Провадження № 2/591/1576/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2022 року Зарічний районний суд м. Суми у складі :

головуючого судді Северинової А.С.,

з участю секретаря судового засідання Рудь В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу № 759/28774/21 за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2021 року ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернулося до Святошинського районного суду м. Києва з вказаним позовом, який в подальшому уточнило та просить стягнути зі ОСОБА_1 на його користь завдані збитки у розмірі 3061 грн 21 коп. (т. 2, а.с. 103-104).

Позовні вимоги мотивовано тим, що 20 листопада 2019 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № АМ146349, за яким позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування за забезпеченим транспортним засобом «Volvo», державний номерний знак НОМЕР_1 .

18 лютого 2020 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля й автомобіля марки «Chevrolet», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керувала відповідачка ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень.

15 червня 2020 року Печерський районний суд міста Києва ухвалив постанову, якою визнав винною у настанні ДТП відповідачку.

Керуючись умовами укладеного договору добровільного майнового страхування, позивач здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 62049 грн 73 коп.

Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована ПрАТ «Європейський Страховий Альянс», тому останнє відшкодувало ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» страхове відшкодування в розмірі 40763 грн 67 коп.

Зазначає, що різниця між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, повинна сплачувати особа, з вини якої настав страховий випадок, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Посилаючись на вказані обставини, уточнивши позовні вимоги, позивач просить стягнути з відповідачки на його користь різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням, що становить 3061 грн 21 коп.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 21 січня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду.

У письмових поясненнях ПрАТ «Європейський Страховий Альянс» зазначає, що здійснило страхове відшкодування на користь позивача у розмірі 40763 грн 67 коп. Водночас, оскільки згідно акта огляду транспортного засобу від 24 лютого 2020 року зафіксовані пошкодження, що не пов`язані з ДТП, тому страховиком було здійснено розрахунок коефіцієнту фізичного зносу автомобіля «Вольво», державний номер НОМЕР_1 . Беручи до уваги рахунок-фактуру СТО, акт огляду транспортного засобу, надані позивачем, коефіцієнт фізичного зносу, проведений аварійним комісаром ПрАТ «Європейський Страховий Альянс» встановлено, що вартість відновлювального ремонту зазначеного вище автомобіля з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, вирахуванням розміру ПДВ та вирахуванням деталей, які не відносяться до даної ДТП, складає 40763 грн 67 коп., яку було перераховано на користь позивача (т. 1, а.с. 43-46).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 24 березня 2022 року справу направлено до Зарічного районного суду м. Суми за підсудністю.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 25 травня 2022 року прийнято до провадження вказану справу та призначено судове засідання.

У відзиві на позовну заяву відповідачка ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Логутова С.В., просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Вважає, що позов подано до неналежного відповідача, вимоги не підтверджені належними доказами та не ґрунтуються на нормах матеріального права. Позивачем не було надано документів, що підтверджували б виконання робіт, закупівлю запчастин, зокрема актів виконаних робіт, актів приймання-передачі запчастин від постачальників тощо. Крім того, часткова відмова у виплаті відшкодування мала місце не у зв`язку з перевищенням страхового ліміту та не у зв`язку із допущеними порушеннями зі сторони відповідачки. Страховик частково відмовив у виплаті страхового відшкодування позивачу у зв`язку з тим, що сам позивач не надав необхідних документів та включив до страхового відшкодування витрати та суми, не пов`язані з дорожньо-транспортною пригодою та не передбачені законом. При цьому, позивач не звертався до суду із позовом до страховика про стягнення з нього не виплачених сум, тобто фактично погодився із правомірністю такої відмови. Наголошує, що ліміт відповідальності відповідачки за договором (полісом) становив 100 000 грн. Отже, розмір завданої шкоди не перевищував ліміт відповідальності (т. 1, а.с. 128-137).

У відповіді на відзив позивач зазначає, що ОСОБА_1 є належним відповідачем у справі, оскільки вона є винною особою в настанні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 18 лютого 2020 року, тому повинна відшкодувати різницю між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (т. 1, а.с. 237-238).

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 13 липня 2022 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача Приватне акціонерне товариство «Європейський Страховий Альянс».

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 10 серпня 2022 року позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства «Європейський Страховий Альянс» про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди залишено без руху.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 09 вересня 2022 року призначено справу до судового розгляду.

У письмових поясненнях відповідачка ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Логутова С.В., зауважує, що за договором добровільного страхування позивач зобов`язаний сплатити страхове відшкодування без урахування фізичного зносу, проте ці відносини стосуються позивача та його клієнта та не можуть впливати на правовідносини, які склалися з особою, винною у вчиненні шкоди. Позивач не довів, що ремонт неможливо було провести без заміни пошкоджених деталей на нові, а також доказів того, що деталі, які підлягали заміні, зняті з виробництва. Позивач не надав пояснень про те, де знаходяться замінені деталі, стан замінених деталей та їх залишкову вартість. За таких обставин вважає, що в задоволенні позовних вимог має бути відмовлено (т. 2, а.с. 179-180).

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 16 листопада 2022 року закрито провадження у справі в частині вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до Приватного акціонерного товариства «Європейський Страховий Альянс» про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В судове засідання сторони не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином. Від представника відповідачки ОСОБА_1 адвоката Логутової С.В. надійшла заява про розгляд справи без їхньої участі.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 20 листопада 2019 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № АМ146349, предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Volvo», державний номерний знак НОМЕР_1 . Відповідно до умов цього договору позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування (т. 1, а.с. 13).

18 лютого 2020 року о 10-годині 30 хв. в м. Києві на вул. Хрещатик, 7 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів автомобіля «Volvo», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля марки «Chevrolet», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керувала відповідачка ОСОБА_1 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Печерського районного суду міста Києва від 15 червня 2020 року винною у порушенні правил дорожнього руху та у вчиненні адміністративного правопорушення визнано відповідачку ОСОБА_1 (т. 1, а.с. 14).

18 лютого 2020 року ОСОБА_2 звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» із заявою про настання страхового випадку. 03 квітня 2020 року ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» здійснило виплату страхового відшкодування на користь ОСОБА_2 у розмірі 62049 грн 73 коп. (т. 1, а.с. 7-11, 31).

У зв`язку з тим, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована у ПрАТ «Європейський страховий альянс» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АО № 4056674 (т. 1, а.с. 49), тому ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернулося до ПрАТ «Європейський страховий альянс» із заявою про стягнення заборгованості в порядку суброгації від 27 липня 2020 року № 11133/р.

У відповідь на заявлену вимогу ПрАТ «Європейський страховий альянс» у листі від 19 листопада 2020 року № 3872/13 повідомило про прийняте рішення щодо виплати страхового відшкодування у сумі 40763 грн 67 коп. При цьому, зазначено, що вартість матеріального збитку автомобіля визначено на підставі рахунку № VSK0091566 від 15 березня 2020 року з урахуванням фізичного зносу складових, без врахування ПДВ та без врахування вартості робіт і матеріалів, які не відносяться до даного страхового випадку, який складає 40763 грн 67 коп. із наступного розрахунку: 62355 грн 73 коп. (вартість відновлювального ремонту) 3061 грн 21 коп. (фізичний знос запчастин) 8152 грн 73 коп. (ПДВ) 10378 грн 12 коп. (вартість робіт, які не відносяться до даного страхового випадку) = 40763 грн 67 коп. (т. 1, а.с. 65).

Як вбачається з платіжних доручень від 09 лютого 2021 року № ЦО01781 та від 10 лютого 2021 року № ЦО02158, ПрАТ «Європейський страховий альянс» перерахувало ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» страхове відшкодування у розмірі 20000 грн та 20763 грн 67 коп., відповідно, а всього на суму 40763 грн 67 коп. (т. 1, а.с. 69, 70).

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У постанові від 04 грудня 2019 року у справі № 359/2307/17 Верховний Суд зробив висновок про те, що відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП.

При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Верховний Суд в оцінці обставин справи виходив з того, що якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що зазначені збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

При цьому пунктом 32.7 частини першої статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що шкоду, пов`язану з втратою товарного вигляду транспортного засобу, страховик не відшкодовує.

Згідно з пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика), вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до пункту 8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

За змістом наведених положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків).

Пунктом 8.6 Методики передбачено два випадки, коли в разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту виникає фізичний знос, яким характеризується величина втрати товарної вартості: 1) унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду; 2) унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті.

Системний аналіз пункту 32.7 частини першої статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статті 22, абзацу третього пункту 3 частини першої статті 988, статей 1166, 1187, 1194 ЦК України, пунктів 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку.

З матеріалів справи вбачається, що позивач виплатив потерпілій особі суму страхового відшкодування у розмірі 62049 грн 73 коп., після чого звернувся в порядку суброгації до страховика винної у дорожньо-транспортній пригоді особи, а саме до ПрАТ «Європейський страховий альянс». Приймаючи рішення щодо виплати страхового відшкодування, ПрАТ «Європейський страховий альянс» повідомило позивача про те, що зменшило суму страхового відшкодування, у тому числі, і на величину фізичного зносу запчастин у сумі 3061 грн 21 коп.

Оскільки різниця між страховою виплатою, сплаченою в порядку регресу ПрАТ «Європейський страховий альянс» позивачу та загальною сумою виплаченого ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» потерпілій особі страхового відшкодування виникла саме внаслідок зазначених законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме: у зв`язку зі зменшенням суми страхового відшкодування на величину фізичного зносу запчастин, тому вказана сума завданих позивачу збитків у розмірі 3061 грн 21 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Отже, позов підлягає задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу в порядку, встановленому ст. 141 ЦПК України.

При зверненні до суду з даним позовом позивач сплатив судовий збір у сумі 2270 грн (т. 1, а.с. 4). В подальшому, позивач подав нову редакцію позовної заяви до двох відповідачів: до ОСОБА_1 та ПрАТ «Європейський страховий альянс», визначивши ціну позову у сумі 11213 грн 94 коп., з яких до ОСОБА_1 пред`явлено позовні вимоги на суму 3061 грн 21 коп., що становить 27,30 % (3061,21 грн * 100 % / 11213,94 грн). Оскільки позовні вимоги до ОСОБА_1 задоволено, тому пропорційно до пред`явлених позовних вимог з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 619 грн 71 коп. (27,30 % від 2270 грн).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» задовольнити.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» завдані збитки у розмірі 3061 грн 21 коп.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» судовий збір у сумі 619 грн 71 коп.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна», адреса: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 40, .

Відповідач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повне судове рішення складено 21 листопада 2022 року.

Суддя А.С. Северинова