Справа № 308/4192/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2022 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Шепетко І.О.,

за участі секретаря судових засідань Киніва О.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей Ужгородської міської ради про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від нього, -

в с т а н о в и в:

Представник позивача адвокат Косаковський В.О., що діє в інтересах ОСОБА_4 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з вищезазначеним позовом. Свої позовні вимоги мотивує наступним.

21.04.2018 Ужгородським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який було розірвано згідно рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.03.2021.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в подружжя народився син ОСОБА_5 .

Після розірвання шлюбу син почав проживати разом із відповідачем та колишнім тестем та тещею позивача.

Позивач зазначає, що з моменту розлучення у позивача з відповідачем почалися непорозуміння та конфлікти щодо прийняття участі у вихованні сина, його відвідуванні, відповідач, тесть та теща почали створювати штучні перешкоди щодо неможливості нормального спілкування з сином. Позивач намагався налагодити нормальний зв`язок із дитиною, приймати участь у її вихованні, утриманні, розвитку її здібностей та забезпечувати її всім необхідним для нормального розвитку та становлення. Позивач вважає, що права позивача як батька є порушеними.

Позивач звернувся до виконавчого комітету Ужгородської міської ради з метою визначення часу для побачення з сином.

Відповідно до витягу з рішення виконавчого комітету Ужгородської міської гіди від 19.05.2021, позивачу визначено наступний порядок побачення з своїм малолітнім сином ОСОБА_5 , 2018 р.н., а саме: перший та третій тиждень місяця з 19:00 п`ятниці до 19:00 неділі з можливістю ночівлі дитини за фактичним місцем проживання батька; під час новорічних, пасхальних та різдвяних свят, перший святковий день із дитиною проводить мати, а наступний день батько; дві години в день народження дитини.

Позивач зазначає, що вказаний час є критично обмежений для нормального, повноцінного спілкування між батьком та сином.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.06.2022 відкрито провадження у даній справі та постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31.08.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання з`явилася, зазначила, що не чинить позивачу перешкод у сплікуванні з сином, вказала, що їхньому сину виповнилось 4 роки, на даний час він відвідує гурток англійської мови та спортивний гурток при садочку, на її думку, розвитку дитини нічого не перешкоджає. Додала, що Ужгородською міською радою було встановлено графік побачень дитини з батьком та просила залишити даний графік, не заперечує проти побачень дитини з її дідом, бабою та тіткою в їх дні народження. Щодо виклику поліції, оскільки було два випадки, коли позивач викликав поліцію та звинувачував її в тому, що вона не дає можливості спілкуватися з сином. Проте, першого разу дитина була хвора, іншого разу відповідач не мала можливості передати дитину через оголошення повітряної тривоги в Закарпатській області.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку зібраним у справу доказам в цілому, так і кожному доказу окремо, шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

Частиною 1 ст. 5 ЦПК України, передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судом встановлено, що 21.04.2018 Ужгородським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено шлюб.

В шлюбі в подружжя народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , виданого Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області від 21.11.2018.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.03.2021 шлюб, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було розірвано та неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишено проживати разом з матір`ю ОСОБА_2 , а також ухвалено стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј доходів відповідача щомісячно, починаючи з 14 грудня 2020 року до досягнення дитиною неповноліття.

Частина 3 ст. 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частиною першою статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно статті 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Згідно із статтею 141 Сімейного кодексу України (далі СК України), мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

У відповідності до ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

У відповідності до ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватись на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.

Питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватись з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини (ст. 157 СК України).

У відповідності до ст. 158 СК України, за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 19.05.2021 «Про визначення способу участі у вихованні дітей» визначено способи участі у вихованні дитини та встановлено ОСОБА_3 порядок побачення з його малолітнім сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким чином: перший та третій тиждень місяця з 19:00 п`ятниці до 19:00 неділі з можливістю ночівлі дитини за фактичним місцем проживання батька; під час новорічних, пасхальних та різдвяних свят, перший святковий день із дитиною проводить мати, а наступний день батько; дві години в день народження дитини; зустрічі з дитиною проводити з обов`язковим урахуванням стану здоров`я дитини, її інтересів і потреб.

У відповідності до ч.ч. 1,2 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд в такому випадку має право визначити способи участі одного з батьків у вихованні дитини, місце та час їхнього спілкування.

Таким чином, з викладених норм чинного законодавства вбачається, що у разі невиконання рішення органу опіки та піклування про визначення способу участі одного з батьків у вихованні дитини, один із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення перешкод і спілкуванні з дитиною. При цьому, однією із умов є чинення одним із батьків перешкод іншому у спілкуванні з дитиною.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до частини третьої ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи те, що позивачем не доведено наявності будь-яких перешкод з боку матері дитини у його спілкуванні з сином з підстав наведених у позові, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Суд вважає, що достатнім, обґрунтованим та доцільним для дитини є визначена рішенням виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 19.05.2021 «Про визначення способу участі у вихованні дітей» форма участі батька ОСОБА_3 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_5 , при цьому будь-яка зміна визначеної форми участі батька у вихованні сина є передчасною, з огляду на складні та напружені відносини між батьками малолітньої дитини.

Щодо наданих суду копій рапортів з Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 04.04.2021 та 09.04.2021 щодо перешкоджання ОСОБА_2 у спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_3 , суд зазначає, що такі були, але не є достатнім доказом перешкоджання участі у вихованні та вільному спілкуванні малолітнього ОСОБА_5 з батьком ОСОБА_3 , оскільки дані події сталися до моменту встановлення порядку побачень батька із сином згідно рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 19.05.2021 «Про визначення способу участі у вихованні дітей», а відтак судом до уваги не беруться.

Так як у задоволенні позову було відмовлено у повному обсязі, то понесені позивачем судові витрати у виді сплаченого судового збору слід покласти на позивача відповідно до вимог статті 141 ЦПК України.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 1, 141, 157,159 Сімейного кодексу України, ст. ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 10, 11,15, 59-61, 88, 212-215, 218, 294, Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей Ужгородської міської ради про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від нього відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 24.11.2022.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт № НОМЕР_2 , виданий 05.11.2019, орган видачі - 2123, РНОКПП: НОМЕР_3 .

Представник позивача: адвокат Косаковський Валентин Олександрович, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №21/2525, видане Радою адвокатів Закарпатської області від 17.03.2020 на підставі рішення №103 від 14.03.2020.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей Ужгородської міської ради, місцезнаходження: 88000, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Поштова, буд.3, каб. 404, код ЄРДПОУ 42858487.

Суддя І.О. Шепетко