Справа № 756/9865/21 Головуючий 1 інстанція- Белоконна І.В.
Проваження № 22-ц/824/9132/2022 Доповідач апеляційна інстанція- Савченко С.І.
П О С Т А Н О В А

іменем України

17 листопада 2022 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Савченка С.І.,

суддів Ігнатченко Н.В., Мережко М.В.,

за участю секретаря Малашевського О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м.Києва від 05 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

У червні 2021 року ОСОБА_2 звернуласядо суду із вказаним позовом, який мотивувала тим, що із 30 червня 2006 року вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню доньку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказувала, що спільне сімейне життя сторін не склалося через різні погляди на сімейне життя та обов`язки, відсутність взаєморозуміння, що призводить до сварок. Тривалий час вони живуть окремим життям та своїми інтересами, а сім`я розпалася. На даний час вони шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Посилаючись на те, що збереження сім`ї неможливе і суперечить інтересам подружжя, просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем 30 червня 2006 року.

Рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 05 листопада 2021 року позов задоволено. Ухвалено розірвати шлюб, укладений між сторонами 30 червня 2006 року.

Не погоджуючись із рішенням суду, відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким у задоволенні позову про розлучення відмовити, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та їх неповне з`ясування, порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права.

Скарга мотивована тим, що відповідач був присутній в судовому засіданні 30 липня 2021 року, де категорично заперечував проти розірвання шлюбу, проте після закінчення засідання позивачка зізналась йому, що цей позов вона подала під психологічним тиском її подруг сусідок, які проживають поряд, щоб чоловік більше приносив грошей. Після відвертої розмови позивачка умовила його не приходити в наступне судове засідання 05 листопада 2021 року, пообіцявши подати заяву про залишення її позову без розгляду, з чим він погодився. Позивачка після засідання 05 листопада 2021 року повідомила його, що їм дали шестимісячний строк на примирення, а потім почалася війна. Про ухвалення судом рішення про розлучення він дізнався лише 14 червня 2022 року. Вважає, що суд не встановив чи

- 2 -

подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить їх інтересам чи інтересам їх дітей, оскільки вони проживають разом і виховують доньку ОСОБА_3 . Як і необгрунтованим є висновок суду, що сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Суд не врахував його думку щодо суті позову, не встановив дійсних обставин справи, чи дійсно збереження шлюбу суперечить інтересам доньки ОСОБА_3 .

Позивачка ОСОБА_2 правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася.

Відповідач ОСОБА_1 належним чином повідомлений про час розгляду справи, що стверджується судовою повісткою, направленою згідно ч.6 ст.128 ЦПК України на вказану ним у скарзі електронну адресу, і повідомленням про її доставлення, до суду не з`явився, причин неявки не повідомив, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Позивачка ОСОБА_2 належним чином повідомлена про розгляд справи за місцем її проживання, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення ОСОБА_1 , який мешкає за цією ж адресою, до суду не з`явилася, причин неявки не повідомила, що не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позов і розриваючи шлюб, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу є неможливим і суперечить інтересам подружжя. При цьому суд виходив з того, що сім`я сторін розпалася, шлюбні відносини між ними припинено, спільного господарства не ведуть, а примирення подружжя є неможливим.

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Згідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом першої інстанції встановлено, що 30 червня 2006 року сторони зареєстрували шлюб, від якого мають доньку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Також, судом встановлено, що сім`я сторін розпалася, шлюбні стосунки між ними припинені. Сторони спільного господарства не ведуть. Шлюб носить формальний характер.

За таких обставин суд обгрунтовано задоволив позов і розірвав шлюб, поскільки в судовому засіданні встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам одного з подружжя та вільній згоді позивачки на шлюб.

Доводи апеляційної скарги про те, що:

- відповідач був присутній в судовому засіданні 30 липня 2021 року, де категорично заперечував проти розірвання шлюбу, проте після закінчення засідання позивачка зізналась йому, що цей позов вона подала під психологічним тиском її подруг сусідок які проживають поряд, щоб чоловік більше приносив грошей.

-після відвертої розмови позивачка умовила його не приходити в наступне судове засідання 05 листопада 2021 року, пообіцявши подати заяву про залишення її позову без розгляду, з чим він погодився.

- 3 -

-позивачка після засідання 05 листопада 2021 року повідомила його, що їм дали шестимісячний строк на примирення, однак почалася війна і про ухвалення судом рішення про розлучення він дізнався лише 14 червня 2022 року,-

апеляційний суд відхиляє як бездоказові, оскільки зазначаючи про таке, відповідач не надав жодного доказу на їх підтвердження

Також, суд не аналізує такі доводи, як такі, що пов`язані виключно із взаєминами сторін і не мають відношення до предмета спору, а саме наявності підстав для розлучення.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не встановив чи подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить їх інтересам чи інтересам їх дітей, оскільки вони проживають разом і виховують доньку ОСОБА_3 , колегія суддів відхиляє як необгрунтовані.

Вирішуючи позов, суд встановив дані обставини, про що вказав у рішенні. Якщо відповідач вважає, що суд невірно чи помилково встановив обставини справи, то згідно положень процесуального закону він мав подати до суду першої інстанції або до суду апеляційної інстанції докази, які це спростовують, проте не зробив цього. Зокрема відповідачем не надано доказів, що сім`я існує, сторони проживають спільно і ведуть спільне господарство.

Особливостями доказування у справах про розлучення є те, що саме на відповідача покладається обов`язок спростовати доводи позивача про припинення сімейних стосунків та надати суду докази на спростування цих доводів позивача.

Це ж стосується посилань відповідача на необгрунтованість висновків суду про те, що сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, суд не врахував його думку щодо суті позову, не встановив дійсних обстаивн справи, чи дійсно збереження шлюбу суперечить інтересам доньки ОСОБА_3 .

Посилаючись на вказані обставини відповідач всупереч положенням ч.3 ст.12 ЦПК ст.81 ЦПК України, які покладають на сторону обов`язок довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, не надав ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції належних, допустимих та достатніх доказів, у розумінні ст.77-80 ЦПК України, які б спростовували вказані висновки суду.

Відхиляючи апеляційну скаргу, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до ч.6 ст.7 СК України жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї.

Згідно ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частина перша ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя.

Частина 3 ст.105 СК України визначає, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, а за ч.2 ст.112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Тобто, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що йдеться у ст.16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» у ч.1 підпункту «с» - «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер.

За таких обставин, примушування одного з подружжя до перебування у шлюбі, який проти цього заперечує, буде порушувати його законні права та інтереси і суперечити вимогам закону.

- 4 -

Отже, посилання скаржника на необгрунтованість висновків суду про те, що сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, за відсутності доказів, які б спростовували такі висновки, як і за відсутності згоди з цим позивачки необгрунтовані з викладених вище підстав.

Даючи оцінку доводам відповідача, викладеним у апеляційній скарзі, зогляду на низку тверджень, що не стали предметом аналізу в даній постанові, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони грунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Колегія суддів враховує, що викладені в цій постанові висновки прийнятого рішення та його мотивування єдостатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому визнає дане рішення законним та обґрунтованим.

Підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.259, 374, 375, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м.Києва від 05 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. У випадку проголошення лише вступної і резолютивної частини, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Головуючий

Судді: