Справа №638/577/22
Провадження № 2/638/3263/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2022 року м.Харків

Суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Цвіра Д.М., розглянувши заяву відповідача ОСОБА_1 про встановлення додаткового строку на надання відзиву на позовну заяву та прийняття відзиву по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в :

В провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова перебуває цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 лютого 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін.

23 серпня 2022 року від відповідача ОСОБА_1 через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить суд визнати причини пропуску процесуального строку на подання відзиву поважними, встановити додатковий строк відповідачу для надання відзиву, долучити відзив до матеріалів справи.

В обгрунтування відзиву відповідачем зазначено, що проти позову до неї її чоловіка про розірвання шлюбу вона заперечує, оскільки з позивачем вони одружені вже не перший раз, перший шлюб зареєстровано 30.07.1983 року та розірвано у 1992 році., криза в їх родині трапилась не вперше. Від шлюбу сторони мають сина, на даний час в них є вже внук ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сьогодні необхідності для розірвання шлюбу вона не бачить, вважає, що неналежна поведінка та бажання чоловіка розірвати їх велику і дружню родину суперечить його дійсній волі та його інтересам, інтересам дітей та онука, до недавнього часу їх сім`я була дружня і жила в повній злагоді та благополуччі.

Її чоловік з певного часу попав під вплив неблагополучної родини шахраїв, які скористались пристрастю чоловіка до вживання спиртних напоїв та настроїли його проти родичів, сина і її. Спілкування з цією родиною призвело до того, що стосунки позивача погіршилися не тільки з нею, як дружиною, а й з їх сином, друзями, родичами, жодних підстав для цього ані вона, ані члени родини йому не надавали.

Як зазначено відповідачем, її чоловік при їх зустрічах як сину так і їй неодноразово наголошував про те, що розлучатись з нею він не збирається. В зв`язку з чим нею подано до суду заяву з проханням надати строк для примирення. Звертає увагу суду, що шлюб може бути розірваний в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Суд, оглянувши матеріали справи, вивчивши заяву, вважає її такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що копію ухвали про відкриття провадження у справі разом з копію позовної заяви з додатками відповідач ОСОБА_1 отримала 12.07.2022 року, про що свідчить проставлення підпису в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення суду, повернутого на адресу суду оператором поштового зв`язку «Укрпошта».

Відповідно до ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 лютого 2022 року встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для надіслання одночасно:

- суду - відзиву на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову;

- позивачу - копію відзиву та доданих до нього документів.

Відтак, останнім днем встановленого судом строку на подання відзиву на позовну заяву є 27.07.2022 року.

Між тим, відповідач ОСОБА_1 відзив на позовну заяву до суду подала лише 23.08.2022 року.

Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною першою статті 49 ЦПК України передбачено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом (стаття 120 ЦПК України).

Частиною сьомою статті 178 ЦПК України передбачено, що відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Згідно статті 123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до пункту 6 частини другої статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

У даному випадку у системному зв`язку з наведеними вище приписами застосуванню підлягають також норми статті 126 ЦПК України за якими право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, у разі подання відзиву на позовну заяву поза межами строку встановленого судом для його подання, суд повертає заяву заявнику.

Отже, право на подання відзиву на позовну заяву може бути реалізовано відповідачем виключно у строк, встановлений судом для його подання, а процесуальним наслідком пропуску такого строку є втрата права на вчинення стороною відповідної процесуальної дії.

За приписами статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу. Про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

Суд виходить з того, що обрахування строку на подання відзиву на позов починається відповідно для кожного учасника справи з наступного дня після дати отримання ним ухвали суду про відкриття провадження у справі.

Реалізація процесуальних прав та обов`язків учасників справі перебуває у тісному зв`язку зі стадіями судового провадження і пов`язана з перебігом процесуальних строків.

Процесуальний строк, виступає одним з ключових елементів цивільно-процесуальної форми, і в цілому направлений на забезпечення оперативного, динамічного й просторового перебігу провадження цивільного процесу у визначених ЦПК України часових рамках.

Зокрема, під процесуальними строками, з огляду на системний аналіз ЦПК України, розуміють встановлений законом та/або судом проміжок часу, протягом якого повинна або може бути вчинена певна процесуальна дія або розпочата та/чи завершена та чи інша стадія судочинства.

Процесуальні строки, з поміж іншого, виступаючи засобом регламентації процесуальних дій учасників справи також виконують функцію юридичного факту, тобто спричиняють виникнення, зміну або припинення процесуальних прав та обов`язків. У механізмі правової регламентації судочинства процесуальні строки мають правоутворююче та преклюзивне значення для суб`єктивних процесуальних прав та обов`язків.

Так, з початком і закінченням перебігу процесуального строку пов`язане настання чітко встановлених юридичних наслідків.

Питання щодо поновлення/продовження процесуального строку безпосередньо пов`язана з відповідним конкретним учасником справи, його процесуальним правом і обов`язком та спрямоване на реалізацією саме його суб`єктивних процесуальних прав (обов`язків).

Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення/продовження строку на вчинення процесуальних дій перебуває в межах дискреційних повноважень судів, однак такі повноваження не є необмеженими.

Можливість поновлення/продовження процесуальних строків виникає у тому разі, коли у передбачені строки виконати певному учаснику справи певні процесуальні дії є неможливим, оскільки саме у нього виникли обставини, які перешкоджають їх реалізації та суд має право поновити/продовжити строк, установлений відповідно законом або судом, за клопотанням конкретного відповідного учасника справи в разі його пропущення з поважних причин. У зв`язку з цим для суду має значення й строк, який минув з моменту закінчення строку, встановленого законом або судом до вчинення учасником справи процесуальної дії, стосовно якої заявлено клопотання.

При цьому, варто зазначити, що ЄСПЛ у своїй прецедентній практиці щодо України неодноразово звертав увагу на норми, що стосуються процесуальних строків, але в аспекті порушення принципу правової визначеності у контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, Європейський суд з прав людини у справі у справі Melnik v. Ukraine ЄСПЛ зазначив, що норми, які регулюють строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.

Таким чином, судом встановлено, що відповідачем отримано копію ухвали суду про відкриття провадження з копією позовної заяви та додатками та в якій їй було роз`яснено її право подачі відзиву на позовну заяву та строк його подачі, що становив п`ятнадцять днів з дня отримання копії ухвали.

Посилання відповідача на причини поважності пропуску процесуального строку як то, на введення воєнного стану на території України, суд не приймає до уваги, бо введення воєнного стану не є безумовною підставою для продовження процесуальних строків.

Відомостей про об`єктивну неможливість здійснення своїх процесуальних прав ОСОБА_1 , як відповідачем по справі, до суду не надходило.

Натомість, кожна сторона користується своїми правами на власний розсуд.

На думку суду заява відповідача про встановлення додаткового строку не містить поважних причин їх пропуску, оскільки відповідач була обізнана про наявність в провадженні суду позовної заяви про розірвання шлюбу, з приводу чого надавала до суду заяву про непроведення розгляду справи за її відсутності, клопотань про відкриття їй доступу до електронної справи, ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді на відстані від приміщення суду нею суду не надано та таким правом вона не скористалась, крім того, справа перебуває в провадженні суду тривалий час, що давало об`єктивну змогу відповідачу отримати необхідні відомості та надати відзив до суду.

Відповідач просить суд встановити їй додатковий строк на подання відзиву на позов, тоді як нормами ЦПК України не передбачено встановлення додаткового строку, а передбачено поновлення або продовження процесуального строку.

Викладені обставини дають суду підстави для відмови в задоволенні заяви про встановлення додаткового строку для подання відзиву на позовну заяву.

Враховуючи, що строк в межах якого може бути подано відзив на позовну заяву сплив, оскільки відзив подано до суду після закінчення цього строку, суд не знайшов підстав для поновлення відповідного строку, а тому відсутні підстави для прийняття відзиву на позовну заяву.

Керуючись ст. ст. 49,127,260 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про встановлення додаткового строку на надання відзиву на позовну заяву та прийняття відзиву по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, відмовити.

Відзив відповідача ОСОБА_1 з вимогами про встановлення додаткового строку на надання відзиву на позовну заяву та прийняття відзиву, - повернути відповідачу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд міста Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Текст ухвали розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua).

Суддя Д.М. Цвіра