Справа № 465/6496/19 Головуючий у 1 інстанції Ванівський Ю.М.
Провадження № 22-ц/811/1878/22 Доповідач в 2-й інстанції Мельничук О. Я.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2022 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів: Шеремети Н.О., Цяцяка Р.П.,

без участі сторін

розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за апеляційними скаргами ОСОБА_3 , представника ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 04 липня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , третя особа: Відділ «Служби у справах дітей» Личаківського району управління «Служби у справах дітей Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про визначення місця проживання дітей, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , третя особа Відділ «Служби у справах дітей» Личаківського району управління «Служби у справах дітей Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, про визначення місця проживання дітей,-

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 04 липня 2022 року позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , третя особа: Відділ «Служби у справах дітей» Личаківського району управління «Служби у справах дітей Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про визначення місця проживання дітей - задоволено частково.

Визначено місце проживання сина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із батьком - ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 .

В решті вимог - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_8 в користь ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , третя особа Відділ «Служби у справах дітей» Личаківського району управління «Служби у справах дітей» Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про визначення місця проживання дітей - задоволено частково.

Визначено місце проживання сина - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнуто з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_8 судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп.

В решті вимог - відмовлено.

Рішення суду в апеляційному порядку оскаржили ОСОБА_3 , представник ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

23 листопада 2022 року на електронну адресу апеляційного суду надійшло клопотання представника ОСОБА_2 - адвоката Огородник Іванни Ігорівни про забезпечення позову, підписане її електронним цифровим підписом, в якому вона просить вжити заходів до забезпечення зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визначення місця проживання дітей з матір`ю, а саме:

Зобов`язати ОСОБА_4 надавати ОСОБА_2 можливість безперешкодного побачення, спілкування та спільного проведення часу з малолітніми синами ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ), ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ) з 10:00 години кожної суботи до 18:00 години кожної неділі за місцем проживання матері АДРЕСА_2 , без присутності батька.

В обгрунтування заявлених вимог зазначає, що ОСОБА_4 на стадії апеляційного розгляду подано клопотання про призначення у справі судово-психологічної експертизи, проведення якої потребуватиме часу та суттєво затягне апеляційний розгляд даної справи. На час апеляційного розгляду справи позивачка ОСОБА_2 мати дітей, позбавлена можливості бачитися та спілкуватися з дітьми, оскільки батько ОСОБА_4 разом зі своїми батьками та тіткою вживають заходів, щоб унеможливити побачення чи взагалі будь-яке спілкування дітей з матір`ю ОСОБА_2 , а також згаданими особами чиниться на дітей психологічний тиск розповідями про те, що мама їх не любить, мамі вони не потрібні, мама їх буде бити, даються всілякого роду негативні характеристики матері та інше.

Зазначає, що така поведінка з сторони батька ОСОБА_4 може призвести до руйнування нормальних психо-емоційних зв`язків між матір`ю ОСОБА_2 та її малолітніми дітьми.

За правилом пункту 3 частини першої статті 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Згідно із вимогами частини першої статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи та заявлені вимоги, колегія суддів вважає, що клопотання про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

На підставі частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи подальше вчинення дій, що можуть порушити права та інтереси позивача, поновлення яких є предметом судового розгляду.

Згідно із пунктом 3 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин.

При цьому заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина третя статті 150 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначила, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі у разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

У Постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 754/4437/18 (провадження № 61-47464св18) зроблено висновок про те, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Таким чином, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу. Забезпечення позову спрямоване насамперед проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може, зокрема, вчиняти дії на порушення прав, свобод чи законних інтересів позивача, які він має намір захистити (поновити).

Встановлено, що у справі, яка переглядається апеляційним судом, предметом судового розгляду є немайнові вимоги кожної із сторін у сімейних правовідносинах, які виникли між ними щодо визначення місця проживання дітей.

Також встановлено, що між сторонами дійсно виник спір з приводу визначення місця проживання спільних дітей, що підтверджується неодноразовими зверненнями ОСОБА_2 з заявами до ЛРУП ГУНП у Львівській області, в яких остання повідомляла про вчинення ОСОБА_4 перекошкод для її спілкування з дітьми.

В заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 просила суд забезпечити позов шляхом зобов`язання ОСОБА_4 надавати їй ОСОБА_10 можливість безперешкодного спілкування, побачення та спільного проведення часу з малолітніми синами ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ), ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ) з 10:00 год. кожної суботи до 18:00 год. кожної неділі без присутності батька.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову бути домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Необхідність застосування заходів забезпечення позову випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цих заходів призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

Аналогічний висновок викладений у Постанові Верховного Суду від 30 червня 2021 року у справі № 523/11320/19 (провадження № 61-6385св21).

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року № ETS № 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

У статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Частиною третьою статті 9 вказаної Конвенції визначено право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

ЄСПЛ зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі за заявою «MAMCHUR v. UKRAINE», № 10383/09, § 100).

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення ЄСПЛ від 7 грудня 2006 року у справі за заявою «HANT v. UKRAINЕ», № 31111/04, § 54).

У даній справі, вирішуючи питання про необхідність застосування заходів забезпечення позову, колегією суддів встановлено, що між сторонами справи склалися стосунки, які позбавляють можливості позивачки за зустрічним позовом регулярно спілкуватися із малолітніми синами, ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ), ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 )

Згідно зі статтею 157 СК України питання про виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до частин першої і другої статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Відповідно до статті 4 Конвенції про контакт з дітьми, дитина та її батьки мають право встановлювати й підтримувати регулярний контакт один з одним. Такий контакт може бути обмежений або заборонений лише тоді, коли це необхідно в найвищих інтересах дитини. Якщо підтримання неконтрольованого контакту з одним з батьків не відповідає найвищим інтересам дитини, то розглядається можливість контрольованого особистого контакту чи іншої форми контакту з одним з таких батьків.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що мати, яка на час вирішення справи про визначення місця проживання дитини проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а батько не має права перешкоджати матері спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини і таке спілкування відбувається саме в інтересах дитини.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у таких чутливих правовідносинах, враховуючи можливий тривалий судовий розгляд справи про визначення місця проживання малолітніх дітей, сприяння забезпеченню відновлення відносин та емоційного контакту малолітніх дітей особисто з її матір`ю повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити або взагалі відгородити дітей від зустрічей із матір`ю.

Відтак, з метою запобігання втрати емоційного контакту матері з малолітніми дітьми, погіршення між ними психоемоційного характеру відносин на період розгляду справи у суді апеляційної інстанції, який може бути тривалим, та остаточного вирішення питання про визначення місця проживання малолітніх дітей, колегія суддів вважає за необхідне застосування заходу забезпечення позову у спірних правовідносинах із дотриманням вимог законодавства, яким врегульовано правовий механізм забезпечення позову.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у Постановах від 25 листопада 2020 року у справі № 760/15413/19 (провадження № 61-9164св20), від 17 травня 2021 року в справі № 761/25101/20 (провадження № 61-1092св21), від 15 вересня 2021 року в справі № 752/6099/20 (провадження № 61-13598св20).

Про необхідність та важливість контакту дитини з кожним із батьків під час тривання судового процесу та відсутності остаточного рішення щодо визначення місця проживання дітей неодноразово наголошував у своїх рішеннях ЄСПЛ.

Так, у рішенні «Крістіан Кетелін Унгуряну проти Румунії» від 4 вересня 2018 року ЄСПЛ вказав, що тривалий судовий процес, пов`язаний, у тому числі зі встановленням графіка відвідування дитини, невиправдано позбавив батька можливості бачитися з сином протягом чотирьох років, що свідчить про порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо права на повагу до його приватного і сімейного життя, а тому є допустимим встановлення такого графіка до закінчення розгляду справи по суті.

Здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявниці щодо необхідності вжиття відповідних заходів, з урахуванням права матері на особисте спілкування з дітьми, відсутність випадків, які обмежують право на таке спілкування, а також враховуючи ту обставину, що між сторонами існує спір щодо визначення місця проживання малолітніх синів і саме під час вирішення іншого спору в порядку позовного провадження підлягають доведенню твердження позивача про систематичне перешкоджання з боку батька щодо участі матері дітей у її вихованні та спілкуванні, що не може бути вирішено під час розгляду заяви про вжиття заходів забезпечення позову, колегія суддів дійшла висновку про доцільність вжиття заходів забезпечення позову шляхом встановлення обов`язку ОСОБА_4 надавати ОСОБА_2 можливість безперешкодного побачення, спілкування та спільного проведення часу з малолітніми синами ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ), ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ) кожен перший, третій тиждень місяця - з 10:00 години суботи до 18:00 години неділі поза межами постійного місця проживання дітей, за місцем проживання матері АДРЕСА_2 , без присутності батька, до набрання чинності рішенням суду у даній справі № 465/6496/19.

Колегія суддів вважає, що такі зустрічі матері з дітьми один раз на два тижні протягом вихідних днів будуть сприяти відновленню довірчих відносин та емоційного контакту між ними, відповідатимуть інтересам як матері так і дітей, та зможуть усунути загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про визначення місця проживання дитини.

Відновлення відносин та емоційного контакту малолітніх дітей з їх матір`ю повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити або взагалі відгородити дитину від зустрічей з матір`ю.

При цьому спільне проведення часу матері та дітей без присутності батька є співмірним заходом забезпечення позову, не порушуватиме прав відповідача та не призведе до негативних наслідків для останнього, з огляду на наявність спору про визначення місця проживання дітей.

Судове рішення про визначення місця проживання дітей спрямовано на передачу дитини від однієї особи (батька/матері) до іншої особи (матері/батька).

Заходи ж забезпечення позову, що полягають у визначенні часу та місця побачення і спілкування дитини з одним із батьків, який на час розгляду справи про визначення місця проживання дітей проживає окремо від них, спрямовані на усунення перешкод у спілкуванні дітьми з цим із її батьків на час вирішення по суті спору щодо місця її проживання.

Таке, на переконання колегії суддів, сприятиме усуненню конфліктних ситуацій між сторонами та виступатиме гарантією того, що позивач сумлінно використовуватиме свої батьківські права і виконувати батьківській обов`язки, а також не зашкодить інтересам дитини та інтересам відповідача.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково (частина шоста статті 153 ЦПК України).

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення клопотання ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за апеляційними скаргами ОСОБА_3 , представника ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 04 липня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , третя особа: Відділ «Служби у справах дітей» Личаківського району управління «Служби у справах дітей Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про визначення місця проживання дітей, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , третя особа Відділ «Служби у справах дітей» Личаківського району управління «Служби у справах дітей» Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, про визначення місця проживання дітей.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 365, 381, 384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 , про забезпечення позову задовольнити часткового.

Вжити заходів забезпечення позову шляхом встановлення обов`язку ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) надавати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) можливість безперешкодного побачення, спілкування та спільного проведення часу з неповнолітніми синами ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 кожен перший, третій тиждень місяця - з 10:00 години суботи до 18:00 години неділі поза межами постійного місця проживання дітей, за місцем проживання матері АДРЕСА_2 , без присутності батька, до набрання чинності рішенням суду у даній справі № 465/6496/19.

У задоволенні решти вимог заяви ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 , про забезпечення позову - відмовити.

Стягувач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 .

Боржник ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_1 .

Ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду виключно у випадках, передбачених у частині другій статті 389 ЦПК України.

Головуючий: О.Я.Мельничук

Судді: Н.О. Шеремета

Р.П. Цяцяк