г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/2086/22
Номер провадження 2-о/213/62/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2022 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Попова В.В.,

секретар судового засідання Демченко А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні /у залі судових засідань № 14/ цивільну справу № 213/2086/21 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Криворізька міська рада в особі виконкому Інгулецької районної у місті ради, про встановлення факту, що має юридичне значення,

за участі представника заявника адвоката Мірошниченко М.В.,

В С Т А Н О В И В:

Заявниця ОСОБА_1 звернулась до суду з вищезазначеною заявою та просить встановити факт її постійного проживання разом на час відкриття спадщини зі спадкодавцем ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Мотивуючи свою заяву, заявниця зазначила що у 2014 році померла її сестра ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилась спадщина у виді 1/3 частки домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , в якому померла була зареєстрована. Разом з нею за цією ж адресою був зареєстрований її син ОСОБА_2 , який вважається таким, що прийняв спадщину після смерті матері, оскільки від її прийняття не відмовився.

ОСОБА_2 є рідним племінником заявниці, і, оскільки його мати померла, а заявниця за віком потребувала сторонньої допомоги, він у січні 2015 року переїхав жити до неї за адресою: АДРЕСА_1 , де і проживав до дня смерті.

Оскільки спадкоємці у племінника відсутні, заявниця, як його найближча родичка і співвласниця домоволодіння, звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , але отримала відмову в його видачі, оскільки не надала доказів, які підтверджують факт проживання з померлим на час відкриття спадщини. Зазначила, що встановлення факту її проживання зі спадкодавцем за однією адресою має для неї юридичне значення та встановлюється з метою прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 .

Справа надійшла в провадження суду 14.09.2022 року.

19.09.2022 заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд призначено в судовому засіданні, задоволено клопотанням заявника про витребування доказів.

Заявниця в судове засідання не з`явилась, її інтереси в суді представляє адвокат Мірошниченко М.В.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі, при ухваленні рішення покладається на розсуду суду.

Представник заявника адвокат Мірошниченко М.В. в судовому засіданні заяву підтримала з підстав, зазначених в ній, просить задовольнити.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що померлий ОСОБА_2 був її двоюрідним братом, а заявниця її та його тітка. Брат постійно проживав з матір`ю в будинку АДРЕСА_2 , а після смерті матері, приблизно у січні 2015 року він перейшов жити до тітки ОСОБА_1 , яка проживала на АДРЕСА_1 . Вони допомагали один одному.

Свідок ОСОБА_5 пояснила суду, що вона мешкає поверхом вище, у квартирі АДРЕСА_3 , тобто є сусідкою заявниці. Її мати друже із заявницею, тому їй відомо, що у заявниці був племінник, який достатньо довго - більше ніж рік - жив з нею разом, допомагав їй, а потім помер.

Вислухавши представника заявника, свідків, дослідивши надані заявником письмові докази, суд приходить до наступного.

Нормою ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

За змістом ч.2 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення інших фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 /а.с.5/.

Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із 1/3 частки будинку за адресою: АДРЕСА_2 , і належала останній на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі за № 2-749, виданого 22.09.1989 року державним нотаріусом П`ятої криворізької державної нотаріальної контори. Іншими співвласниками домоволодіння є ОСОБА_6 та заявниця ОСОБА_1 /а.с.7/.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_2 /а.с.6/.

Рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26.05.2022 року, яке набрало законної сили 28.06.2022 року, встановлено, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , була рідною сестрою ОСОБА_1 та матір`ю ОСОБА_2 /а.с.8-9/.

Отже, встановлено, що заявниця ОСОБА_1 є рідню тіткою ОСОБА_2 , який фактично прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_3 .

Як видно із наданої заявницею інформації, за адресою: АДРЕСА_2 на момент смерті ОСОБА_3 мав реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 /а.с.11/.

Актом № 28 від 08.09.2022, складеним мешканцями ОСББ «Інгулець-Сонячна5», підтверджується, що ОСОБА_2 проживав без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , починаючи з січня 2015 року по 18 лютого 2016 року /а.с.10/.

Згідно з інформацією, отриманої судом в порядку витребування доказів, після смерті ОСОБА_3 спадкова справа не заводилася, свідоцтва про право на спадщину не видавалися.

Після смерті ОСОБА_2 26.11.2021 року заведено спадкову справу № 384/2021 за заявою ОСОБА_1 , яка одержала відмову у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки нею не доведено факту родинних відносин зі спадкодавцем. Інші особи з заявами про прийняття спадщини не зверталися, заповіти спадкодавцем не посвідчувалися, свідоцтва про право на спадщину не видавалися, що підтверджено також інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (спадкові справи, заповіти/спадкові договори) /а.с.61-63/.

09.08.2022 року від імені ОСОБА_1 до П`ятої криворізької державної нотаріальної контори звернулася представник за довіреністю із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що належало її племіннику ОСОБА_2 , і отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки строк для прийняття спадщини пропустила, доказів про проживання зі спадкоємцем на день смерті за однією адресою не надала /а.с.12/.

Відповідно до ч.2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Статтею 1263 ЦК України передбачено, що рідні дядько та тітка спадкодавця мають право на спадкування за законом у третю чергу.

Суд встановив, що факт відсутності реєстрації заявниці разом з померлим племінником на день його смерті за однією адресою став перешкодою в отриманні нею свідоцтва про право власності на спадкове нерухоме майно, яке він фактично прийняв у спадщину після смерті матері сестри заявниці ОСОБА_3 .

Відповідно до п.3.22. глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Мінюстом від 22.02.2012, № 296/5, у разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання, доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.

Водночас, нормою ч.1 ст.29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізично: тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться.

Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Згідно з ч.10 ст.6 вказаного Закону в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією адресою за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Відповідно до п.23 Постанови пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини,спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Згідно з положеннями п.2 зазначеної Постанови, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд з заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору розглядається за правилами окремого провадження.

Відповідно до п.9 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, факту прийняття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив відмову від неї.

Як зазначалось вище, Актом і показаннями свідків в судовому підтверджено проживання спадкодавця ОСОБА_2 на момент смерті із заявницею ОСОБА_1 за однією адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, суд вважає, що відсутність реєстрації місця проживання заявника за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що вони не проживали разом на момент смерті останнього, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно з положеннями ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені ч.3 ст.1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами.

Таку позицію висловив Верховний Суд у постанові від 10.01.2019 по справі № 484/747/17, яка відповідно до ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ч.4 ст.263 ЦПК України має бути врахована судом, що розглядає справу з відповідними правовідносинами.

Отже, суд приходить до висновку, що заявницею доведено, що вона на момент смерті племінника постійно проживала з ним за однією адресою, тобто постійно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а встановлення цього факту має для заявниці юридичне значення, оскільки стане підтвердженням обставин фактичного прийняття нею спадщини відповідно до положень ч.3 ст.1268 ЦК України і надасть їй змогу в подальшому реалізувати право на отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на частку нерухомого майна.

Іншого способу, окрім як звернення до суду для встановлення факту проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, заявниця не має.

На підставі вищезазначеного, суд вважає, що заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 293, 294, 315, 319 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на час відкриття спадщини зі спадкодавцем ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , яка є місцем відкриття спадщини.

Апеляційна скарга на рішення суду, в зв`язку з оголошенням його вступної та резолютивної частини, подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація щодо учасників справи:

Заявник: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,адреса АДРЕСА_1 .

Представник заявника: адвокат Мірошниченко Марина Володимирівна, адреса: АДРЕСА_4 .

Заінтересована особа: Криворізька міська рада в особі виконкому Інгулецької районної у місті ради, , адреса: м. Кривий Ріг, пл. Гірницької Слави,1.

Вступну та резолютивну частини рішення проголошено у судовому засіданні 22.11.2022 року.

Повне судове рішення складено 25.11.2022 року.

Суддя В.В. Попов