Номер провадження: 22-ц/813/2740/22
Головуючий у першій інстанції Свячена Ю. Б.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - Громіка Р.Д.,

суддів - Драгомерецького М.М., Дришлюка А.І.,

розглянувши у спрощеному порядку без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24 лютого 2021 року у цивільній справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,

ВСТАНОВИВ:

1. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог.

Позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу.

В обґрунтування позовних вимог ФОП ОСОБА_1 зазначав, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси 10 грудня 2010 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ « Страхова компанія « Остра» грошові коши у розмірі 4426,50 грн та судові витрати у розмірі 204,95 грн. 25 лютого 2014 року державним виконавцем першого Приморського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції було винесено постанову, якою у відкритті виконавчого провадження за виконавчим листом №2-7694/10 від 28 березня 2011 року про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПрАТ « Страхова компанія « Остра» 4426,50 грн як відшкодування шкоди в порядку регресу відмовлено на підставі п. 6 ч. 1 ст. 26 ЗУ « Про виконавче провадження», з підстав того, що у виконавчому листі не зазначено РНОКПП боржника. За заявою представника «Страхова компанія « Остра» ухвалою суду від 08 квітня 2014 року, виправлено описку в рішенні суду від 28 березня 2011 року, шляхом зазначенням РНОКПП ОСОБА_1 - НОМЕР_1 . 23 червня 2014 року постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження в якій боржником зазначено ОСОБА_1 з РНКОПП НОМЕР_1 . Однак, як зазначає позивач, вказаний РНОКПП належить йому, тобто помилково був вказаний судом в ухвалі суду про виправлення описки. Позивач не є учасником по справі. Вподальшому ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 08 квітня 2015 року ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 08 квітня 2014 року скасовано. Внаслідок вказаних обставин 23 жовтня 2014 року державним виконавцем Волкунович А.Ю. винесено постанову про арешт коштів боржника. 30 грудня 2014 року державним виконавцем Волкунович А.Ю. винесено постанову про розшук майна боржника. 22 лютого 2006 року між фірмою Г. Фервольт ГмбХ СО текстильна експедиція КГ в особі директора Г. Фервольта та позивачем укладено контракт №20/02-2006 від 22 червня 2006 року, предметом контракту є відносини які виникають при транспортуванні вантажів з України в Німеччину та з Німеччини в Україну. Після відкриття виконавчого провадження відносно позивача, 10 лютого 2015 року вантажний автомобіль перевізника DAF д.н.з. НОМЕР_2 / НОМЕР_3 було затримано працівниками ДАІ. У зв`язку із затримкою автомобіля позивача, він був позбавлений можливості виконувати контракт, а тому він вимушений був оплатити суму боргу відповідача яка була зазначена у виконавчому листі №2-7694/10 на загальну суму 5 144, 60 грн. Тому, як вважав позивач, у нього виникло право зворотньої вимоги. Також позивач зазначає, що йому було заподіяну моральну шкоду, яка виразилась у душевних стражданнях та переживань, внаслідок чого у нього погіршився стан його здоров`я, тому просив стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 24 лютого 2021 року у задоволенні позовних вимог фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу відмовлено.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ФОП ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом норм матеріального права.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що судом першої інстанції неправильно досліджено матеріали справи та дійшов помилкових висновків про відмову у задоволенні позову.

Короткий зміст відзиву ОСОБА_1 на апеляційну скаргу.

У відзиві на апеляційну скаргу вказано на те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Порядок розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно із частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи.

Апеляційне провадження розглядається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

З врахуванням тривалої недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року до серпня 2022 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 14, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлене 25 листопада 2022 року.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до припису ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10 грудня 2010 року позовні вимоги ПрАТ « Страхова компанія « Остра» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ « Страхова компанія « Остра» грошові коши у розмірі 4426,50 грн та судові витрати у розмірі 204,95 грн.

25 лютого 2014 року Державним виконавцем Першого Приморського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження за виконавчим листом №2-7694/10 від 28 березня 2011 року на підставі п. 6 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: відсутній ідентифікаційний номер боржника.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 08 квітня 2014 року виправлено описку у виконавчому листі №2-7694/10 по справі за позовом ПрАТ «Страхова компанія «ОСТРА» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу та зазначено ідентифікаційний номер боржника ОСОБА_1 - НОМЕР_1 .

ПрАТ «Страхова компанія «ОСТРА» звернулася до Приморського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції з заявою від 06 червня 2014 року №463 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-7694/10 виданого 28 березня 2011 року Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ПрАТ «Страхова компанія «ОСТРА» грошової суми в розмірі 4631,45 грн.

23 червня 2014 року державним виконавцем Першого Приморського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №43759165 та надано боржнику строк для самостійного виконання вимог виконавчого документа та зазначено боржником ОСОБА_1 з ідентифікаційним номером .

Судом першої інстанції у судовому засіданні встановлено, що ФОП ОСОБА_1 здійснював транспортування вантажів з України в Німеччину і з Німеччини в Україну транспортом перевізника (або його субпідрядниками). З підстав того, що було помилково відкрито виконавче провадження та постановою державного виконавця накладено арешт на все рухоме і нерухоме майно позивача, 10 лютого 2015 року автомобіль було арештовано. Внаслідок затримки автомобілю ФОП ОСОБА_1 було порушено строки поставки товару у Німеччину та накладено штраф у розмірі 500 євро. Задля уникнення подальших збитків, позивачем було сплачено суму заборгованості у розмірі 5144, 60 грн у відповідності до виконавчого листа №2-7694/10.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Із наведеної норми вбачається, що однією з підстав виникнення зобов`язання є заподіяння шкоди іншій особі. На відміну від зобов`язань, які виникають із правомірних актів, цей вид зобов`язань виникає із неправомірних актів, яким є правопорушення, тобто протиправне, винне заподіяння шкоди деліктоздатною особою. Деліктне (позадоговірне) зобов`язання виникає там, де заподіювач шкоди і потерпілий не перебували між собою у зобов`язальних відносинах або шкода виникла незалежно від існуючих між сторонами зобов`язальних правовідносин.

Юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення, елементами якого є: а) протиправна поведінка особи, б) настання шкоди, в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, г) вина завдавача шкоди. Наявність всіх вищезазначених умов є обов`язковою для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди.

За відсутності хоча б одного із зазначених елементів цивільно-правова відповідальність не настає, тобто боржник звільняється від відповідальності за заподіяну шкоду, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Системний аналіз цієї норми дає підстави для висновку про її застосування за таких умов: 1) право регресної вимоги до винної особи має третя особа після виконання нею зобов`язання перед потерпілим; 2) регрес застосовується після припинення зобов`язання з відшкодування шкоди.

Вказана норма міститься в главі 82 ЦК України й регулює правовідносини щодо відшкодування шкоди, передбачає право вимоги (регресу) особи в разі, якщо вона відшкодувала потерпілому шкоду, завдану іншою особою в рамках деліктних правовідносин між нею та потерпілим.

ФОП - ОСОБА_1 виходячи із власних інтересів та з підстав запобігання спричиненню своєму підприємству подальших збитків, виконав рішення суду від 10 грудня 2010 року по виконавчому листі №2-7694/10 у розмірі 5144,60 грн, що не заперечувалось у судовому засіданні позивачем.

Доказів, того що ОСОБА_1 завдав матеріальних збитків у розумінні ч. 1 ст. 1191 ЦПК України позивачем не надано.

Суд першої інстанції правильно встановив, що ФОП ОСОБА_1 не позбавлений права на відшкодування збитків, які були йому завдані внаслідок помилкового відкриття виконавчою службою виконавчого провадження відносно нього, з винних осіб, оскільки свої зобов`язання відповідач несе перед ПрАТ « Страхова компанія «Остра», а не перед позивачем, на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 грудня 2010 року.

Виходячи з вищевикладеного, суд першої інстанції дійшов праивльного висновку про необґрунтованість позовних вимог ФОП ОСОБА_1 по стягненню матеріальної шкоди саме з відповідача.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.

Як зазначено в п. 9 Постанови Пленуму ВСУ №4 від 31 лютого 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що позивачем не доведено з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір моральної шкоди, та якими доказами це підтверджується. Не надав доказів причинно- наслідкового зв`язку між поведінкою відповідача та його моральними стражданнями.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що є безпідставними вимоги ФОП ОСОБА_2 щодо стягнення на його користь моральної шкоди.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Скаржник не довів обставини, на які посилався як на підставу своєї апеляційної скарги, жодного належного та допустимого доказу на спростування висновків суду першої інстанції не надав.

Наведені в апеляційній скарзі доводи (фактично дублюють зміст позовної заяви) були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції немає.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Порядок оскарження постанови суду апеляційної інстанції.

У зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 25 листопада 2022 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: М.М. Драгомерецький

А.І. Дришлюк