Провадження номер 2/741/329/22
Єдиний унікальний номер 741/295/22
РІШЕННЯ

іменем України

29 листопада 2022 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Крупини А.О.,

з участю секретарів судового засідання Сокирки Є.В., Багмута О.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Носівського районного суду Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Носівської об`єднаної територіальної громади в особі Носівської міської ради Чернігівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Носівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Ніжинському районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про встановлення факту родинних відносин, факту належності правовстановлюючого документа та визнання права на земельну частку (пай) у порядку спадкування,

УСТАНОВИВ:

У травні 2022 року представник позивача ОСОБА_2 від імені та в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся до Носівського районного суду Чернігівської області з позовною заявою про встановлення факту прийняття спадщини, факту родинних відносин, факту належності правовстановлюючого документа та визнання права на земельну частку (пай) у порядку спадкування. Позовні вимоги представник позивача мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 . Після її смерті залишилася спадщина, яка складається із права на земельну частку (пай) 4,83 умовних кадастрових гектарів із земель, які перебували в колективній власності колишнього КСП ім. Шевченка, які розташовані на території Носівської міської ради (раніше Держанівської сільської ради Носівського району) Чернігівської області, що належало померлій на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серія ЧН № 0221618, виписаного та виданого 01 липня 1996 року № 155 Носівською РДА Чернігівської області, який 01 серпня 1996 року зареєстровано в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 163. На момент смерті ОСОБА_3 проживала разом із своєю сестрою ОСОБА_4 , яка за нею доглядала і здійснювала поховання ОСОБА_3 . Представник позивача вважає, що ОСОБА_4 тим самим вступила у фактичне управління та володіння спадковим майном померлої і, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР уважається такою, що прийняла спадщину як спадкоємець другої черги за законом. Інші спадкоємці, які б претендували на спадщину, після смерті ОСОБА_3 відсутні.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 . Після її смерті залишилася спадщина, яка складається із права на земельну частку (пай) площею 4,83 умовних кадастрових гектарів із земель, які перебували в колективній власності колишнього КСП ім. Шевченка, які розташовані на території Носівської міської ради (раніше Держанівської сільської ради Носівського району) Чернігівської області, що належало ОСОБА_3 на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серія ЧН № 0221618, виписаного та виданого 01 липня 1996 року № 155 Носівською РДА Чернігівської області, який 01 серпня 1996 року зареєстровано в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 163. Це право на земельну частку (пай) ОСОБА_4 фактично успадкувала після смерті ОСОБА_3 , але не оформила своїх спадкових прав.

Спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняла її племінниця ОСОБА_1 .

Позивач ОСОБА_1 зверталася до нотаріуса з метою оформлення своїх спадкових прав після померлої ОСОБА_4 , але нотаріус роз`яснив про неможливість видачі свідоцтва про право на спадкове майно у зв`язку з тим, що ОСОБА_4 не зверталася із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , відсутні документи, які б підтверджували факт вступу її у фактичне управління та володіння спадковим майном померлої, не підтверджуються родинні відносини, а саме: відсутні документи, які підтверджують родинний зв`язок ОСОБА_4 із ОСОБА_5 , також було виявлено невідповідність прізвища спадкодавця в її сертифікаті на право на земельну частку (пай) та у свідоцтві про смерть, а саме: у свідоцтві про смерть спадкодавця її прізвище вказано ОСОБА_6 , а у сертифікаті на право на земельну частку (пай) - ОСОБА_7 , а також відсутній оригінал сертифіката на право на земельну частку (пай).

У зв`язку з тим, що ОСОБА_4 не зверталася із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , а також відсутністю документів, які б підтверджували факт вступу нею у фактичне управління та володіння спадковим майном померлої, представник позивача просив у судовому порядку встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_3 .

При зверненні до Носівського відділу ДРАЦС за інформацією про наявність актового запису про народження ОСОБА_8 було повідомлено, що такого актового запису в архівах відділу не виявлено. У зв`язку з тим, що втрачене свідоцтво про народження ОСОБА_8 , яке відновити неможливо, представник позивача в судовому порядку просив встановити факт родинних відносин, а саме, що померла ОСОБА_3 є сестрою ОСОБА_4 .

У зв`язку з тим, що сертифікат на право на земельну частку (пай) виданий ОСОБА_8 , а дійсне прізвище спадкодавця, зазначене у свідоцтві про смерть, - ОСОБА_6 , представник позивача просив судовим рішенням встановити, що даний сертифікат на право на земельну частку (пай) належить ОСОБА_3 , оскільки в іншому порядку встановити цей факт неможливо.

Крім того, представник позивача просив визнати за позивачем право на вищевказану земельну частку (пай) у порядку спадкування за законом.

Ухвалою судді від 18 травня 2022 року відкрито провадження в цивільній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 08 вересня 2022 року.

Ухвалою суду від 08 вересня 2022 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті на 28 листопада 2022 року.

У судовому засіданні позивач та представник позивача ОСОБА_2 відмовилися від позовної вимоги про встановлення факту прийняття спадщини ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_3 , а решту позовних вимог підтримали, просили їх задовольнити. Позивач суду пояснила, що її рідні тітки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (рідні сестри її матері) проживали та були зареєстровані в АДРЕСА_1 . Вони були рідними сестрами. ОСОБА_3 за життя працювала в КСП ім. Шевченка та отримала право на земельну частку (пай) по колишньому КСП ім. Шевченка. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, ОСОБА_4 здійснювала її поховання, поминальні обряди та залишилася проживати у вищевказаному будинку. ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач є її племінницею, спадщину вона прийняла, спадкова справа відкрита в Носівській державній нотаріальній конторі. Однак позивач не може оформити своє право на спадковий пай, оскільки немає підтверджувальних документів, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були рідними сестрами, сертифікат на земельну частку (пай) видано на дівоче прізвище ОСОБА_3 - ОСОБА_7 . Крім того, втрачений оригінал сертифіката, тому позивач і звернулася до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Отже, судом прийнято відмову позивача від позовної вимоги про встановлення факту прийняття спадщини, тому ця позовна вимога судом не розглядається.

Представник відповідача Носівської об`єднаної територіальної громади в особі Носівської міської ради Чернігівської області в судове засідання не з`явилася, але до початку судового розгляду справи по суті направила до суду заяву, у якій указала, що відповідач визнає позовні вимоги та просила справу розглянути за відсутності представника відповідача.

У судовому засіданні допитана як свідок ОСОБА_9 дала показання, що вона проживає в с. Держанівка Ніжинського району, особисто знала покійних ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Вони були рідними сестрами, проживали разом по АДРЕСА_1 до смерті. Свідок достовірно знає, що ОСОБА_12 за життя працювала в колишньому КСП ім. Шевченка, що знаходилося в с. Держанівка, отримала земельний пай, її дівоче прізвище було ОСОБА_7 .

У судовому засіданні допитана як свідок ОСОБА_13 дала показання, що вона є жителькою с. Держанівка Ніжинського району, особисто знала ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , вони були рідними сестрами, проживали разом по АДРЕСА_1 , нині покійні, хоронила їх небога, оскільки своїх дітей вони не мали. Свідок достовірно знає, що ОСОБА_12 за життя працювала в колишньому КСП ім. Шевченка, що знаходилося в с. Держанівка, отримала земельний пай, її дівоче прізвище було ОСОБА_7 .

Вислухавши пояснення позивача, представника позивача та показання свідків, вивчивши й дослідивши матеріали справи, суд робить нижченаведений висновок.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст. 12 ЦПК України.

Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст. ст. 77-78 ЦПК України.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України).

Отже, у силу вимог ст. ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай).

Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право є сертифікат про право на земельну частку (пай).

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_8 за життя набула право на земельну частку (пай) площею 4,83 умовних кадастрових гектарів із земель колишнього КСП ім. Шевченка на території Держанівської сільської ради. На її ім`я було виписано та видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0221618, який зареєстровано в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 163 від 01 серпня 1996 року. Вартість земельних ділянок згідно із сертифікатом на право на земельну частку (пай) становить 116629,49 грн. Державна реєстрація земельних ділянок та правовстановлюючих документів на них у складі державного реєстру земель, надання відомостей з нього здійснювалися згідно із законодавством до 01 січня 2013 року територіальними органами Держземагенства України за місцем розташування земельної ділянки. Правовстановлюючі документи на земельні ділянки на гр. ОСОБА_8 до 01 січня 2013 року не реєструвалися. Ці обставини підтверджуються копією повідомлення відділу у Ніжинському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області № 29-25-0.32-47/32-21 від 30 липня 2021 року (а. с. 11) та копією сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0221618 (а. с. 10).

Судом встановлено, що 09 грудня 1945 року ОСОБА_8 одружилася із ОСОБА_14 . Після одруження їй присвоєно прізвище ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а. с. 14).

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Держанівка Носівського району Чернігівської області померла ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а. с. 8).

У п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Отже, спадкові відносини після смерті ОСОБА_3 регулюються правилами ЦК України, оскільки спадщина після її смерті відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За життя ОСОБА_3 заповіту не складала, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти та спадкові договори) (а. с. 42). Отже, спадкування після її смерті здійснюється за законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 на день своєї смерті проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 разом із сестрою ОСОБА_4 , що підтверджується довідкою виконавчого комітету Носівської міської ради від 25 листопада 2022 року № 332 (а. с. 66).

Судом установлено, що спадкова справа до майна померлої ОСОБА_3 не заводилася, що підтверджується повідомленням Державного нотаріального архіву Чернігівської області № 1276/01-17 від 08 червня 2022 року (а. с. 40) та інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а. с. 39).

Згідно зі ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Статтею 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають юридичне значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а саме належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Судом установлено, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0221618, який зареєстровано в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 163 від 01 серпня 1996 року, помилково виписано та видано на дівоче прізвище ОСОБА_3 - ОСОБА_7 .

Проаналізувавши перевірені і оцінені судом докази та законодавство, суд переконався, що позивачем надані належні, достовірні, допустимі докази на підтвердження заявленої вимоги про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, які не викликають сумніву і є достатніми для встановлення юридичного факту належності ОСОБА_3 вищевказаного сертифіката на право на земельну частку (пай) по колишньому КСП ім. Шевченка, розташованої на території Держанівської сільської ради (нині Носівської міської ради Чернігівської області). У позасудовому порядку виправити допущені у вказаному вище правовстановлюючому документі розбіжності в написанні прізвища власника неможливо. Установлення цього факту має для позивача юридичне значення, адже дозволить позивачеві реалізувати спадкові права, а тому позовна вимога про встановлення факту належності правовстановлюючого документа підлягає задоволенню.

Крім того, відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

У п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Пунктом 10 вказаної вище постанови визначено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання свідоцтва про право на спадщину в органах, що вчиняють нотаріальні дії.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були рідними сестрами, однак відсутність свідоцтва про народження ОСОБА_3 є перешкодою в оформленні заявником спадкових прав. В іншому порядку, крім судового, підтвердити родинні відносини ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а саме підтвердити той факт, що вони були рідними сестрами, неможливо.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Вислухавши пояснення свідків, допитаних у судовому засіданні, які підтвердили родинний зв`язок між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , виходячи з досліджених письмових доказів в їх сукупності та взаємозв`язку, суд уважає за необхідне встановити факт родинних відносин, про встановлення якого просить позивач.

Установлення факту родинних відносин має для позивача юридичне значення. Юридичний факт встановлюється з метою реалізації позивачем спадкових прав після смерті рідної тітки ОСОБА_4 .

Оскільки судом установлено, що ОСОБА_4 була рідною сестрою ОСОБА_3 , то з цього слідує, що вона була спадкоємцем другої черги за законом після смерті ОСОБА_3 на підставі ст. 1262 ЦК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

У судовому засіданні встановлено, що спадщину після смерті ОСОБА_3 у силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняла рідна сестра ОСОБА_4 , оскільки постійно на час смерті ОСОБА_3 була зареєстрована та проживала разом з нею (а. с. 66).

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Отже, з моменту відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 її спадкоємиці ОСОБА_4 стало належати право на земельну частку (пай) згідно із сертифікатом серії ЧН № 0221618. Однак, ОСОБА_4 юридично не оформила своїх спадкових прав на земельну частку (пай).

ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Держанівка Носівського району Чернігівської області померла ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а. с. 15).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За життя ОСОБА_4 склала заповіт, яким все своє майно заповідала ОСОБА_1 , що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 62) та копією заповіту (а. с. 58).

Крім того, ОСОБА_1 є рідною племінницею ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_4 (а. с. 14), копією виписки про народження ОСОБА_8 (а. с. 17), копією свідоцтва про одруження ОСОБА_15 та ОСОБА_8 (а. с. 18), копією свідоцтва про народження ОСОБА_16 (а. с. 20), копією свідоцтва про укладення шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_16 (а. с. 20).

Отже, ОСОБА_1 є спадкоємцем ОСОБА_4 п`ятої черги за законом на підставі ст. 1265 ЦК України.

Судом установлено, що на день своєї смерті ОСОБА_4 була зареєстрована та проживала в житловому будинку АДРЕСА_1 одна (а. с. 58).

Судом установлено, що до майна померлої ОСОБА_4 . Носівською районною державною нотаріальною контрою заведено спадкову справу за № 85/2015, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а. с. 61).

Згідно з копією спадкової справи до майна померлої ОСОБА_4 . ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 як спадкоємець п`ятої черги за законом, подавши в установлений законодавством шестимісячний строк до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину, немає. ОСОБА_4 отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки (а. с. 57-60).

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Отже, з моменту відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 позивач успадкувала право на земельну частку (пай), яке належало ОСОБА_3 , спадщину після якої прийняла в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України ОСОБА_4 , але яка не оформила спадкових прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

У судовому засіданні встановлено, що позивач зверталася до Носівської районної державної нотаріальної контори з метою оформлення спадкових прав на право на земельну частку (пай) після померлої тітки ОСОБА_4 . Нотаріус відмовив позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) площею 4,83 в умовних кадастрових гектарах із земель колишнього КСП ім. Шевченка в адміністративних межах Носівської міської ради (раніше Держанівської сільської ради Носівського району) Чернігівської області, що належало ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі сертифіката серії ЧН № 0221618, у зв`язку з відсутністю документів, які б підтверджували родинні відносини ОСОБА_4 із ОСОБА_17 , також заявником не надано оригіналу правовстановлюючого документа на вищевказане майно. Окрім того, сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0221618, який виданий Носівською РДА Чернігівської області 20 серпня 1996 року, був виданий ОСОБА_8 , а у свідоцтві про смерть її прізвище вказано ОСОБА_6 , що не відповідає прізвищу, яке зазначене у сертифікаті. Відмова у видачі свідоцтва про право на спадщину підтверджується копією постанови державного нотаріуса Носівської районної державної нотаріальної контори Перев`язко Л.М. про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1/02-31 від 5 січня 2022 року (а. с. 21).

Судом встановлено, що оригінал сертифіката на земельну частку (пай) серії ЧН № 0221618 втрачений, що підтверджується оголошенням в місцевій газеті «Носівські вісті» від 05 серпня 2021 року (а. с. 12).

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч. 2 ст. 318 ЦК України усі суб`єкти права власності є рівними перед законом.

Відповідно до статті 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК України встановив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом, зокрема, шляхом визнання права.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України, п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

У п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Відповідно до ч. 6 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» одним із документів, що посвідчують право на земельну частку (пай) є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

У п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз`яснено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю.

Згідно з п. п. 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України громадянам-власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю.

Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.

Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Видача дубліката чи повторного сертифіката на право на земельну частку (пай) законодавством не передбачена.

Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Ураховуючи встановлені обставини та вищенаведені правові норми, суд робить висновок, що позовна вимога про визнання за позивачем права на земельну частку (пай) також підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 15, 328, 392, 1216, 1218, 1262, 1265, 1268, 1269, 1273 ЦК України, ст. 211, 259, 263, 264, 265, 273, 315, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Носівської об`єднаної територіальної громади в особі Носівської міської ради Чернігівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Носівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Ніжинському районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про встановлення факту родинних відносин, факту належності правовстановлюючого документа та визнання права на земельну частку (пай) у порядку спадкування задовольнити.

Установити факт родинних відносин між фізичними особами, що ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , була рідною сестрою ОСОБА_18 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Установити факт, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ЧН № 0221618, виписаний та виданий 01 липня 1996 року № 155 Носівською РДА Чернігівської області, зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 163 від 1 серпня 1996 року, на ім`я ОСОБА_8 , належав ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , право на земельну частку (пай) розміром 4,83 умовних кадастрових гектарів із земель, які перебували в колективній власності колишнього КСП ім. Шевченка на території Носівської міської ради (раніше Держанівської сільської ради Носівського району) Чернігівської області, яке на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0221618, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 163 від 20 серпня 1996 року, належало ОСОБА_19 , у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: Носівська об`єднана територіальна громада в особі Носівської міської ради Чернігівської області, , місцезнаходження: м. Носівка Чернігівської області, вул. Центральна, буд. 20.

Повний текст судового рішення складено 29 листопада 2022 року.

Суддя Анатолій КРУПИНА