Номер провадження: 22-ц/813/1735/22
Головуючий у першій інстанції Михайлюк О. А.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Драгомарецького М.М., Громіка Р.Д.,

при секретарі судового засідання Нечитайло А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 01 липня 2020 року у цивільній справі за позовом акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

31 серпня 2015 року ПАТ «ОТП Банк» звернулось до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що згідно кредитного договору № МL-500/010/2007 від 12.02.2007 року ПАТ «ОТП Банк» надав ОСОБА_1 кредит в розмірі 22000 доларів США, строком до 12.02.2017 року зі сплатою відсотків за користування кредитом. Наданий кредит був забезпечений порукою ОСОБА_3 . Оскільки в порушення умов кредитного договору відповідачі у встановлені строки кредит та інші передбачені договором платежі не сплачують, позивач вимушений звернутись з цим позовом до суду (т. 1, а.с. 1-3).

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 01 липня 2020 року позовні вимоги АТ «ОТП Банк» вирішено задовольнити. Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь АТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором № ML-501/010/2007 від 12.02.2007 року, яка складає: 23429,96 доларів США заборгованість за кредитом; 3668,00 доларів США заборгованість за відсотками; а всього за курсом НБУ станом на 16.06.2015 року -581218,99 гривень. Стягнути в рівних частках з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на корить АТ «ОТП Банк» сплачений судовий збір в розмірі 3654,00 гривень (т. 2, а.с. 62-63).

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, адвокат Гаврилюк Юлія Ігорівна в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду із апеляційної скаргою, в якій просила суд оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги зазначав, що позивачем не було доведено суму заборгованості, оскільки в матеріалах справи відсутні виписки по рахунку обліку заборгованості в розрізі обліку заборгованості по кредиту, простроченому кредиту, процентах, прострочених процентах та інших відомостей. Також, апелянт вважає, що банком не було підтверджено обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог. На думку апелянта, після направлення банком вимоги про погашення заборгованості він змінив строк виконання зобов`язання з 12.02.2017 року на 11.06.2015 року, а тому, як вважає апелянт, з цього менту кредитний договір припинив свою дію, а банк втратив можливість нарахування та стягнення з відповідача відсотків за кредитним договором. З огляду на вказане, апелянт наголошує на тому, що банк не має права нараховувати проценти за користування кредитом з дня направлення відповідачу вимоги, тобто після 11.06.2015 року (т. 2, а.с. 74-78).

07 жовтня 2020 року ухвалою Одеського апеляційного суду (головуючий - суддя Ващенко Л.Г.) відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду (т. 2, а.с. 98).

Рішенням Вищої Ради правосуддя № 1612/0/15-21 від 20 липня 2021 року ОСОБА_4 звільнено з посади судді Одеського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 серпня 2021 року, цивільну справу було розподілено колегії суддів: головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М. та ухвалою від 20.09.2021 року прийнято до свого провадження та призначено до розгляду (т. 2, а.с. 122-123, 124).

Своїм правом закріпленим ст. 360 ЦПК України не скористалися, відзив на адресу суду не надходив.

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 14, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці, тимчасово відряджені до Одеського апеляційного суду), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило затягування розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Сторони про дату, час та порядок проведення судового засідання повідомлялися належним чином. Будь-яких заяв щодо проведення судового засідання в режимі відеоконференції та/або відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило.

Дослідивши наявні матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки станом на момент ухвалення відповідного рішення відповідачі відмовляються в добровільному порядку виконувати умови кредитного договору, у зв`язку із чим станом на 16.06.2015 року заборгованість складає 581218,99 грн, наявність якої, в свою чергу, підтверджується висновком судово-економічної експертизи, позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором № ML-500/010/2007 від 12.02.2007 року підлягають задоволенню.

Апеляційний суд частково не погоджується із висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинне виконуватися належним чином у відповідності з умовами договору. При цьому відповідач, як сторона кредитного договору зобов`язаний повернути позивачу одержаний кредит та сплатити відсотки (ч. 1 ст. 1054 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

З матеріалів справи вбачається, що 12.02.2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № ML-500/010/2007, зі змісту якого вбачається, що банк надає позичальнику кредит у розмірі 22000,0 дол. США зі сплатою фіксованої процентної ставки 13,99 % річних. Сторонами погоджено повернення кредиту та сплату процентів шляхом сплати позичальником ануїтентних платежів (рівними частками протягом всього строку дії договору, а саме до 12.02.2017 року) (т. 1, а.с. 6-7). 12.02.2007 року також між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки № ML-500/010/2007, згідно якого поручитель зобов`язується відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобов`язань перед кредитором за кредитним договором в повному обсязі таких зобов`язань (т. 1, а.с. 19-20). Згідно долученого графіку платежів до кредитного договору, сторонами обумовлено розмір грошових коштів, що підлягають поверненню, розмір помісячних платежів із зазначенням відповідних дат для їх внесення, що в свою чергу засвідчено безпосередньо підписом ОСОБА_1 (т. 1, а.с.15-18).

На підтвердження заборгованості, наявність якої в свою чергу як і факт укладення та дійсності вищезазначених договорів, не спростовується апелянтом, Банком було надано до суду відповідний розрахунок заборгованості, згідно якого розмір заборгованості станом на 16.06.2015 року становить 23429,96 дол. США, по відсоткам 3668,0 дол. США. Сума заборгованості, в свою чергу, також підтверджується долученими виписками по рахунку ОСОБА_5 (а саме, виписка по від 12.02.2007 року по 17.07.2009 року (т. 1, а.с. 102-118), виписка з 17.07.2009 року по 01.01.2011 року (т. 1, а.с. 119-138) та виписка з 01.01.2011 року по 02.07.2015 року (т. 1, а.с. 139-178), з яких вбачається рух грошових коштів, в тому числі розмір наданих грошових коштів, згідно договору, та внесених позичальником на сплату погашення заборгованості по кредиту.

Тобто, позивачем відповідно було надано на адресу суду необхідні достатні та належні докази на підтвердження факту укладення кредитного договору, отримання грошових коштів та здійснення періодичного внесення платежів на погашення заборгованості, а тому відповідні доводи апелянта не знайшли свого підтвердження.

Разом з тим, в матеріалах справи також наявний висновок експерта № 19-4290/4291 судово-економічної експертизи від 28.02.2020 року (призначену на підставі ухвали Малиновського районного суду м. Одеса від 12.02.2019 року за клопотанням представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_6 ) згідно якої встановлено, що надані Банком банківські виписки оформлено у відповідності до вимог п. 5.1 Положення про організацію операційної діяльності в банках України від 18.06.2003 року № 254 на підставі первинних документів, якими оформлені операції з видачі кредиту та погашення заборгованості по кредиту і нарахованим відсоткам за користування кредитом та встановлено відповідний розмір заборгованості за кредитним договором, у відповідності до умов договору станом на 16.06.2015 року.

Також вказаним висновком експерта було встановлено, станом на 16.06.2015 року заборгованість по сплаті відсотків підтверджується у розмірі 3129,32 дол. США, тобто наявна відповідна розбіжність з заявленими вимогами Банку щодо розміру заборгованості по відсоткам. Зазначено, що розрахунок заборгованості по відсотках було здійснено за період з 12.02.2007 року по 16.06.2015 року на підставі наявного в матеріалах графіку платежів та у відповідності до умов кредитного договору (т. 2, а.с. 3-16).

Окрім того, за положенням п. 1.9.1 ч. 2 до кредитного договору № ML-500/010/2007 від 12.02.2007 року, котра є невід`ємною частиною даного договору, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому визначеній банком частині у випадку не виконання позичальником та/або поручителем своїх боргових чи інших зобов`язань. При цьому, виконання боргових зобов`язань повинно бути проведено позичальником протягом 20 календарних днів з дати одержання позичальником відповідної вимоги (т. 1, а.с. 8-14). Даний договір підписано безпосередньо позичальником ОСОБА_1 , що в свою чергу підтверджує факт ознайомлення та погодження останнього з наведеними в ньому положеннями.

Відповідно, оскільки позичальником свої зобов`язання щодо повернення грошових коштів в повній мірі не виконувалися, у зв`язку із чим виникла заборгованість, 11.06.2015 року позивачем було направлено на адресу ОСОБА_1 досудову вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором від 12.02.2007 року, згідно якої останнього повідомлено про наявність відповідної заборгованості із зазначенням її розміру станом на момент надсилання відповідної вимоги. Також, в матеріал наявна досудова вимога направлена адресу поручителя за кредитним договором ОСОБА_3 (т. 1, а.с. 24-27).

За положенням ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Стосовно доводів апелянта щодо розміру заборгованості по відсоткам слід зазначити наступне.

З матеріалів справи вбачається, що зазначений ПАТ «ОТП Банк» розмір заборгованості за кредитним договором в досудовій вимозі та відповідний розрахунок заборгованості сформовано станом на червень 2015 року, що відповідає кінцевій даті виписки по рахунку. Однак, з долучених позивачем матеріалів вбачається розбіжність стосовно розміру заборгованості за відсотками по кредиту, що також відповідно було встановлено вищезазначеним висновком експерта від 28.02.2020 року, згідно якого вказаний розмір становить 3129,32 дол. США. Оскільки жодних заперечень на наявний висновок по справі сторонами не подавалося, додаткової експертизи по справі не призначалося, враховуючи при цьому положення ст. 376 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що оскаржуване рішення підлягає зміні в частині розміру заборгованості по відсоткам.

Таким чином, враховуючи вищенаведене в сукупності, оскільки доводи апелянта знайшли своє часткове підтвердження в матеріалах справи, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, оскаржуване рішення Малиновського районного суду м. Одеса від 01.07.2020 року змінити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргупредставника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 01 липня 2020 року змінити та викласти в наступній редакції:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «ОТП Банк» задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) та ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_2 ) на користь АТ «ОТП Банк» () заборгованість за кредитним договором № ML-501/010/2007 від 12.02.2007 року, яка складає: 23 429,96 доларів США заборгованість за кредитом; 3 129,32 доларів США заборгованість за відсотками; а всього за курсом НБУ станом на 16.06.2015 року - 569664 гривень 68 копійок.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня постановлення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький