Справа № 342/732/22
Провадження № 2/342/448/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2022 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Федів Л.М.

секретаря судового засідання Матієк І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник-адвокат Візінська Галина Василівна, до Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області, ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , житель АДРЕСА_1 , в інтересах якого діє представник-адвокат Візінська Галина Василівна,звернувся в суд з позовом до Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області (місцезнаходження: вул. Шевченка, 77 м. Городенка Івано-Франківської області), в якому просить визнати за позивачем право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , в порядку спадкування.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_3 був головою колгоспного двору, у приватній власності якого був жилий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою Луківського старостинського округу Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області № 7-105 від 17.06.2022 та короткою технічною характеристикою від 10.07.2022. Відповідно до довідки Луківського старостинського округу Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області № 7-106 від 17.06.2022, за вказаним домогосподарством закріплено земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2500 га. Згідно довідки Луківського старостинського округу Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області № 7-104 від 17.06.2022, станом на 15.04.1991 в житловому будинку за адресою АДРЕСА_2 були зареєстровані: ОСОБА_4 мати позивача, ОСОБА_3 батько позивача. На момент припинення колгоспного двору його членами були ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . Тобто право власності на житловий будинок як майно колгоспного двору після припинення колгоспних дворів в Україні перетворилося на спільну часткову власність членів припиненого колгоспного двору в рівних частинах по 1/2 частці кожного. ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Він мав у власності Ѕ частку житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Після його смерті залишилось спадкове майно, а саме: Ѕ частка житлового будинку, що знаходиться за вищевказаною адресою. Спадкоємцем ОСОБА_3 першої черги за законом є його дружина ОСОБА_4 . Згідно довідки Луківського старостинського округу Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області № 7-103 від 17.06.2022 на момент смерті ОСОБА_3 разом з ним була зареєстрована та проживала дружина ОСОБА_4 . Проживаючи із спадкодавцем як спадкоємець першої черги за законом, ОСОБА_4 успадкувала 1/2 частку вищевказаного житлового будинку, яка належала померлому чоловіку ОСОБА_3 . ОСОБА_4 , фактично прийнявши спадщину після смерті чоловіка - ОСОБА_3 стала власником 1/2 частки житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яка належала померлому, однак не оформила своїх спадкових прав на вищезгадане майно. Отже, ОСОБА_4 стала власником вищевказаного житлового будинку в цілому (1/2 частка належала їй як члену колгоспного двору, що не втратив право на частку в його майні та 1/2 частка як спадкоємцю після смерті чоловіка - ОСОБА_3 ). ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 . Вона мала у приватній власності житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 . Померла ОСОБА_4 залишила заповіт, згідно із яким, все належне їй майно заповіла ОСОБА_1 , тобто позивачу. Вказаний заповіт знаходиться у спадковій справі, заведеній приватним нотаріусом Яшаном Р.Р. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, ОСОБА_1 успадкував земельну ділянку після смерті ОСОБА_4 , тобто ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 . Позивач звернувся до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Проте, згідно із постанови приватного нотаріуса, позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку з відсутністю у позивача правовстановлюючих документів, які підтверджують право власності на житловий будинок по АДРЕСА_2 .

Ухвалою суду від 17 жовтня 2022 року залучено до участі в справі, в якості співвідповідача: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_3 .

Учасники справи в судове засідання 30.11.2022 не з`явилися.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Візінська Галина Василівна подала до суду заяву, в якій просила судовий розгляд справи провести за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримують, позовну заяву просять задовільнити.

Відповідач Городенківська міська рада до суду подала заяву, в якій просить розглядати справу без участі їх представника за наявними в матеріалах справи документами.

Відповідач ОСОБА_2 надіслав до суду заяву про визнання позовних вимог, в якій просив справу розглянути за його відсутності. Повністю визнає заявлені позовні вимоги і не заперечує проти ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Ч.3 ст.211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, дійшов наступного.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (пункт 1 частини другої цієї статті).

Згідно статті 328 ЦК України - право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 41 Конституцією України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Із інформації ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» слідує, що згідно даних ОКП «Коломийське МБТІ» станом на 31.12.2012 нерухоме майно, яке знаходиться в АДРЕСА_4 належить ОСОБА_3 (гол.колг.двору), відповідно до Свідоцтва про право власності на житловий будинок від 09.05.1990 р., виданого Городенківським РВК, згідно рішення цього ж виконкому № 45 від 20.03.1990 р., реєстровий № 38.

Судом встановлено, що Свідоцтво про право власності на житловий будинок від 09.05.1990 р., видане Городенківським РВК згідно рішення цього ж виконкому № 45 від 20.03.1990 р., реєстровий № 38 втрачено.

Житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 являється колгоспним двором, власником якого був ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що стверджується довідкою вих. № 7-105 від 17.06.2022, виданою Луківським старостинським округом Городенківської міської ради.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 308604513 від 31.08.2022 слідує, що відомості про право власності, інші речові права, іпотеки, обтяження на житловий будинок АДРЕСА_2 , відсутні.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

За житловим будинком, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 рахується земельна ділянка площею 0,6000 га, з них: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд 0,2500 га, для ведення ОСГ 0,3500 га, що доводиться довідкою вих. № 7-106 від 17.06.2022, виданою Луківським старостинським округом Городенківської міської ради.

З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_2 , виготовленого 21.06.2022 встановлено, що житловий будинок споруджено в 1963 році, господарські будівлі та споруди - в 1975, 1982 роках.

Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

У зв`язку із набранням чинності Закону України «Про власність», з 15 квітня 1991 року колгоспні двори припинили своє існування, а правовідносини щодо майна колгоспного двору змінилися, оскільки належне на праві сумісної власності майно колгоспного двору трансформувалося у спільну часткову власність колишніх членів колгоспного двору.

За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності.

Отже, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69.

Цими Вказівками передбачено, що визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі, відомостей щодо членів та майна колгоспного двору було покладено на сільські ради. Суспільна група господарства визначалась сільською радою залежно від роду занять голови господарства (сім`ї).

Колгоспні двори, виникнення та існування яких пов`язувалося зі спільним вкладом у створення даного майна членами колгоспного двору, належали до спільної сумісної власності членів колгоспного двору.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті «г» пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила статті 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

Згідно копії виписки з по господарської книги, в господарстві особовий рахунок № НОМЕР_1 , в період з 1991 по 1995 рік проживали: голова сім`ї ОСОБА_3 , дружина ОСОБА_4 , внук ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , вибув 25.01.1991 в м.Городенка.

Станом на 15.04.1991 в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_5 були зареєстровані такі особи: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що доводиться довідкою вих. № 7-104 від 17.06.2022, виданою Луківським старостинським округом Городенківської міської ради.

Судом встановлено, що житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_4 на праві спільної часткової власності по 1/2 частині належав колишнім членам колгоспного двору- ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Згідно статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті «г» пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила статті 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

За заповітом, посвідченим 25 лютого 2006 року секретарем виконкому Луківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, зареєстрованим в реєстрі за № 12, ОСОБА_3 , 1930 року народження, мешканець с.Уніж Городенківського району Івано-Франківської області, на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження, яким належне йому майно, де б воно не було із чого б воно не складалося і взагалі все те, що на час смерті буде йому належати і на що він за законом матиме право, в т.ч. земельна ділянка, майновий і земельний пай, які розміщені в с. Уніж, записав своєму синові ОСОБА_1 , за такою угодою, що він його утримуватиме до смерті.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 80 років в с. Уніж Городенківського району Івано-Франківської області, про що в книзі реєстрації смертей 01.05.2010 зроблено запис за № 3, що стверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 , виданого 01.05.2010 відділом реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядуваннязаяви про прийняття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України.

Про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 є сином ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , запис № 16 від 01.06.1963, стверджується копією свідоцтва про народження № НОМЕР_3 , виданого 01.06.1963 Луківською сільською Радою депутатів трудящих Городенківського району Івано-Франківської області.

Судом встановлено, що спадкоємцем за заповітом ОСОБА_3 є його син ОСОБА_1 .

Згідно ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Як вбачається із довідки вих. № 7-103 від 17.06.2022, виданої Луківським старостинським округом Городенківської міської ради, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 був зареєстрований і проживав на день смерті а/з № 3 від 01.05.2010 р., свідоцтво НОМЕР_2 за адресою АДРЕСА_4 ; разом з ним була зареєстрована та проживала дружина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Повідомленням Городенківської державної нотаріальної контори Івано-Франківської області № 893/01-16 від 05.10.2022 та Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 70219611 від 04.10.2022, стверджується, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 , не заведена.

Отже, судом встановлено, що спадкоємець за заповітом ОСОБА_3 - ОСОБА_1 (позивач) не прийняв спадщину після смерті спадкодавця, оскільки постійно не проживав разом із ним на час відкриття спадщини та не подав нотаріусу, протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, заяву про прийняття спадщини.

У відповідності до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).

ОСОБА_3 , 1930 року народження та ОСОБА_6 , 1936 року народження були подружжям, одружилися 25.02.1956 в с. Лука Обертинського району Станіславської області, запис за № 4 від 25.02.1956, що доводиться копією свідоцтва про одруження серія НОМЕР_4 від 25.02.1956.

Із копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_5 від 23.12.1958 слідує, щоОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (відповідач), є сином ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

ВідповідачОСОБА_2 (спадкоємець першої черги за законом) визнає заявлені позовні вимоги і не заперечує проти ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, про що свідчить подана до суду заяву про визнання позовних вимог.

Як встановлено, ОСОБА_4 успадкувала після смерті чоловіка ОСОБА_3 1/2 частину житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_4 , що належала спадкодавцю як колишньому члену колгоспного двору, однак не оформлено документи про спадкування.

За заповітом, посвідченим 17 лютого 2006 року секретарем виконкому Луківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, зареєстрованим в реєстрі за № 12, ОСОБА_4 , мешканка с.Уніж Городенківського району Івано-Франківської області, на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження, яким належне їй майно, де б воно не було із чого б воно не складалося і взагалі все те, що на час смерті буде їй належати і на що вона за законом матиме право, в т.ч. земельна ділянка, майновий і земельний пай, які розміщені в с.Уніж, записала своєму синові ОСОБА_1 , за такою угодою, що він її утримуватиме до смерті.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 76 років в м. Городенка Городенківського району Івано-Франківської області, про що в книзі реєстрації смертей 25.01.2012 зроблено відповідний актовий запис за № 1, що стверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_6 , виданого 25.01.2012 Луківською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина.

Судом встановлено, що спадкоємцем за заповітом ОСОБА_4 є її син ОСОБА_1 .

Як вбачається із довідки вих. № 7-102 від 17.06.2022, виданої Луківським старостинським округом Городенківської міської ради, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 була зареєстрована і проживала на день смерті а/з № 1 від 25.01.2012 р., свідоцтво НОМЕР_6 за адресою АДРЕСА_4 ; зареєстрованих осіб більше не було.

На виконання ухвали суду, приватний нотаріус Коломийського районного нотаріального округу Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Івано-Франківськ) Яшан Р.Р. надав суду належним чином засвідчену копію спадкової справи № 81/2012 (номер у Спадковому реєстрі № 43700693), заведену після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якої вбачається, що спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняв спадкоємець за заповітом ОСОБА_1 (позивач), який 24.07.2012 (протягом встановленого статтею 1270 ЦК України строку) подав до нотаріуса заяву про прийняття спадщини за заповітом.

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

ОСОБА_1 приватним нотаріусом Городенківського районного нотаріального округу Яшан Р.Р. видано 4 (чотири) свідоцтва про право на спадщину за заповітом:

-14.08.2012 за № 1587, № 1588 на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,8089 га, 0,2891 га, що розташовані на території Луківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, що належали спадкодавцю ОСОБА_4 на підставі Державних актів на право власності на земельну ділянку серії ІФ №023622 від 14.10.2004, серії ІФ №023621 від 14.10.2004;

-26.02.2021 за № 311, № 312 на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,8150 га, 0,2893 га, що розташовані на території Луківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, що належали на підставі Державних актів на право власності на земельну ділянку серії ІФ №023486 від 13.10.2004, серії ІФ №023487 від 13.10.2004 ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 , спадкоємцем якої була його дружина ОСОБА_4 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав.

До складу спадщини ОСОБА_4 входить житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_4 : 1/2 частина даного житлового господарства належала спадкодавцю як колишньому члену колгоспного двору, та 1/2 частина успадкована нею після смерті чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 , однак не оформлено документи про спадкування.

При зверненні ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Р.Р. Яшан щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок за АДРЕСА_2 після смерті матері ОСОБА_4 , нотаріус відмовив у зв`язку з ненаданням позивачем оригіналу правовстановлюючого документу, який би посвідчував право власності померлої на житловий будинок, що доводиться копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій № 154/02-31 від 29.07.2022.

Відповідно до положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном.

Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права в установленому законодавством України порядку.

Для набуття права власності в установленому законом порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав, зокрема, в нотаріальному порядку.

Позивач ОСОБА_1 , як спадкоємець за заповітом, після смерті матері ОСОБА_4 , фактично став власником житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по АДРЕСА_4 . Однак, через відсутність (втрату) правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності на спадковий житловий будинок, позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, - визначено ч.3 ст. 1296 ЦК України.

Як вбачається із роз`яснень ч.ч.2, 3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, і сумніву не викликають, також не встановлено неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: по АДРЕСА_4 , визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, у зв`язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню.

При винесенні рішення судом враховується те, що відповідно до вимог Постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» № 807-ІХ від 17.07.2020 територія колишнього Городенківського району Івано-Франківської області на даний час відноситься до Коломийського району Івано-Франківської області.

На підставі ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1233, 1261, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України, керуючись ст.ст. 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 право власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_4 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Місце проживання позивача ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_7 .

Місцезнаходження відповідачаГороденківської міської ради Івано-Франківської області - вул. Шевченка, 77 м. Городенка Івано-Франківської області.

Місце проживання відповідачаОСОБА_2 - АДРЕСА_3 .

Судове рішення складено 30.11.2022.

Суддя: Федів Л. М.