УХВАЛА

25 листопада 2022 року м. Кропивницький

справа № 398/5849/15-ц

провадження № 22-ц/4809/1262/22

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Мурашка С.І. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорова С.М., Чельник О.І.,

дослідивши матеріали апеляційної скарги адвоката Швеця Сергія Володимировича, який представляє інтереси ОСОБА_1 , на ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу і

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11 жовтня 2022 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник ОСОБА_3 , про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення відмовлено.

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27.09.2016 позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу - залишено без задоволення.

Роз`яснено, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України, у цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою адвокат Швець С.В, який представляє інтереси ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу.

Дослідивши матеріали справи та матеріали апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає поверненню заявнику, з огляду на таке.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Європейський суд з прав людини вказав, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції, якщо апеляційне оскарження існує в національному правовому порядку, держава зобов`язана забезпечити особам під час розгляду справи в апеляційних судах, в межах юрисдикції таких судів, додержання основоположних гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції, з урахуванням особливостей апеляційного провадження, а також має братись до уваги процесуальна єдність судового провадження в національному правовому порядку та роль в ньому апеляційного суду. «Право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (VOLOVIK v. UKRAINE, 15123/03, § 53, 55, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).

Основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України).

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу.

Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 353 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається (частина друга статті 352 ЦПК України).

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду (частина друга статті 353 ЦПК України).

Матеріалами справи підтверджується, що заявником оскаржується ухвала суду першої інстанції, якою по суті було заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27.09.2016 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу - залишено без задоволення.

Однак, ухвала про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення у переліку ухвал, визначених ч. 1 ст. 353 ЦПК України, відсутня.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення (частина четверта статті 287 ЦПК України).

З огляду на викладене, заявник не позбавлений права оскаржити заочне рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 вересня 2016 року в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Встановлення у процесуальному законі переліку ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені окремо від рішення суду стосовно суті спору та відтермінування реалізації права на апеляційне оскарження з питань, які не перешкоджають подальшому провадженню у справі, до подання апеляційної скарги на рішення суду щодо суті спору є розумним обмеженням, що має на меті забезпечити розгляд справи впродовж розумного строку та запобігти зловживанням процесуальними правами, які можуть призводити до невиправданих зволікань під час такого розгляду. Така мета є легітимною.

Правові висновки щодо порядку оскарження окремо від рішення суду ухвал суду першої інстанції висловлено Великою Палатою Верховного Суду в Ухвалі від 13 червня 2018 року, справа № 522/14750/16-ц, в Ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року, справа № 761/6099/15-ц, в Ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року, справа № 623/3792/15-ц та у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року, справа № 522/18296/14-ц.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Враховуючи, що заявником оскаржено ухвалу, яка не підлягає оскарженню окремо від рішення, апеляційна скарга адвоката Швець Сергія Володимировича, який представляє інтереси ОСОБА_1 , на ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11 жовтня 2022 року не може бути прийнята апеляційним судом до розгляду і підлягає поверненню.

Керуючись п. 4 ч. 5 ст. 357 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу адвоката Швець Сергія Володимировича, який представляє інтереси ОСОБА_1 , на ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, повернути заявнику.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її підписання і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя С. І. Мурашко

С.М. Єгорова

О.І. Чельник