Постанова

Іменем України

16 листопада 2022 року

м. Київ

справа № 369/16312/18

провадження № 61-16509св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М., Тітова М. Ю. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - Перший заступник керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Державного підприємства «Київське лісове господарство», Київського обласного та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства,

відповідачі: Вишнева міська рада Бучанського району Київської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Вишневої міської ради Бучанського району Київської області на постанову Київського апеляційного суду від 14 вересня 2021 рокув складі колегії суддів: Писаної Т. О., Приходька К. П., Журби С. О.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2018 року перший заступник керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області звернувся до суду в інтересах держави в особі Державного підприємства «Київське лісове господарство» (далі - ДП «Київське лісове господарство»), Київського обласного та по м. Києвууправління лісового та мисливського господарства з позовом до Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, правонаступником якої є Вишнева міська рада Бучанського району Київської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та просив визнати незаконним та скасувати рішення Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області 26 сесії 05 скликання від 19 травня 2009 року, на підставі якого ОСОБА_1 отримав державний акт на право власності серії ЯД № 924053 на земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства площею 0,1805 га за кадастровим номером :01:008:0192, що розташована в селі Крюківщині Києво-Святошинського району Київської області, та витребувати цю ділянку з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 на користь держави в особі ДП «Київське лісове господарство».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі рішення 26 сесії 5 скликання Крюківщинської сільської ради від 19 травня 2009 року ОСОБА_1 видано державний акт на право власності серії ЯД № 924053 на земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства площею 0, 1805 га, що розташована на АДРЕСА_1 .

У подальшому право власності на вказану земельну ділянку перейшло до ОСОБА_2 , який у свою чергу відчужив її ОСОБА_3 .

Зазначав, що земельна ділянка відноситься до земель лісогосподарського призначення та частково до І кварталу Васильківського лісництва ДП «Київське лісове господарство» і щодо неї не надавалося погодження для вилучення її з постійного користування ДП «Київське лісове господарство». Однак, всупереч чинним на час передачі земельної ділянки норм законодавства Крюківщинська сільська рада передала у власність землі лісового фонду, тому вважав, що оскаржуване рішення сільської ради прийнято поза межами її компетенції і подальша видача державного акта на право власності на земельну ділянку та подальше її відчуження здійснено з порушенням вимог законодавства.

Крім того, всупереч вимог закону оскаржуваним рішенням відведено у приватну власність спірну земельну ділянку з порушенням порядку зміни цільового призначення, за відсутності погодження зміни цільового призначення органом виконавчої влади з питань лісового господарства.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 жовтня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з пропуску позовної давності.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 14 вересня 2021 року рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 жовтня 2019 року скасованота ухвалено нове рішення, яким позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано рішення Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області 26 сесії 5 скликання від 19 травня 2009 року, на підставі якого ОСОБА_1 отримав державний акт на право власності серії ЯД № 924053 на земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства площею 0,1805 га, кадастровий номер :01:008:0192, що розташована у селі Крюківщині Києво-Святошинського району Київської області.

Витребувано на користь ДП «Київське лісове господарство» з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 вказану земельну ділянку.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки спірна земельна ділянка лісогосподарського призначення передана у приватну власність з порушенням порядку зміни її цільового призначення, за відсутності на це погодження органу виконавчої влади з питань лісового господарства. При цьому підстав для застосування позовної давності немає, з огляду на те, що про порушене право державні органи, в інтересах яких прокурор звернувся до суду, дізналися у вересні 2017 року.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У жовтні 2021 року Вишнева міська рада Бучанського району Київської області надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Київського апеляційного суду від 14 вересня 2021 року й залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Підставами касаційного оскарження зазначає неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 26 червня 2018 року в справі № 902/517/17, від 04 липня 2018 року в справі № 653/1096/16-ц, від 26 листопада 2019 року в справі № 914/3224/16, від 24 лютого 2020 року в справі № 458/1046/15, від 11 серпня 2021 року в справі № 369/5622/19; судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частиною третьою статті 411 ЦПК України.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд неповно з`ясував обставини, які мають значення для справи, зокрема, не врахував, що прокурор не довів належними та допустимими доказами порушення прав ДП «Київське лісове господарство» та Київського обласного та по м. Києвууправління лісового та мисливського господарства як власників чи користувачів спірної земельної ділянки, тому безпідставно задовольнив позов.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 30 листопада 2021 року відкрито касаційне провадження в цій справі та витребувано її матеріали з суду першої інстанції.

23 грудня 2021 року справа № 369/16312/18 надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 08 листопада 2022 року справу призначено до судового розгляду.

Позиція Верховного Суду

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Фактичні обставини, встановлені судами

Установлено, що на підставі рішення 26 сесії 5 скликання Крюківщинської сільської ради від 19 травня 2009 року ОСОБА_1 видано державний акт на право власності серії ЯД № 924053 на земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства площею 0,1805 га, кадастровий номер :01:008:0192, що розташована на АДРЕСА_1 .

У подальшому право власності на вказану земельну ділянку перейшло до ОСОБА_2 , який на підставі договору купівлі-продажу № 723 від 12 серпня 2015 року відчужив її ОСОБА_3 .

Відповідно до інформації Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об`єднання «Укрдержліспроект» від 29 листопада 2018 року № 571 земельна ділянка, кадастровий номер :01:008:0192, згідно з матеріалами лісовпорядкування за 2004 та 2014 років, частково відноситься до І кварталу Васильківського лісництва ДП «Київське лісове господарство».

За змістом листа ДП «Київське лісове господарство» № 02-733 від 18 вересня 2017 року вказана земельна ділянка накладається на земельну ділянку ДП «Київське лісове господарство» (квартал І, виділ 9 Васильківського лісництва ДП «Київське лісове господарство»), яка перебуває у постійному користуванні вказаного підприємства на підставі планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування.

26 вересня 2019 року на підставі заяви ОСОБА_3 від 18 квітня 2019 року земельна ділянка з кадастровим номером :01:008:0192 об`єднана з іншою ділянкою з кадастровим номером :01:001:0269 і внаслідок цього була утворена нова земельна ділянка з кадастровим номером :01:008:5291.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Щодо позовних вимог прокурора в інтересах держави в особі ДП «Київське лісове господарство»

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно з частиною третьою статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

Не допускається здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній, а також у правовідносинах, пов`язаних із виборчим процесом, проведенням референдумів, діяльністю Верховної Ради України, Президента України, створенням та діяльністю засобів масової інформації, а також політичних партій, релігійних організацій, організацій, що здійснюють професійне самоврядування, та інших громадських об`єднань.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 06 липня 2021 року в справі № 911/2169/20 дійшла висновку, що заборона на здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній, передбачена абзацом третім частини третьої статті 23 Закону, має застосовуватись з урахуванням абзацу першого частини третьої цієї статті, який визначає, що суб`єкт, в особі якого прокурор може звертатись із позовом в інтересах держави, має бути суб`єктом владних повноважень незалежно від наявності статусу юридичної особи.

Позовні вимоги прокурора, спрямовані на захист прав або інтересів не держави, а державного підприємства, не підлягають розгляду по суті, оскільки позовну заяву за такими вимогами фактично подано не від імені та в інтересах держави, а від імені та в інтересах державного підприємства, а прокурор не має повноважень на ведення справ в частині таких вимог. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року в справі № 359/3373/16-ц.

Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 912/2385/18, якщо після відкриття провадження у справі з урахуванням наведених учасниками справи аргументів та наданих доказів суд установить відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді, суд залишає позовну заяву, подану прокурором в інтересах держави в особі компетентного органу, без розгляду.

Позов у цій справі прокурор подав в інтересах держави, зокрема, в особі ДП «Київське лісове господарство».

Оскільки ДП «Київське лісове господарство» не є органом державної влади і не є суб`єктом владних повноважень, звернення прокурора до суду у цій справі в інтересах держави в особі ДП «Київське лісове господарство» є безпідставним, тому позовна заява, подана в інтересах зазначеного підприємства, підлягає залишенню без розгляду на підставі пункту 2 частини першої статті 257 ЦПК України.

Щодо позовних вимог прокурора в інтересах держави в особі Київського обласного та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства

У постанові від 23 листопада 2021 року в справі № 359/3373/16-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що зміна цільового призначення земельних лісових ділянок з метою їх використання в цілях, не пов`язаних з веденням лісового господарства, провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земельних ділянок у власність або надання у постійне користування відповідно до ЗК України… Зміна цільового призначення земельних лісових ділянок здійснюється за погодженням з органами виконавчої влади з питань лісового господарства та з питань охорони навколишнього природного середовища Автономної Республіки Крим, територіальними органами центральних органів виконавчої влади з питань лісового господарства та охорони навколишнього природного середовища.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що Київське обласне та по м. Києвууправління лісового та мисливського господарства надавало згоду на переведення спірної земельної ділянки з лісових земель у землі для ведення особистого селянського господарства.

Отже, до компетенції Київського обласного та по м. Києвууправління лісового та мисливського господарства належить лише погодження зміни цільового призначення земельних ділянок. Такого висновку дійшов Верховний Суд, зокрема, у постанові від 31 серпня 2022 року в справі № 369/3147/19.

Відповідно до частин першої, другої статті 20 ЗК України (тут і далі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об`єктів природоохоронного та історико-культурного призначення.

Порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для: а) визнання недійсними рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам; б) визнання недійсними угод щодо земельних ділянок; в) відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною; г) притягнення до відповідальності відповідно до закону громадян та юридичних осіб, винних у порушенні порядку встановлення та зміни цільового призначення земель (стаття 21 ЗК України).

При цьому згідно зі статтею 3 ЗК України земельні відносини, які виникають при використанні лісів, регулюються також нормативно-правовими актами про ліси, якщо вони не суперечать ЗК України.

Відповідно до частини другої статті 8 ЛК України (тут і далі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) право державної власності на ліси набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій відповідно до закону.

Водночас частиною другою статті 5 ЛК України передбачено, що віднесення земельних ділянок до складу земель лісогосподарського призначення здійснюється відповідно до земельного законодавства.

Отже, застосування норм земельного і лісового законодавства при визначенні правового режиму земель лісогосподарського призначення повинно базуватись на пріоритетності норм земельного законодавства перед нормами лісового законодавства, а не навпаки.

Оскільки земельна ділянка й права на неї на землях лісогосподарського призначення є об`єктом земельних правовідносин, то суб`єктний склад і зміст таких правовідносин повинні визначатися згідно з нормами земельного законодавства в поєднанні з нормами лісового законодавства в частині використання та охорони лісового фонду.

Повноваження органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування визначено статтею 122 ЗК України.

Частиною третьою статті 17 ЛК Країни передбачено, що ліси надаються в постійне користування на підставі рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, прийнятого в межах їх повноважень за погодженням з органами виконавчої влади з питань лісового господарства та з питань охорони навколишнього природного середовища Автономної Республіки Крим, територіальними органами центральних органів виконавчої влади з питань лісового господарства та з питань охорони навколишнього природного середовища.

За змістом пунктів 4, 5, 8 частини першої статті 31 ЛК України, пункту 4 частини першої статті 32 ЛК України питання щодо розпорядження земельними ділянками, в тому числі земельними лісовими ділянками, державної власності, забезпечення заходів щодо охорони і захисту лісів законодавством покладено на органи виконавчої влади (Кабінет Міністрів України, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації) за погодженням з органами виконавчої влади з питань лісового господарства та з питань охорони навколишнього природного середовища.

Позивачем у цій справі, крім ДП «Київське лісове господарство», прокурор визначив Київське обласне та по місту Києву управління лісового та мисливського господарства, яке підпорядковується Державному агентству лісових ресурсів України та є його територіальним органом.

У постанові від 26 червня 2019 року в справі № 587/430/16-ц (пункт 37) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави в разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах. Суд під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

У постанові від 26 травня 2020 року в справі № 912/2385/18 Велика Палата Верховного Суду підтримала цей висновок та зазначила, що під час такої перевірки поняття «компетентний орган» у цій постанові вживається у значенні органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження.

Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності у Київського обласного та по місту Києву управління лісового та мисливського господарства повноважень здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захисник законних інтересів держави у спірних правовідносинах, слід врахувати таке.

Пунктами 1 та 5 частини першої статті 27 ЛК України, пунктом «а» частини першої статті 13, статті 122, частини дев`ятої статті 149 ЗК України, передбачено, що до повноважень Уряду у сфері лісових відносин належить забезпечення реалізації державної політики у сфері лісових відносин, а також передача у власність та надання у постійне користування для нелісогосподарських потреб земельних лісових ділянок, що перебувають у державній власності.

Відповідно до частини першої статті 57 ЛК України зміна цільового призначення земельних лісових ділянок з метою їх використання в цілях, не пов`язаних з веденням лісового господарства, провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земельних ділянок у власність або надання у постійне користування відповідно до ЗК України.

Згідно з частиною сьомою статті 20 ЗК України зміна цільового призначення земельних ділянок природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, історико-культурного, лісогосподарського призначення, що перебувають у державній чи комунальній власності, здійснюється за погодженням з Урядом.

Вирішуючи спір, суд апеляційної інстанції на зазначені обставини та вимоги закону уваги не звернув, не з`ясував, до компетенції якого органу державної влади, місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта належать повноваження щодо розпорядження спірною земельною ділянкою, чи належить до повноважень Київського обласного та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства повноваження щодо розпорядження спірною земельною ділянкою, і відповідно, який орган має бути належним позивачем у спірних правовідносинах.

Вказані обставини мають важливе значення для вирішення питання щодо визначення належного позивача та застосування відповідних процесуальних наслідків.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно з частиною третьою статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, або необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, або встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

Відповідно до частини першої статті 414 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в касаційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Враховуючи вищенаведене, рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду в частині позовних вимог прокурора в інтересах держави в особі ДП «Київське лісове господарство» необхідно скасувати та залишити позов у цій частині без розгляду, а постанову апеляційного суду в частині позовних вимог прокурора в інтересах держави в особі Київського обласного та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства скасувати з направленням справи в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Щодо судових витрат

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки Верховний Суд не змінює судові рішення та не ухвалює нове, а передає справу на новий розгляд, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 414, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Вишневої міської ради Бучанського району Київської області задовольнити частково.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 жовтня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 14 вересня 2021 року в частині позовних вимог прокурора в інтересах держави в особі Державного підприємства «Київське лісове господарство» скасувати та залишити позов, поданий прокурором в інтересах держави в особі державного підприємства «Київське лісове господарство», без розгляду.

Постанову Київського апеляційного суду від 14 вересня 2021 року в частині позовних вимог прокурора в інтересах держави в особі Київського обласного та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства скасувати і направити справу в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді:А. Ю. Зайцев Є. В. Коротенко В. М. Коротун М. Ю. Тітов