувала у повній мірі матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_1 , завдану в ДТП, що сталася 03.11.2020 року.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 погодився із сумою страхового відшкодування у розмірі 40 529,18 грн., у подальшому не повідомляв страхову компанію про незгоду з таким розміром відшкодування. На підставі цієї угоди страховою компанією здійснено розрахунок страхового відшкодування та складено страховий акт на суму 40 529,18 грн. Страховою компанією частково сплачено позивачу погоджене позивачем страхове відшкодування. Матеріали справи не містять жодних даних про відмову страхової копанії від виплати суми страхового відшкодування.

Отже, у даному випадку позивач добровільно погодився на суму страхового відшкодування від страхової компанії, яка, в свою чергу, діяла без погодження із страхувальником, тобто відповідачем. Такі дії позивача та страхової компанії фактично призвели до перекладання відповідальності страховика на страхувальника, що не відповідає змісту договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

За полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-200724838 від 25.07.2020 року розмір франшизи складає 2 000 грн.

Апеляційний суд у складі колегії суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині стягнення матеріальної шкоди у розмірі 2 000 грн. та в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, виходячи з наступного.

Предметом даного спору є стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди у розмірі 44 874,24 грн., завданої колісному ТЗ внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, моральної шкоди у розмірі 6 000 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів під керуванням сторін сталася 03.11.2020 року. З пояснювальної записки ОСОБА_2 від 03.11.2021 року (а.с. 55) вбачається, що ОСОБА_2 визнала свою провину у ДТП.

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Volkswagen Jetta», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 на час ДТП була застрахована згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-200724838 від 25.07.2020 року у Товаристві з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія», строк дії якого з 26.07.2020 року по 25.07.2021 року, та відповідно до умов полісу ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, становить 130 000 грн., розмір франшизи - 2 000 грн. (а.с. 21).

Згідно листа ТДВ «Міжнародна страхова компанія» №530 від 29.01.2021 року на ім`я ОСОБА_1 «Про погодження розміру страхового відшкодування» сума страхового відшкодування склала 40,529,18 грн. (а.с. 23), тобто в межах передбаченого ліміту за шкоду, заподіяну майну, яка становить 130 000 грн.

Позивач ОСОБА_1 зазначає, що ТДВ «Міжнародна страхова компанія» із погодженого розміру відшкодування сплатила йому частково вказаний розмір -15 000 грн.

25.02.2021 року за заявою ОСОБА_1 експертом-товарознавцем Поляницею І.В. було проведено автотоварознавче дослідження пошкодженого в ДТП колісного ТЗ Renault Megane, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить позивачу, згідно якого вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу КТЗ на дату дослідження 25.02.2021 року складає 59 874,24 грн. (а.с. 30).

По справі вбачається, що позивач після погодження розміру страхового відшкодування зі страховою компанією ТДВ «Міжнародна страхова компанія» на свій розсуд без участі останньої та учасника ДТП ОСОБА_2 провів автотоварознавче дослідження свого ТЗ, яким була визначена вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу КТЗ на дату дослідження 25.02.2021 року у розмірі 59 874,24 грн., яка є більшою від розміру погодженого страхового відшкодування (40,529,18 грн.), але не перевищує встановлений полісом №ЕР-200724838 від 25.07.2020 року ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну.

Таким чином, позовна вимога, заявлена ОСОБА_1 про стягнення завданої матеріальної шкоди в результаті ДТП у розмірі 44 874,24 грн., складається з різниці сум 59 874,24 грн. - 15 000 грн.

Позивач вважає, що некомпенсованою залишається сума матеріального збитку у розмірі 44 874,24 грн., яка підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 .

Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, висновок суду першої інстанції про те, що позивач намагається перекласти цивільно-правову відповідальність зі страхової компанії на відповідача, є правильним, оскільки страхова компанія визнала свій обов`язок перед позивачем по відшкодуванню завданої шкоди у ДТП, погодила розмір страхового відшкодування 40,529,18 грн. з позивачем, часткового його сплатила у розмірі 15 000 грн, що визнається позивачем, визначена вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу КТЗ на дату дослідження 25.02.2021 року у розмірі 59 874,24 грн. не виходить за межі ліміту 130 тис. грн., у разі неповного відшкодування страховою компанією страхової виплати чи незгоди з його розміром позивач не позбавлений права звернутися до суду з відповідним позовом.

Колегія суддів приходить до висновку, що в частині вимоги про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 44 874,24 грн., висновок суду першої інстанції про відмову у її задоволенні є правильним, оскільки ця вимога не грунтується на вимогах чинного законодавства, тому задоволенню не підлягає.

Крім цього, по справі вбачається, що позивачем не заявлялася вимога про стягнення з відповідача на його користь франшизи у розмірі 2 000 грн. Суд першої інстанції безпідставно вказаний розмір франшизи визнав як спричинену позивачу матеріальну шкоду, яка не відшкодована страховою компанію при визначенні розміру страхового відшкодування, чим вийшов за межі позовних вимог.

Щодо відмови у задоволенні вимоги про стягнення моральної шкоди, то в цій частині колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції допустив невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи; неправильно застосував норми матеріального права та прийшов до помилкового висновку про відмову у позові в цій частині, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення їх прав.

Частина друга вказаної статті передбачає, що моральна шкода, крім іншого, може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна.

Згідно з ч. 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Наявність моральної шкоди доводиться позивачем, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації.

В обґрунтування позовних вимог про відшкодування завданої моральної шкоди позивач посилається на те, що з моменту ДТП, починаючи з 03.11.2020 року, він був позбавлений можливості нормально користуватися автомобілем, який є його власністю, він має родину та роботу, що потребує наявності автомобіля, він вимушений був ремонтувати пошкоджений автомобіль, через дану ситуацію у нього погіршилося самопочуття, посилилися почуття тривоги, почалося безсоння та головні болі, які не пройшли з часом, що стало підставою для звернення до лікарі-невролога, яким було призначена лікування та необхідність проходження додаткового медичного огляду та обстеження, що підтверджується відповідною медичною документацією (а.с. 48-50).

З огляду на доведеність того факту, що внаслідок протиправних винних дій відповідача ОСОБА_2 відбулася ДТП, під час якої було пошкоджено належний позивачу автомобіль, що об`єктивно викликало у нього переживання та порушення звичного способу життя, вимагало часу та зусиль для відновлення попереднього стану, апеляційний суд приходить до висновку про доведеність факту заподіяння позивачу моральної шкоди та наявність підстав для відшкодування моральної шкоди.

Вирішуючи питання щодо розміру грошового відшкодування моральної шкоди, апеляційний суд враховує характер правопорушення, ступінь тяжкості заподіяних внаслідок ДТП наслідків, глибину моральних та душевних страждань позивача внаслідок пошкодження належного йому майна, ставлення до порушення та його наслідків з боку відповідача, факт часткового відшкодування страховою компанією завданої матеріальної шкоди, інших обставини, які мають істотне значення, а також вимоги розумності і справедливості, тому з урахуванням конкретних обставин справи, апеляційний суд визнає, що належною компенсацією завданої позивачу моральної шкоди є розмір 3 000 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що неодержання потерпілим страхового відшкодування за договором (або його одержання, якщо страхового відшкодування недостатньо для повного покриття шкоди) не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною, що деліктне зобов`язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, не припинилося виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України), і особа, яка завдала шкоди, зобов`язана відшкодувати потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика, то ці доводи не заслуговують на увагу, оскільки грунтуються на неправильному тлумаченні положень діючого законодавства у сфері страхування, згідно страхового полісу ліміт відповідальності страховика за шкоду, спричинену майну, становить 130 000 грн., що не перевищує вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу КТЗ на дату дослідження 25.02.2021 року 59 874,24 грн., встановленого автотоварознавчим дослідженням пошкодженого в ДТП колісного ТЗ Renault Megane, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить позивачу, ці вимоги охоплюються розміром ліміту за шкоду, спричинену майну потерпілого, тому відсутні підстави для стягнення її з відповідача на користь позивача.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухвалення нового рішення.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно ст. 382 ч.1 п. 4 п.п. «в» ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно п.2 ч.2 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмовив позові - на позивача.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 сплатив судовий збір у розмірі 908,00 грн. при пред`явленні позову (а.с. 1), за надання правової допомоги у розмірі 6 100 грн. на підставі укладеного договору від 29.04.2021 року з адвокатом Малінніковою Д.К., що підтверджується ордером адвоката на надання правової допомоги, актом виконаний робіт від 14.05.2021 року, розрахунком витрат на професійну правничу допомогу від 14.05.2021 року (а.с. 51-54), також сплатив судовий збір у розмірі 1488,60 грн. за подання апеляційної скарги (а.с.154,165), а всього 8 496,60 грн.

У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог у розмірі 3 000 грн. від загального розміру позовних вимог 50 874,24 грн. відсоток їх задоволення складає 5,9 %, тому підлягають стягненню з відповідача на користь позивача всього пропорційно понесені судові витрати у розмірі 501,30 грн.

Вимога позивача про стягнення з відповідача понесених витрат на проведення автотоварознавчого експертного дослідження колісного ТЗ у розмірі 3 922,56 грн. не підлягає задоволенню, оскільки вказане дослідження було проведене позивачем на власний розсуд, не є належним та допустимим доказом за вище вказаних фактичних обставинах у справі.

Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п. 3,4 ч.1, ч. 2 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1, 2, 368 ч.1, 374 ч.1 п.2, 376, ч.1 п. 3,4, 381 - 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Маліннікової Дар`ї Костянтинівни - задовольнити частково.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 28 червня 2022 року, - скасувати і ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія», про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - відмовити.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «міжнародна страхова компанія», про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,у розмірі 3 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у розмірі 501,30 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її прийняття безпосередньо до суду касаційної інстанції, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25 листопада 2022 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов