ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 686/25327/21

Провадження № 22-ц/4820/1702/22

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Янчук Т.О.,

секретар судового засідання Чебан О.М.,

з участю позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивачки ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Акцент-Банк», треті особи - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про захист прав споживачів у спосіб визнання договору недійсним, розірвання договору за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 серпня 2022 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства «Акцент-Банк» (далі - АТ «Акцент-Банк», банк), треті особи - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про захист прав споживачів у спосіб визнання договору недійсним, розірвання договору.

ОСОБА_1 зазначила, що вона перебувада у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , який залишив сім`ю та перейшов проживати до ОСОБА_4

1 березня 2021 року сторони уклали кредитний договір №SAMAWFC8 із кредитним лімітом 3 000 грн, а позивачка отримала банківську карту № НОМЕР_1 та користувалася нею у межах цього ліміту.

17 липня 2021 року АТ «Акцент-Банк» збільшило кредитний ліміт на 100 000 грн, які того ж дня невідомо ким були переказані на банківську карту № НОМЕР_2 . Із довідки банку стало зрозуміло, що ці кошти ним були перераховані на відкритий 1 березня 2021 року позивачкою кредитний рахунок згідно угоди №АВН0СU4 від 17 липня 2021 року, яку вона не тільки не підписувала, але й досі не отримала банківську карту № НОМЕР_1 . Також банк не повідомив позивачку про те, кому надано доступ до відкритого нею кредитного рахунку через кредитну карту № НОМЕР_3 .

Оскільки позивачка договору №АВН0СU4 від 17 липня 2021 року з АТ «Акцент-Банк» не укладала, кредитних коштів у розмірі 100 000 грн від нього не отримувала, будь-кому іншому цих коштів не перераховувала та доручення на вчинення таких дій нікому не надавала, то в силу ч.ч. 1, 3, 4, 5 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України цей правочин по суду слід визнати недійсним.

У зв`язку з тим, що банк без згоди позивачки самостійно збільшив кредитний ліміт за кредитним договором №SAMAWFC8 від 1 березня 2021 року, неправомірно перерахував 17 липня 2021 року з її кредитного рахунку на користь невідомих осіб 100 000 грн і вимагає від неї погашення кредитних коштів, чим істотно порушив умови кредитного договору, то на підставі ст. 651 ЦК України цей договір має бути розірваний.

На думку позивачки, до вказаної афери з кредитними коштами причетні її колишній чоловік, ОСОБА_3 , його цивільна дружина, ОСОБА_4 , та її колишній чоловік, ОСОБА_5 , на рахунки яких переведені кредитні кошти.

За таких обставин ОСОБА_1 просила суд визнати недійсним кредитний договір №АВН0СU4 від 17 липня 2021 року та розірвати кредитний договір №SAMAWFC8 від 1 березня 2021 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 серпня 2022 року в позові відмовлено.

Суд керувався тим, що протягом дії кредитного договору №SAMAWFC8 від 1 березня 2021 року банк не змінював кредитний ліміт, а на картковий рахунок ОСОБА_1 були перераховані кошти в сумі 100 000 грн, отримані нею за іншим кредитним договором №АВН0СU4 від 17 липня 2021 року. ОСОБА_1 не довела істотного порушення банком умов кредитного договору №SAMAWFC8 від 1 березня 2021 року, внаслідок чого позовні вимоки про його розірвання є необґрунтованими. Оскільки ОСОБА_1 уклала кредитним договором №АВН0СU4 від 17 липня 2021 року у простій письмовій формі за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи та підписала його за допомогою електронного підпису, то підстави для визнання цього договору недійсним відсутні.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність цих обстави, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 не укладала з відповідачем кредитного договору №АВН0СU4 від 17 липня 2021 року, не отримувала від банку кредитних коштів і не перераховувала їх іншим особам, а тому цей договір слід визнати недійсним. Оскільки АТ «Акцент-Банк» істотно порушило умови кредитного договору №SAMAWFC8 від 1 березня 2021 року, то цей договір має бути розірваний. Суд першої інстанції не з`ясував усі обставини справи, не застосував правильно норми чинного законодавства, не дав належної оцінки зібраним доказам і дійшов помилкового висновку про необґрунтованість позову.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції

АТ «Акцент-Банк», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 не подали відзив на апеляційну скаргу.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Частиною 1 статті 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

1 березня 2021 року ОСОБА_1 та АТ «Акцент-Банк» підписали анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк», за змістом якої дана заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг в АТ «А-Банк» становлять укладений між сторонами договір про надання банківських послуг. ОСОБА_1 засвідчила, що умови цього договору їй зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення, а також підтвердила, що всі наступні правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися нею та/або банком з використанням електронного підпису.

Водночас ОСОБА_1 засвідчила генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем: НОМЕР_4 , - що буде використовуватися для накладання удосконаленого електронного підпису у мобільному додатку ABank24 з метою засвідчення її дій згідно з Умовами та правилами надання банківських послуг.

У рамках указаного договору АТ «Акцент-Банк» надало ОСОБА_1 кредит на картковий рахунок у межах ліміту кредитування 3 000 грн (угода №SAMAWFC8) і видало позивачці банківську карту № НОМЕР_1 (випущена 1 березня 2021 року, строк дії до 03/27, рахунок № НОМЕР_5 ).

Крім того, 17 липня 2021 року ОСОБА_1 та АТ «Акцент-Банк» уклали декілька окремих кредитних договорів, за умовами яких банк надав позивачці кредити на споживчі цілі у виді невідновлювальної кредитної лінії, зокрема:

- №ABH0CU4, послуга «Розстрочка миттєва», 17 800 грн, строком на 2 роки, під 0,00001% річних (кошти перераховані на банківську карту № НОМЕР_1 ), договір підписаний електронним підписом ОСОБА_1 за допомогою відкритого ключа НОМЕР_4 ;

- № НОМЕР_6 , послуга «Розстрочка миттєва», 15 193 грн 60 коп., строком на 2 роки, під 0,00001% річних (кошти перераховані на банківську карту № НОМЕР_1 ), договір підписаний електронним підписом ОСОБА_1 за допомогою відкритого ключа НОМЕР_4 ;

- № НОМЕР_7 , послуга «Швидка готівка», 100 000 грн, строком на 5 років, під 75% річних (кошти перераховані на видану 1 березня 2021 року ОСОБА_1 банківську карту № НОМЕР_3 та зараховані на відкритий 1 березня 2021 року на ім`я ОСОБА_1 поточний рахунок № НОМЕР_8 ), договір підписаний електронним підписом ОСОБА_1 за її фінансовим номером телефону НОМЕР_9 .

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

а) щодо правовідносин сторін

Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

В силу ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Відповідно до ст. 3 Закону України від 3 вересня 2015 року №675-VIII «Про електронну комерцію» (далі - Закон №675-VIII) електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору;

За змістом ч. 3 ст. 11 Закону №675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

В силу ч. 4 ст. 11 Закону №675-VIII пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах.

Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону №675-VIII слідує, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана, зокрема, шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.

Із положень ч. 11 ст. 11 Закону №675-VIII слідує, що покупець (замовник, споживач) повинен отримати підтвердження вчинення електронного правочину у формі електронного документа, квитанції, товарного чи касового чека, квитка, талона або іншого документа у момент вчинення правочину або у момент виконання продавцем обов`язку передати покупцеві товар.

Як передбачено ч. 13 ст. 11 Закону №675-VIII, електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону №675-VIII).

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.

За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.

Такий договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами.

Сторони вправі укласти кредитний договір в електронній формі шляхом заповнення сторонами відповідного формуляра заяви (форми) в електронній формі. Цей договір скріплюється електронним підписом сторін і прирівнюється до письмового договору.

Зібрані докази вказують на те, що ОСОБА_1 та АТ «Акцент-Банк» уклали договір про надання банківських послуг у формі договору приєднання, за умовами якого позивачка приєдналася до встановленої банком стандартної форми - Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк».

Склавши анкету-заяву від 1 березня 2021 року, сторони визначили, що ця Заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг становлять укладений між ними договір про надання банківських послуг. У рамках указаного договору сторони уклали ряд кредитних договорів на умовах відплатності, тобто ОСОБА_1 зобов`язалася перед банком повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами. Ці договори були підписані сторонами за допомогою електронного підпису. Надалі АТ «Акцент-Банк» і ОСОБА_1 виконували зобов`язання за кредитними договорами.

Таким чином, АТ «Акцент-Банк» і ОСОБА_1 у письмовій формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитних договорів.

Доводи апеляційної скарги про те, ОСОБА_1 не укладала з АТ «Акцент-Банк» кредитного договору №АВН0СU4 від 17 липня 2021 року, не отримувала від банку кредитних коштів і не перераховувала їх іншим особам, суперечать фактичним обставинам справи.

б) щодо вимоги про визнання кредитного договору недійсним

Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України.

До цих засад віднесено свободу договору (пункт 3), справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6).

Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно зі ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Цивільне законодавство встановлює презумпцію свободи договору, яка полягає насамперед у вільному волевиявленні особи на вступ у договірні відносини, а також у вільному визначенні особою умов договору, в яких фіксуються взаємні права та обов`язки його сторін.

Свобода договору не є абсолютною (необмеженою): вона існує в рамках норм чинного законодавства, а дії сторін договору мають ґрунтуватися на засадах розумності, добросовісності та справедливості, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору.

Норми чинного законодавства також закріплюють презумпцію правомірності правочину, яка означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована.

Підставами для визнання правочину недійсним є недодержання однією стороною чи всіма сторонами вимог, які встановлені ст. 203 ЦК України, в тому числі вимог щодо змісту та форми правочину, а також вільного волевиявлення його учасників.

Якщо правочин суперечить нормам чинного законодавства, то його може бути визнано судом недійсним відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України.

Зібрані докази вказують на те, що 17 липня 2021 року АТ «Акцент-Банк» і ОСОБА_1 в рамках укладеного між ними договору про надання банківських послуг від 1 березня 2021 року уклали окремий кредитний договір №ABH0CU4, за умовами якого банк надав позивачці кредити на споживчі цілі у виді невідновлювальної кредитної лінії у розмірі 17 800 грн строком на 2 роки під 0,00001% річних.

Сторони уклали цей договір в електронній формі шляхом заповнення відповідного формуляра заяви про надання послуги «Розстрочка миттєва» та скріпили цей договір електронними підписами.

Як встановлено судом, АТ «Акцент-Банк» і ОСОБА_1 уклали кредитний договір №АВН0СU4 від 17 липня 2021 року у простій письмовій формі. Водночас у справі відсутні достатні та об`єктивні дані про те, що зміст цього договору суперечить нормам чинного законодавства, а сторони не мали вільного волевиявлення на його укладення.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що підстави для визнання недійсним кредитного договору №АВН0СU4 від 17 липня 2021 року відсутні.

Заперечення ОСОБА_1 щодо дійсності оспорюваного правочину є необґрунтованими.

в) щодо вимоги позову про розірвання кредитного договору

Частиною 1 статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В силу п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору .

За змістом указаних правових норм сторони повинні виконувати зобов`язання належним чином відповідно до умов договору.

Підставою для розірвання договору за рішенням суду є істотне порушення однією з сторін умов договору, внаслідок чого інша сторона втрачає можливість досягнути бажаного результату та визначеної цілі договору.

Зібрані докази вказують на те, що в рамках укладеного між АТ «Акцент-Банк» і ОСОБА_1 договору про надання банківських послуг сторони уклали окремий кредитний договір №SAMAWFC8 від 1 березня 2021 року, за умовами якого банк надав позивачці кредит на картковий рахунок у межах ліміту кредитування 3 000 грн.

Водночас у справі відсутні належні та допустимі докази істотного порушення АТ «Акцент-Банк» умов кредитного договору, внаслідок чого ОСОБА_1 позбавлена можливості досягнути бажаного результату та визначеної цілі договору.

Доводи апеляційної скарги про наявність підстав для розірвання кредитного договору №SAMAWFC8 від 1 березня 2021 року не відповідають фактичним обставинам справи.

3.Висновки суду апеляційної інстанції

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 серпня 2022 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 24 листопада 2022 року.

Судді: О.І. Ярмолюк

Л.М. Грох

Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції - Заворотна О.Л.

Доповідач - Ярмолюк О.І. Категорія 27