КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ справи:761/8394/14-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/7407/2022
Головуючий у суді першої інстанції: Кравець Д.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2022 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Немировської О.В.

суддів - Махлай Л.Д., Ящук Т.І.

секретар - Лащевська Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега-Фактор», заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про заміну сторони виконавчого провадження та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 26 липня 2021 року,

встановив:

у квітні 2021 року заявник звернувся до суду із заявою про заміну стягувача у виконавчому провадженні, у якій просив замінити ПАТ «КБ «Надра» на ТОВ «Фінансова компанія «Омега-Фактор» у виконавчому листі, виданому на виконання рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 13 лютого 2012 року про стягнення на користь ПАТ «КБ «Надра» з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення предмет застави. В обґрунтування заяви посилався на те, що 04 березня 2020 року між ним та ПАТ «КБ «Надра» було укладено Договір про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого заявник набув право вимоги до боржників. Також заявник просив поновити строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 26 липня 2021 рокузаяву було задоволено, замінено стягувача у виконавчому листі та поновлено строк для пред`явлення його до виконання.

Не погоджуючись з ухвалою, представник боржника ОСОБА_2 , яка змінила прізвище на ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та постановити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 22 липня 2010 року було задоволено позов ВАТ КБ «Надра» та стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість в розмірі 216 014 грн. 30 коп., звернуто стягнення на предмет застави - автомобіль марки «Hyundai Sonata», 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Вказане заочне рішення не оскаржувалось та набрало законної сили.

У березні 2014 року позивач ПАТ КБ «Надра» звернувся до суду із заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, яку ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва 29 квітня 2014 року було задоволено, поновлено банку строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання з наданням двох місяців з дня набрання ухвалою законної сили.

У квітні 2021 року заявник ТОВ «ФК «Омега Фактор» звернувся до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, посилаючись на те, що 04 березня 2020 року між ним та ПАТ «КБ «Надра» було укладено Договір №GL2N79737 про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого заявник отримав в тому числі право вимоги за кредитним договором та договором поруки, укладеними з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Зазначав, що виконавчий лист по справі знаходиться у нього, однак він не має можливості пред`явити його до виконання внаслідок спливу строку, а тому просив замінити стягувача у виконавчому листі та поновити строк для пред`явлення його до виконання.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 26 липня 2021 рокузаяву було задоволено, замінено стягувача у виконавчому листі та поновлено строк для пред`явлення його до виконання.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що до заявника перейшло право вимоги до боржника, а пропуск строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з підстав, не залежних від нього. Однак, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, оскільки він не відповідає встановленим у справі обставинам та зроблений із порушенням норм процесуального права.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, на момент виникнення спірних правовідносин та ухвалення рішення судом були врегульовані Законом України «Про виконавче провадження» (№ 606-XIV).

Відповідно до ст. 21 вказаного Закону в редакції, чинній на момент ухвалення рішення, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом трьох років, якщо інше не передбачено законом, з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 22 липня 2010 року набрало законної сили 20 вересня 2010 року.

Крім того, ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 29 квітня 2014 року стягувачу ПАТ КБ «Надра» вже було поновлено строк для пред`явлення виконавчих листів до виконання та встановлено 2 місяці для вчинення відповідних процесуальних дій. З наданої світлокопії наявного у заявника виконавчого листа вбачається, що 31 жовтня 2014 року стягувачеві було відмолено у відкритті виконавчого провадження внаслідок пропуску встановленого строку пред`явлення документів до виконання.

Зі змісту поданої заяви вбачається, що заявник ТОВ «ФК «Омега Фактор» вважає, що оскільки право вимоги до нього перейшло лише 04 березня 2020 року, то строк для пред`явлення виконавчих документів до виконання пропущено не з його вини, а тому причини для поновлення строку є поважними.

Частиною першою статті 433 ЦПК України визначено, що у разі пропуску строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Підставою для поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання є факт пропуску стягувачем такого строку з поважних причин.

Як зазначив Верховний Суд в постанові від 23 вересня 2020 року у справі №27/2-3538/10 поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання.

Крім того, поважність причин пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання пов'язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об'єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знайти про посягання на права. Обов'язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно таким умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк, це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, виникла протягом строку, який пропущено та підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

В даному випадку заявником не наведено жодних підстав поважності пропуску строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання. Саме по собі посилання заявника на те, що право вимоги було отримано ним вже після пропуску відповідного строку, не є підставою для задоволення заяви про поновлення строку, оскільки при укладенні договору відступлення прав вимоги ТОВ «ФК «Омега Фактор» прийняв на себе свідомий ризик настання наслідків вчинення чи не вчинення дій у виконавчому провадженні первісним стягувачем ПАТ КБ «Надра» до відступлення ним права вимоги на користь заявника. Відступлення права вимоги не є самостійною підставою для переривання чи строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання. Також суд звертає увагу і на те, що із даною заявою ТОВ «ФК «Омега Фактор» до суду звернувся не одразу після отримання ним права вимоги до боржника, а більше ніж через рік - у квітні 2021 року.

За таких обставин колегія суддів вважає, що підстави для поновлення заявникові строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання відсутні.

Питання процесуального правонаступництва врегульовано частиною першою статті 55 ЦПК України, відповідно до якої у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Водночас заміна учасника справи його правонаступником допускається не будь-коли (не впродовж невизначеного терміну), а лише на стадіях судового процесу. Тобто таке право не є абсолютним та обмежено часовими рамками певних стадій судового процесу.

У разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець (частини перша та друга статті 442 ЦПК України). Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (частина п`ята статті 442 ЦПК України).

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першої статті 512 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (частина перша статті 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора в зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин. У зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові від 18 січня 2022 року у справі № 34/425 (провадження № 12-69гс21) Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладених у постанові від 15 вересня 2021 року у справі № 727/9430/13-ц, провадження № 61-10801св21, щодо порядку здійснення заміни сторони виконавчого провадження правонаступником, згідно з яким за відсутності відкритого виконавчого провадження заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником є можливою.

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду зазначала, що заміна сторони виконавчого провадження правонаступником у виконавчому провадженні, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення. При цьому на правонаступників законна сила судового рішення поширюється усіма своїми правовими наслідками - незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю.

Частиною першою статті 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється саме для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених частиною першою статті 2 ЦПК України, в межах стадій судового процесу.

Ураховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони справи (стягувача у виконавчому документі) в цьому контексті є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження.

Стадія виконавчого провадження як завершальна стадія судового процесу починається після видачі виконавчого документа стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або зі спливом строку пред`явлення документа до виконання, оскільки у разі пропуску такого строку виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби/приватним виконавцем без прийняття до виконання. Отже, за межами цього процесуального строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження спливає одночасно зі строком пред`явлення виконавчого документа до виконання (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду: від 25 червня 2019 року у справі № 910/10031/13 та від 11 березня 2021 року у справі № 910/2954/17).

Особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документа, а не з моменту відкриття виконавчого провадження. Разом з тим ця особа до відкриття виконавчого провадження як юридичного процесу є лише стягувачем у виконавчому документі на стадії виконання судового рішення з відповідним потенціалом прав у виконавчому провадженні, які повноцінно реалізує лише у статусі стягувача як сторони відкритого виконавчого провадження, за виключеннями, передбаченими законодавством. Тому заміна стягувача як сторони виконавчого провадження неможлива, якщо заява правонаступника про це подана, зокрема, після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, і він не був поновлений судом.

При вирішенні питання про заміну сторони виконавчого провадження підлягає встановленню, чи не сплив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки за межами цього процесуального строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження спливає одночасно зі строком пред`явлення виконавчого документа до виконання. Після спливу строку виконавчого провадження не може вирішуватись питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Подібного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 14 вересня 2022 року (справа №1519/2-1141/11)

За таких обставин та з урахуванням відсутності підстав для поновлення заявникові строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання відсутні підстави і для заміни стягувача у виконавчому листі.

Вказані обставини судом першої інстанції до уваги взяті не були.

Статтею 376 ЦПК України встановлено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволення вимог заяви.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

постановив:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 26 липня 2021 року скасувати та постановити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега-Фактор», заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про заміну сторони виконавчого провадження та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 22 листопада 2022 року.

Головуючий

Судді