КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2022 року м. Київ

Унікальний номер справи 761/25760/16-ц

Апеляційне провадження 22-ц/824/6092/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Махлай Л.Д.,

суддів Немировської О.В., Ящук Т.І.

при секретарі Кролівець О.В.

сторони

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану через представника ОСОБА_3 , на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 30 листопада 2021 року, постановлену під головуванням судді Волошина В.О., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за порушення грошового зобов`язання,

в с т а н о в и в :

ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 30.11.2021 поновлено процесуальний строк на подання заяви про перегляд заочного Шевченківського районного суду м. Києва від 10.07.2016; заяву про перегляд заочного рішення залишено без задоволення; в задоволенні заяви ОСОБА_1 про стягнення судових витрат відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 через представника подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нове рішення суду, яким відмовити в поновленні процесуального строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та задовольнити заяву про відшкодування витрат на професійну правову допомогу у розмірі 8 000 грн. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що про існування рішення суду та про його примусове виконання заявниці давно відомо. Зазначені факти підтверджуються ухвалою суду 28.04.2021 де розглядалось подання приватного виконавця про примусове проникнення до житла боржниці. Обставини, які встановлені рішенням суду, яке набрало законної сили не потребують доказуванню. Отже, ще з 06.05.2020 боржниці було відомо про існування рішення. Крім того, як вбачається з матеріалів виконавчого провадження представниця ОСОБА_4 26.05.2021 знайомилась з матеріалами виконавчого провадження. Вважає, що заявниця зловживає своїм процесуальними правами та вводить суд в оману щодо своєї необізнаності відносно ухваленого рішення. Суд першої інстанції не дотримавшись діючих норм ЦПК України розглянув питання поновлення процесуальних строків разом із заявою про скасування заочного рішення та окремої ухвали не постановляв, а своїми діями фактично надав боржниці процесуальну можливість оскаржувати заочне рішення, яке набрало законної сили. Суд безпідставно відмовив у відшкодуванні витрат на правову допомогу. Відшкодуванню підлягають не тільки фактично сплачені кошти на правову допомогу, але і ті що повинні бути сплачені. Вважає, що ним та його представником виконані усі передбачені законодавством дії на підтвердження витрат на правову допомогу і надані докази. Крім того, в судовому засіданні при розгляді справи були присутні два представника заявниці, які не оспорювали розмір витрат на правову допомогу.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у їх відсутності, за правилами ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Поновлюючи процесуальний строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, суд першої інстанції виходив з того, що заявником пропущено зазначений строк з поважних причин.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що у липні 2016 року ОСОБА_5 звернувся до суду з даним позовом.

10.07.2017 судом винесено заочне рішенням.

Матеріали справи не містять доказів отримання відповідачкою копії позовної заяви з додатками та судових повісток, а також відсутні докази отримання нею копії рішення суду.

Згідно п.п.13 п. 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, в редакції від 03.10.2017, судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Заочне рішення судом ухвалено 10.07.2017, а відтак при визначенні строку його оскарження застосуванню підлягають норми ЦПК України, які діяли на час ухвалення рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 228 ЦПК України, редакція якої діяла на момент ухвалення заочного рішення суду, заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Матеріали справи не містять доказів отримання відповідачкою копії позовної заяви з додатками та судових повісток, а також відсутні докази отримання нею копії рішення суду, а тому висновки суду про поважність причин пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення є правильними.

Згідно зі ст. 72 ЦПК України, в редакції яка діяла на момент ухвалення право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку.

Стаття 126 ЦПК України, в редакції чинній на час розгляду заяви про скасування заочного рішення передбачає наслідки пропуску процесуальних строків: право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом; документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Стаття 287 ЦПК України встановлює порядок розгляду заяви про перегляд заочного рішення. Частини третя та четверта цієї статті передбачають, що у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може за ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення та призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2021 у справі № 214/5505/16 оскільки кожну належно оформлену заяву про перегляд заочного рішення, суд зобов`язаний згідно з реченням першим ч. 1 ст. 286 ЦПК України прийняти та невідкладно надіслати її копію та копії доданих до неї матеріалів іншим учасникам справи, то немає ґрунтовних підстав вважати, що визначений ст. 287 ЦПК України порядок розгляду заяви про перегляд заочного рішення застосовний тільки до розгляду суті цієї заяви та незастосовний до розгляду на предмет дотримання строку її подання. Тому, оскільки спеціальне правове регулювання, передбачене Главою 11 Розділу ІІІ ЦПК України, охоплює порядок розгляду заяви про перегляд заочного рішення, поданої поза межами встановленого строку, то немає підстав залишати її без розгляду на підставі статті 126 ЦПК України.

Процесуальний закон не передбачає, що суд, розглянувши належно оформлену заяву про перегляд заочного рішення (зокрема на предмет того, чи є підстави у зв`язку з пропуском строку на її подання розглядати цю заяву по суті), може вчинити інші дії, ніж передбачені у частині третій статті 287 ЦПК України. Тому у випадку, якщо суд вважатиме неможливим поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, він має залишити її з цієї підстави без задоволення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення (частина четверта статті 287 ЦПК України).

Доводи апеляційної скарги про те, що суд мав відмовити у поновленні строку для подання заяви про перегляд заочного рішення та залишити цю заяву без розгляду суперечать правовим висновкам, викладеним у вищезазначеній постанові Великої Палати Верховного Суду.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки при розгляді заяви про скасування заочного рішення не розглядається питання щодо задоволення позову чи відмови у позові, витрати на професійну правничу допомогу не можуть бути розподілені за правилами ст. 141 ЦПК України, а тому доводи апеляційної скарги щодо стягнення 8 000 грн за надання правничої допомоги не ґрунтуються на вимогах закону.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що ухвала суду не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 30 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення постанови до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду з підстав, визначених у ст. 389 ЦПК України.

Постанова складена 14.11.2022.

Головуючий Л. Д. Махлай

Судді О. В. Немировська

Т. І. Ящук