П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2022 року місто Київ

справа №756/12382/19

провадження№22-ц/824/8205/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання - Онопрієнко К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Оболонського районного суду м.Києва від 24 травня 2022 року, постановлену у складі судді Майбоженко А.М.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-розрахунковий центр" про захист прав споживачів,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Оболонського районного суду м.Києва від 24 травня 2022 року залишено без розгляду заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" про захист прав споживача в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу щодо наступних складових: вивчення і аналіз цивільної справи, складання позовної заяви, складання пояснень, складання заяви про ухвалення додаткового рішення, а також витрат за направлення суду поштової кореспонденції 24 листопада 2020 року. В іншій частині заяву повернуто заявнику.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, ОСОБА_1 17 червня 2022 року подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Судом першої інстанції були порушені ст. ст. 89, 263 ЦПК України. Ані мотивувальна частина оскаржуваної ухвали, ані її резолютивна частина не містять жодного числового показника долі судових витрат, що підлягають розподілу місцевим та апеляційним судом. Таким чином, оскаржувана ухвала є неповною і нечіткою, оскільки з її змісту не зрозуміло, заяву в частині якої суми судових витрат місцевий суд залишив без розгляду, а в якій частині повернув.

Крім того апелянт зазначає, про те, що він 28 листопада 2019 року подав суду заяву по судових витратах (міститься в матеріалах справи), у якій попередив суд про те, що визначити остаточний розмір судових витрат він не може до остаточного вирішення справи судом. 13 травня 2022 року він одержав копію постанови Київського апеляційного суду від 14 лютого 2022 року, якою його апеляційна скарга була задоволена в повному обсязі.

Із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з відповідача понесених судових витрат він звернувся до суду першої інстанції 18 травня 2022 року, тобто у межах п`ятиденного строку від дати отримання (13 травня 2022 року) постанови апеляційного суду, якою було змінено рішення суду першої інстанції.

Зміст оскаржуваної ухвали свідчить, що суд безпідставно не взяв до уваги час складення акту виконаних робіт адвокатом індивідуальної діяльності Панченком О.В. (16 травня 2022 року), згідно якого здача-приймання виконаних адвокатом робіт по Договору про надання правової допомоги від 1 грудня 2016 року №01/12 у справі №756/12382/19 відбулась після її апеляційного перегляду.

В судове засідання не з`явилися учасники справи, про день та час розгляду справи повідомлені в установленому законом порядку, що підтверджується зворотним повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 145).

Зважаючи на зміст апеляційної скарги ОСОБА_1 та судового рішення, що оскаржується, з урахуванням обставин даної справи, її складності, мотивованим викладенням позиції позивача в його апеляційній скарзі та відсутністю потреби у наданні усних пояснень учасника справи, явка якого до апеляційного суду є необов`язковою, колегія суддів вважала можливим розглянути справу у відсутність ОСОБА_1 , який не з`явився в судове засідання.

Оскільки рішення ухвалене за відсутністю учасників справи, то датою ухвалення рішення є дата складення повного судового рішення (ч.5 ст.268 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно з п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 3 ст. 270 ЦПК України визначено, що суд, який ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.

Відповідно до положень статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Таким чином, положення ч. 8 ст. 141 ЦПК України мають імперативний характер та зобов`язують суд залишити без розгляду таку заяву.

З матеріалів справи вбачається, що рішення суду було ухвалено 3 грудня 2020 року, а тому останнім днем для подання доказів на підтвердження витрат, які поніс або мав понести позивач на професійну правничу допомогу слід вважати 8 грудня 2020 року.

З заявою про ухвалення додаткового рішення щодо понесених ним витрат на професійну правничу допомогу і витрат, що пов`язані з направленням поштової кореспонденції, ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції 18 травня 2022 року. До цієї заяви ОСОБА_1 вперше надав докази на підтвердження понесених ним витрат в зв`язку з розглядом справи, зокрема в суді першої інстанції.

Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції було ухвалено 3 грудня 2020 року, а докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу ОСОБА_1 до суду першої інстанції подав 18 травня 2022 року, суд першої інстанції обґрунтовано залишив частину вимог заяви (витрати на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції) без розгляду.

Посилання ОСОБА_1 на те, що він подав заяву після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, в межах п`яти днів після отримання копії постанови суду, є безпідставним, оскільки цивільне процесуальне законодавство не пов`язує початок перебігу строку для подання доказів щодо понесених судових витрат, з отриманням повного тексту судового рішення ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційній інстанції.

Що стосується судових витрат на професійну правничу допомогу (щодо складання апеляційної скарги) та направлення поштової кореспонденції на стадії апеляційного розгляду, то суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що в цій частині заява підлягає поверненню заявнику, виходячи з наступного.

Згідно з п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати

Згідно з вимогами ст.382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції, зокрема, складається з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Враховуючи наведені норми процесуального закону, питання щодо розподілу витрат позивача на професійну правничу допомогу під час розгляду справи апеляційним судом відноситься до повноважень суду апеляційної інстанції.

Не зазначення судом першої інстанції в судовому рішенні окремо визначених сум судових витрат, що пов`язані з розглядом справи в судах різних інстанцій, не дає підстав для висновку про незаконність оскаржуваної ухвали.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та на їх правильність не впливають.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування чи зміни не вбачається, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Оболонського районного суду м.Києва від 24 травня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус