№ апеляційного провадження: № 22-ц/824/9821/2022
Головуючий у суді першої інстанції: Машкевич К.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Мельника Я.С., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Шпирук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу адвоката Шевченко Тетяни Юріївни, подану в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 11 лютого 2022 року, постановлену у складі судді Машкевич К.В. у цивільній справі № 752/22919/20 за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Барладіна Петра Олександровича, заінтересована особа: ОСОБА_2 , -

УСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргоюна дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Барладіна П.О., заінтересована особа: ОСОБА_2 . Зазначала, що ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 16 липня 2021 року у справі № 752/22919/20 було накладено арешт на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 . 21 липня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Барладіним П.О. було відкрито виконавче провадження № 66159194 з виконання вказаної ухвали суду. Того ж дня приватним виконавцем було вчинено наступні дії: винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження; винесено постанову про арешт майна боржника; проведено реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження; винесено постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, яку направлено на виконання до Дніпровського відділу ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ). Разом з тим, приватний виконавець, в порушення передбаченого законом порядку щодо реєстрації обтяжень на нерухоме майно, діяв не як державний реєстратор, а як приватний виконавець з подальшим відкриттям виконавчого провадження та покладенням виконавчих витрат на неї, що суперечить чинному законодавству та порушує її права. З урахуванням викладеного, просила визнати неправомірними дії приватного виконавця Барладіна П.О. щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження №66159194 від 21 липня 2021 року, постанови про накладення решту на майно боржника від 21 липня 2021 року та постанови про стягнення витрат виконавчого провадження від 21 липня 2021 року, зобов`язати приватного виконавця Барладіна П.О. скасувати вказані постанови та зобов`язати приватного виконавця Барладіна П.О. на підставі п. 7 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» повернути виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання.

Ухвалою Глосіївського районного суду м. Києва від 11 лютого 2022 року скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Барладіна П.О., заінтересована особа: ОСОБА_2 - залишено без задоволення.

Провадження в частині визнання дій неправомірними та скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Барладіна П.О. про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 21 липня 2021року, у виконавчому провадженні №66159194 - закрито.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, адвокат Шевченко Т.Ю., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу.Посилаючись на порушення судом норм процесуального права, а також на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просила ухвалу скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким скаргу задовольнити у повному обсязі. Зазначає, що судом першої інстанції безпідставно не було враховано того, що, в силу вимог ст. 31-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» реєстраційні дії на підставі судових рішень проводяться виключно на підставі рішень, отриманих у результаті інформаційної взаємодії Державного реєстру прав та Єдиного державного реєстру судових рішень, без подання відповідної заяви заявником.

15 вересня 2022 року ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу. Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін. Заперечує проти доводів ОСОБА_1 , вважає їх необґрунтованими, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

В судовому засіданні адвокат Григораш К.М., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , апеляційну скаргу підтримала, просила її задовольнити з наведених у ній підстав.

Адвокат Ларичев В.В., який діє в інтересах ОСОБА_2 , проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення з огляду на її безпідставність, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Барладін П.О. в судове засідання не з`явився, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином, а тому, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за його відсутності.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, заслухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 16 липня 2021 року з метою забезпечення зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя у цивільній справі № 752/22919/20 накладено арешт на нерухоме майно, а саме: на квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_1 .

З матеріалів виконавчого провадження № 66159194 вбачається, що постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Барладіна П.О. 21 липня 2021 року відкрито виконавче провадження на підставі ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 16 липня 2021 року (а.с. 7-8).

При цьому, у той же день приватним виконавцем Барладіним П.О. в межах вказаного виконавчого провадження вчинено ряд виконавчих та реєстраційних дій, зокрема: винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження; винесено постанову про арешт майна боржника; проведено реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження № 43075647; винесено постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, яку направлено на виконання до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) (а.с. 9-10, 11, 16-17, 56-69).

Звертаючись до суду зі скаргою, ОСОБА_1 , як на підставу для її задоволення, посилався на те, що приватний виконавець у порушення передбаченого законом порядку щодо реєстрації обтяжень на нерухоме майно, діяв не як державний реєстратор, а як приватний виконавець з подальшим відкриттям виконавчого провадження та покладенням виконавчих витрат на ОСОБА_1 , що суперечить чинному законодавству та порушує її права.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 .

При цьому, постановляючи ухвалу, суд виходив з того, що приватним виконавцем здійснено реєстрацію обтяження майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням № 66159194, з дотриманням порядку передбаченого Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Водночас щодо вимог скарги про визнання дій неправомірними та скасування постанови приватного виконавця Барладіна П.О. про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 21 липня 2021 року, суд виходив з того, що постанова приватного виконавця про стягнення витрат виконавчого провадження не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а тому провадження в справі в цій частині підлягає закриттю.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» державний виконавець, приватний виконавець під час здійснення професійної діяльності є незалежними, керуються принципом верховенства права та діють виключно відповідно до закону.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення (стаття 26).

Частинами 1, 2 статті 56 вказаного Закону встановлено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Частина 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» містить перелік підстав, відповідно до яких виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення.

В той же час, відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням.

Отже, враховуючи вищенаведені положення законодавства та встановлені обставини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що ухвала Голосіївського районного суду м. Києва від 16 липня 2021 року є такою, що підлягає примусовому виконанню відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» та відповідає вимогам до виконавчого документа, визначеним ст. 4 вказаного Закону.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, приватним виконавцем було відкрито виконавче провадження, оскільки відповідно до ст. 26 вказаного Закону виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

При цьому, приватний виконавець позбавлений можливості виконувати будь-які виконавчі та реєстраційні дії без відкриття виконавчого провадження.

Лише після відкриття виконавчого провадження та винесення постанови про арешт майна, приватний виконавець керуючись п. 3 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» набуває статусу державного реєстратора та здійснює реєстрацію обтяження в державному реєстрі.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про те, що приватним виконавцем здійснено реєстрацію обтяження майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням №66159194, з дотриманням порядку, передбаченого Законом України «Про виконавче провадження» та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Апеляційна скарга не містить доводів на спростування висновку суду першої інстанції про закриття провадження у справі за скаргою в частині вимог про визнання дій неправомірними та скасування постанови приватного виконавця про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 21 липня 2021 року.

Колегією суддів не встановлено порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування ухвали.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду без змін.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Шевченко Тетяни Юріївни, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 11 лютого 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 16 листопада 2022 року.

Суддя-доповідач

Судді