Справа № 703/1716/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2022 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді Прилуцького В.О.

секретаря судового засідання Кочеткової І.В.

за участі:

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на період навчання,-

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом в якому просить суд стягнути з ОСОБА_1 аліменти на своє навчання в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно починаючи з дгя подачі позову і до закінчення ним навчання.

Ухвалою судді від 27 липня 2022 року провадження у справі відкрито та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

В судове засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву в якій просив суд позов задовільнити та провести розгляд справи у його відсутність.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково та просив суд задовільнити його в розмірі 500 грн. щомісячно, оскільки він ніде не працює, немає жодного заробітку та немає можливості сплачувати аліменти в тому розмірі, який просить суд.

Окрім того 21 жовтня 2022 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач надавав матеріальну допомогу синові, але по мірі своєї можливості. Відповідач зазначає і про те, що позивач навчається на дистанційній формі навчання, через військовий стан в країні та про те, що ним не додано жодних доказів які б підтверджували необхідінрсть йому саме такого розміру аліментів. Заначив про те, що в нього на утриманні перебуває дружина, яка є інвалідом 2 групи та має постійну необхідність у придбанні медикаментів. Крім того, він сам має ряд захворювань, які потребують періодичних оглядів у лікарів, проходження досліджень крові та купівлі медикаментів відповідно. Зазнчави і про те, що окрім лікування к його так і дружини він ще зобов`язаний оплачувати комунальні платежі, тому у разі стягнення аліментів в розмірі ? частини він залишиться зовісім без коштів для існування. Зауважив відповідач у відзиві і на тому, що утримання повнолітнього сина лежить на обох батьках та на його думку позивач не надав жодного доказу витрат, які понесла мати позивача. Враховуючи все вище вказане, просив суд стягнути з нього аліменти в розмірі 500 грн. щомісячно, оскільки він не має змоги сплачувати їх у більшому розмірі.

Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши позицію сторін, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до статті 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку допомогу надавати.

Відповідно до частини першої статті 198 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, визначених у статті 183 цього Кодексу.

Частиною першою та другою статті 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Відповідно частини третьої статті 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 03 березня 2004 року вбачається, що позивач по справі ОСОБА_2 є сином відповідача по справі ОСОБА_1 (а.с.5).

В судовому засіданні було встановлено, що позивач ОСОБА_2 навчається на денній формі навчання в Відокремленому структурному підрозділі «Хорольський агропромисловий фаховий коледж Полтавського державного аграрного університету» з 01 вересня 2019 року по 30 червня 2023 року. Даний факт підтверджується довідкою виданою Відокремленим структурним підрозділом «Хорольський агропромисловий фаховий коледж Полтавського державного аграрного університету» № 257 від 21 червня 2022 року (а.с.6).

За змістом ст. 141 СК України, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Суд приймає до уваги всі подані сторонами докази, на підставі яких встановлені дані обставини справи, та вважає їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи.

Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Згідно п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Умовою стягнення аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, є недостатність забезпечення коштами як для навчання, так і для інших необхідних потреб (маються на увазі побутові потреби - харчування, одяг, користування транспортом, придбання навчальної літератури, посібників).

Позивач ОСОБА_2 , як на підставу для подання позову зазначає те, що він навчається у закладі професійної освіти та його мати несе витрати на його утримання. Зокрема зазначив, що мати сплачує витрати на навчання, харчування, проїзди, витрати на придбання засобів гігієни, купівлю канцелярських виробів необхідних для навчання та інші необхідні на навчання речі.

Вказує позивач і на те, що він намагався добровільно вирішити питання про оплату навчання із відповідачем, однак він не погодився та не надає йому допомоги, а тому він був змушений звернутись до суду із даним позовом.

На підтвердження понесених коштів позивач надав копію квитанції № 112901 від 02 лютого 2022 року, відповідно до якої від нього прийнято оплату за гуртожиток в сумі 600 грн. (а.с.7), копію автобусного квитка на суму 330 грн. з якого не можливо встановити хто його придбав (а.с.7 зворот),

Відповідач ОСОБА_1 в засіданні зазначив, що позов визнає частково в сумі 500 грн. щомісячно, оскільки вважає, що саме такий розмір відповідатиме дійсній необхідності у матеріальній допомозі сину. Зазначив, що він не працевлаштований, має поганий стан здоров`я, утримує дружину, яка є інвалідом 2 групи, а тому його дохід не дозволяє сплачувати аліменти на навчання сина саме в тому розмірі, який він зазначає в позовній заяві.

Відповідно до частини 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Виходячи з системного тлумачення зазначених норм права, вибір способу стягнення аліментів належить тому з батьків, разом з яким проживає дитина, і який є позивачем у справі про стягнення аліментів. Тобто, саме позивачу належить право вибору способу стягнення аліментів (у твердій грошовій сумі чи у частці від заробітку платника аліментів).

Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України при визначенні способу стягнення аліментів суд погоджується з обраним позивачем способом стягнення аліментів та вважає, що він повинен бути визначений у єдиній твердій грошовій сумі за вибором позивача.

Виходячи з системного тлумачення зазначених норм права, саме позивачу належить право вибору способу стягнення аліментів (у твердій грошовій сумі чи у частці від заробітку платника аліментів).

При визначенні способу стягнення аліментів суд погоджується з обраним позивачем способом стягнення аліментів та вважає, що він повинен бути визначений за вибором позивача.

Відповідно клопотання відповідача про стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі 500 грн. щомісячно до задоволення не підлягає.

Враховуючи ту обставину, що позивач ОСОБА_2 навчається на денній формі навчання, факт потреби останньому у матеріальній допомозі є безумовним. Так, необхідність отримання належної освіти позбавляє позивача можливості працевлаштуватися та заробляти кошти на власне утримання. Крім того, указана особа, яка ще не закінчила відповідного навчального закладу, не має потрібного обсягу професійних знань та навичок, які необхідні для такого працевлаштування.

Суд враховує при визначенні частки аліментів і надані відповідачем пояснення та докази не можливості їх сплати у вказаному позивачем розмірі.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що він в березні 2022 року надав позивачу матеріальну допомогу в сумі 2500 грн., а у вересні 2022 року 1000 грн. На підтвердження вказаного факту надав до суду копії квитанцій.

З копії квитанції № 163212620 від 15 жовтня 2022 року вбачається, що ОСОБА_1 здійснив переказ коштів через систему ОСОБА_3 в сумі 1000 грн. Однак з вказаної копії не вбачається кому саме були перераховані вказані кошти та на які потреби.

З копії квитанції від 18 березня 2022 року вбачається, що ОСОБА_4 поповнила картку на суму 2500 грн. З наданої копії квитанції також не можливо встановити, що саме відповідач ОСОБА_1 здійснив переказ цих коштів позивачу ОСОБА_1 .

Однак факт надання цієї допомоги позивачем ОСОБА_2 не оспорюється.

Окрім того, відповідач, як на підставу для заперечень проти вказаного позивачем розміру аліментів зазначив і те, що в нього на утриманні перебуває дружина, яка є інвалідом 2 групи.

З копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 19 жовтня 2008 року вбачається, що відповідач ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_5 (а.с.21).

З копії пенсійного посвідчення серії НОМЕР_3 від 29 січня 2020 року вбачається, що ОСОБА_4 є інвалідом 2 групи, опорно-рухового апарату, загального захворювання (а.с.23).

Відповідно до довідки виданої виконавчим комітетом Березняківської сільської ради № 246 від 19 жовтня 2022 року вбачається, що відповідач ОСОБА_1 дійсно проживає разом із дружиною ОСОБА_4 (а.с.22).

Відповідач також надав до суду копії медичних документів з закладів охорони здоров`я та чеків про оплату медичних послуг та товарів (а.с.25,26,28,29,30,31,32,33).

Із наданих копій дійсно вбачається, що як відповідач ОСОБА_1 так і його дружина ОСОБА_4 мають певні захворювання, проходили лікування в медичному закладі та їм було призначено лікування, сплачували за ліки та проходження клінічних досліджень.

Крім того, відповідач у відзиві на позовну заяву вказував на те, що 31 січня 2022 року ним та його дружиною було витрачено 59 850 грн. на лікування опорно рухового апарату. Факт лікування ОСОБА_4 з 31 січня 2022 року по 09 лютого 2022 року підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого ортопедо травматологічного відділення № 533 (а.с.25). До відзиву на підтвердження вказаного факту відповідач надав копію квитанції № 24 від 31 січня 2022 року. З вказаної копії квитанції вбачається, що ОСОБА_4 здійснила оплату 59850 грн. на рахунок ФОП Павленко 38 (а.с.33). Однак яким чином сплата дружиною відповідача коштів на рахунок ФОП ОСОБА_6 зазначених коштів підтверджує понесення нею витрат на лікування відповідач не вказує та відповідних доказів до суду не надав.

Таким чином суд приходить до висновку, що відповідачем доведено той факт, що він як особа похилого віку має певний ряд захворювань та потребує витрат на лікування, окрім того потребує коштів на лікування дружини ОСОБА_4 , яка є інвалідом 2 групи. Однак суми, яку він потребує на своє лікування та лікування дружини відповідач не зазначає, та підтверджуючих документів необхідності саме таких коштів, суду не надав.

Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

За правилами ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Позивач ОСОБА_2 просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 аліменти на своє навчання у розмірі 1/4 частин всих видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду та до закінчення ним навчання, але не більш як до досягнення ним 23- х річного віку.

Відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги визнав частково у розмірі 500 грн. щомісячно обґрунтував це тим, що оскільки син на даний час навчається в місті свого проживання то витрати на його утримання є значно меншими, аніж він буде отримувати за умови стягнення аліментів у тому розмірі, який просить позивач. Зокрема зазначив, що його дохід не дозволяє забезпечувати сина в тому обсязі, який він зазначає та вважає, що надані ним докази до позовної заяви, не підтверджують понесення ним витрат на зазначену ним суму на рік, тому на його думку, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Згідно з ч.2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 має вік більше 18 але менше 23 років, після закінчення загальноосвітньої школи продовжив навчання у навчальному закладі професійної освіти, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги.

Основний тягар по його утриманню несе його мати ОСОБА_7 , дбає про підвищення освітнього рівня та здобуття професії сином, його умови проживання та забезпечення предметами першої необхідності.

Надані позивачем квитанції, суд не приймає як доказ на підтвердження сплати понесених на навчання витрат, оскільки з них вбачається придбання одягу, канцелярського приладдя, автобусних квитків, однак із даних касових чеків не вбачається, хто саме сплачував за ці товари та послуги.

Суд приходить до висновку, що дані витрати не відносяться до витрат на навчання позивача ОСОБА_2 та ніяким чином не підтверджують розмір витрат, які просить стягувати позивач із відповідача.

При визначенні розміру аліментів судом з`ясовано, що відповідач працездатний, офіційно не працює, має ряд захворювань та дружину інваліда 2 групи, яка потребує значних матеріальних витрат на лікування. При цьому суд враховує те, що батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дітей і відповідач має обов`язок брати участь в утриманні свого сина.

Однак позивач не надав доказів на підтвердження наявності у відповідача більших доходів, і не довів спроможності відповідача сплачувати аліменти на його навчання у визначеному ним розмірі. Посилання позивача на те, що саме такий розмір може надати йому можливість на належному рівні здійснювати навчання, не є підставою для стягнення аліментів у вказаному ним розмірі. Тому підстав для стягнення з відповідача аліментів у розмірі, зазначеному позивачем, суд не вбачає.

Водночас, враховуючи часткове визнання позовних вимог та бажання відповідача брати участь в надані матеріальної допомоги на навчання сина, що свідчить про його готовність утримувати свого сина та надавати фінансову допомогу позивачу, з урахуванням принципів розумності та справедливості, дослідивши докази, долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд вважає достатнім розмір аліментів у вигляді 1/14 частини всих видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, що не є заздалегідь непомірним для сплати відповідачем та буде в достатній мірі відповідати заявленим позивачем потребам на навчання, з огляду на те, що законодавчо не визначений мінімальний розмір аліментів на дитину, яка навчається не встановлено.

Враховуючи вище викладене суд, не вбачає неможливості або обмеження відповідача у здійсненні свого обов`язку по утриманню сина, однак враховуючи, що позивачем не доведено саме той розмір витрат на навчання, які він просить стягнути з відповідача на своє навчання та доведення відповідачем своїх заперечень щодо частки аліментів, приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ОСОБА_2 аліментів у розмірі 1/14 частини всих видів його заробітку (доходу), починаючи з 06 липня 2022 року і до закінчення сином навчання, але не більш як до досягнення ним 23- річного віку.

Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин суд задовольняє позовні вимоги частково та присуджує до стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/14 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно починаючи з 06 липня 2022 року до закінчення сином ОСОБА_8 навчання, але не більш як до 23 років.

Згідно ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З врахуванням наведеного вище, суд вважає позовні вимоги позивача частково доведеними, відтак такими, що підлягають до часткового задоволення.

Розмір аліментів у розмірі по 1/14 частини від всіх видів доходів відповідача, є тим мінімумом, який батько в силу свого батьківського обов`язку за законом повинен сплачувати дитині та який не призведе до порушення його прав та інтересів.

Суд, при винесенні рішення, також керується практикою Європейського суду з прав людини, який в пункті 54 свого Рішення від 7 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» зазначав, «що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (N 2), від 27 листопада 1992 року, Серія A, N 250, ст. 35-36, п. 90)0, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків».

Ч. 1 ст. 191 СК України вказує на те, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

З штампу суду вбачається, що ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом 06 липня 2022 року, відповідно саме з цієї дати слід проводити стягнення аліментів.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

На підставі п.3 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.

Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, з відповідача ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 992 грн. 40 коп.

Керуючись ст.10, 12, 13, 77- 81, 82, 263-265, 268, 273, 279 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на час навчання задовільнити частково.

Стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 аліменти на навчання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/14 частини всих видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 06 липня 2022 року і до закінчення сином навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23-річного віку, за умов продовження навчання.

Право на аліменти припиняється у разі припинення навчання.

Рішення в частині стягнення аліментів у розмірі суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 на користь держави судовий збір в сумі 992 грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: В. О. Прилуцький