Справа № 712/3055/22
Провадження № 2/712/1691/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2022 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого судді Романенко В.А.

за участю секретаря Шаповал А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справу за позовом комунального закладу «Черкаський геріатричний пансіонат Черкаської обласної ради» до ОСОБА_1 , третя особа: Департамент соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації, про розірвання договору про надання соціальних послуг за систематичне порушення підопічним умов їх отримання, -

В С Т А Н О В И В:

Комунальний заклад «Черкаський геріатричний пансіонат Черкаської обласної ради» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: Департамент соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації, про розірвання договору про надання соціальних послуг за систематичне порушення підопічним умов їх отримання, посилаючись на те, що 12.12.2016 року громадянин ОСОБА_2 подав до управління соціального захисту населення Шполянської РДА заяву про прийняття на постійне місце проживання в будинок-інтернат, як особи, яка потребує стороннього догляду за станом здоров`я.

11.01.2017 року департаментом соціального захисту населення Черкаської ОДА А. Різнику була видана путівка № 4 для поселення до комунального закладу «Черкаський геріатричний пансіонат Черкаської обласної ради» на постійне проживання і державне утримання.

16.01.2017 року директором комунального закладу «Черкаський геріатричний пансіонат Черкаської обласної ради» було видано наказ №7 §2 про зарахування ОСОБА_3 на повне державне утримання до комунального закладу «Черкаський геріатричний пансіонат Черкаської обласної ради».

Після зарахування до пансіонату ОСОБА_4 набув статусу підопічного і з цього моменту на нього розповсюджуються вимоги: Закону України «Про соціальні послуги», постанови КМУ №772 від 02.09.2020 р. «Про затвердження Типового положення про будинок-інтернат для громадян похилого віку та осіб з інвалідністю», Статуту комунального закладу «Черкаський геріатричний пансіонат Черкаської обласної ради», затвердженого розпорядженням голови Черкаської обласної ради №249-р від 18.08.2018 р., Правил внутрішнього розпорядку для підопічних комунального закладу «Черкаський геріатричний пансіонат Черкаської обласної ради», затверджених наказом директора Пансіонату №19-03 від 12.02.2016 р., договору про надання соціальних послуг - індивідуальний нормативний документ між надавачем та отримувачем соціальних послуг.

До прийняття на проживання до пансіонату, у заяві до управління соціального захисту населення Шполянської РДА від 12.12.2016 р., ОСОБА_4 під підпис був ознайомлений з умовами прийому, утримання та вимогами в будинку-інтернаті (заява знаходиться в особовій справі підопічного А.Різника).

Згідно із процедурою надання соціальних послуг після зарахування до пансіонату, підопічний ОСОБА_4 16.03.2017 року подав директору комунального закладу «Черкаський геріатричний пансіонат Черкаської обласної ради» заяву про надання комплексу соціальних послуг.

Відповідно до закону соціальні послуги у пансіонаті надаються підопічним на підставі договору про надання соціальних послуг, який є правовою основою регулювання правовідносин між надавачем соціальних послуг (Пансіонат) та їх отримувачем (підопічний або його законний представник) і укладається між зазначеними сторонами. У договорі про надання соціальних послуг визначається правосуб`єктність сторін, обсяг соціальних послуг, цілі та строк їх надання.

Договір про надання соціальних послуг укладається між надавачем та отримувачем соціальних послуг на підставі індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю (ІПР отримувача). При цьому, у зв`язку із постійними коригуванням ІПР підопічних, коригуються і обсяг та перелік соціальних послуг, які їм надаються, що, у свою чергу, зумовлює і оновлення договору про надання соціальних послуг шляхом внесення до нього змін і доповнень або ж укладання нового договору.

Відповідно до індивідуальної програми реабілітації ОСОБА_3 між ним та пансіонатом було укладено перший Договір про надання соціальних послуг №101 від 21.03.2017 року.

Оскільки індивідуальні програми реабілітації ОСОБА_3 постійно переглядаються і оновлюються, то відповідно до змін в ІПР укладались і нові договори про надання соціальних послуг:

№ 287, який діяв із 25.09.2020 р. по 25.09.2021 р.;

№ 78 - укладений 27.09.2021 року і є чинним на момент подачі цього позову.

Протягом усього часу проживання у пансіонаті відповідач неодноразово порушував попередні договори про надання соціальних послуг, у зв`язку з чим позивач заявляє вимогу про розірвання чинного Договору №78 від 27.09.2021 р., мотивуючи свою позицію такими доводами.

За час перебування у ОСОБА_5 , із 16.01.2017 року і до моменту подачі цього позову, стосовно відповідача:

у 2018 році - було подано 7 доповідних записок від медичного персоналу про вживання ним алкогольних напоїв та порушення громадського порядку, за результатами розгляду яких винесено 4 попередження;

у 2019 році - було подано 4 доповідних записки від медичного персоналу про вживання ним алкогольних напоїв та порушення громадського порядку у закладі;

у 2021 році - було подано 9 доповідних записок від медичного персоналу про вживання ним алкогольних напоїв та порушення громадського порядку, за результатами розгляду яких винесено 4 попередження;

у 2022 році, після лікування від алкоголізму, поступило 6 доповідних записок від медичного персоналу та підопічних про вживання відповідачем алкогольних напоїв та порушення громадського порядку, за результатами розгляду яких винесено 7 попереджень загального характеру, а у порядку п. 5 ст. 24 Закону України «Про соціальні послуги» підопічному надіслано (вручено) письмове повідомлення про розірвання договору №78 від 27.09.2021 р. в судовому порядку із подальшим припиненням надання соціальних послуг.

Протягом 2020 року у пансіонаті був запроваджений жорсткий карантин у зв`язку із пандемією корона-вірусу COVID-19, який встановив суворий режим контролю за пересуваннями підопічних і унеможливлював їх вільний вихід за межі пансіонату та придбання алкоголю, що й пояснює відсутність встановлених фактів вживання алкоголю відповідачем у цей період.

Статистика порушень режиму проживання відповідача у пансіонаті свідчить, що його поведінка має стійку тенденцію до вчинення правопорушень, не має ознак виправлення і вказує на те, що відповідач не схильний скоригувати свою поведінку у бік дотримання вимог, які гарантують надання йому соціальних послуг.

Вживання алкоголю підопічним, як фактор порушення умов надання соціальних послуг, є грубим порушенням вимог таких нормативних документів про надання соціальних послуг:

п. 2 розділу IV Договору № 78 від 27.09.2021 р. - зобов`язує підопічного дотримуватись Правил внутрішнього розпорядку роботи ОСОБА_5 ;

розділ 5 Правил внутрішнього розпорядку - забороняє підопічним «купувати, виготовляти, вживати спиртні напої»;

п. 66 Статуту ОСОБА_5 - застерігає підопічних, що систематичне грубе порушення Правил внутрішнього розпорядку, в тому числі і вживання алкоголю, є підставою для переведення їх до спеціальних будинків-інтернатів (юридичним наслідком такого переведення є розірвання договору про надання соціальних послуг між Пансіонатом та підопічним, оскільки після припинення договору отримувач соціальних послуг втрачає статус підопічного і перестає бути стороною договору);

п.28 Типового положення про будинок-інтернат для громадян похилого віку та осіб з інвалідністю, затвердженого постановою КМУ №772 від 02.09.2020 р. - зазначає, що «відрахування підопічного з інтернату проводиться у зв`язку із невиконанням без поважних причин вимог, визначених договором про надання соціальних послуг»;

п.2 ст.12 Закону України «Про соціальні послуги» - зобов`язує отримувача соціальних послуг виконувати умови договору про надання соціальних послуг (підпункт 2) та дотримуватися правил внутрішнього розпорядку роботи надавачів соціальних послуг (підпункт 3).

Слід зазначити, що заборона вживання алкоголю є вимогою безумовною, без будь-яких пом`якшуючих факторів, як то - інвалідність, хвороба, непрацездатність, обмежена дієздатність і т. ін., а вживання алкоголю є правопорушенням із формальним складом, яке вважається таким із моменту його скоєння і не потребує обов`язкового настання протиправних (шкідливих) наслідків.

Крім цього, позивач звертає увагу Суду на те, що вживання алкоголю навіть формально не входить до переліку видів соціальних послуг, які можуть надаватись підопічному, а тому його вживання є порушенням умов договору про надання соціальних послуг і підставою для його припинення.

Тому позивач наголошує: вживання алкоголю підопічним є грубим порушенням вимог проживання у ОСОБА_5 і підставою для припинення надання йому соціальних послуг, і про це відповідач був повідомлений при поселенні до Закладу під підпис, знав про таку заборону, але свідомо її порушував і порушує й досі.

Крім підтверджених фактів постійного вживання алкоголю, які є формальною підставою для розірвання Договору про надання соціальних послуг, також мають місце і медичні протипоказання, виявлені у відповідача за час проживання у ОСОБА_5 , які унеможливлюють його перебування та надання соціальних послуг в інтернатному закладі геріатричного типу в принципі, а саме: відповідач має психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, що засвідчено відповідними медичними висновками, тому його перебування у комунальному закладі «Черкаський геріатричний пансіонат Черкаської обласної ради» неможливе суто за медичними показниками.

Про стійку алкогольну залежність відповідача свідчить таке.

Протягом 41 доби (із 01.12.2021 р. по 10.01.2022 р.) відповідач знаходився на стаціонарному лікуванні від алкоголізму у КНП «Черкаська обласна психіатрична лікарня» Черкаської обласної ради, куди був направлений із діагнозом: «Психічні і поведінкові розлади, викликані вживанням алкоголю - резидуальні і відсторонені психотичні розлади», а виписаний із анамнезом захворювання: «Зловживання алкоголем ще із 1990х років. Випиває у переміжній формі, всі доступні види алкогольних напоїв, переважно, найдешевші - самогон, спирт. Відмічає, що скоював злочини теж в стані сп`яніння. Доставлений в лікарню через тривале вживання значних доз алкоголю, що призводило до неодноразових конфліктів з іншими підопічними та персоналом. Через конфлікт з іншим підопічним погрожував йому викинути з 3 поверху» (Епікриз перевідний з медичної карти стаціонарного хворого № 2974 від 10.01.2022 р., відділення №8).

У зв`язку з тим, що після лікування від алкоголізму у стаціонарі КНП «Черкаська обласна психіатрична лікарня» Черкаської обласної ради відповідач продовжує вживати алкоголь та порушує режим проживання у ОСОБА_5 , він був направлений на стаціонарне комісійне обстеження до КНП «Черкаський обласний наркологічний диспансер Черкаської обласної ради», звідки виписаний із діагнозом: «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю. Резидуальні та віддалені психотичні розлади. F10.7.» (результат ЛКК за 25.03.2022 р., виписка №422 із медичної карти стаціонарного хворого).

Щодо медичного діагнозу відповідача, то слід зазначити, що п. 33 Типового положення про будинок-інтернат для громадян похилого віку та осіб з інвалідністю, затвердженого постановою КМУ №772 від 02.09.2020 р., визначає медичні протипоказаннями для направлення особи до інтернату, до числа яких, серед інших, відносяться: психічні розлади (за винятком невротичних станів у разі хронічних неінфекційних захворювань; легкої розумової відсталості без поведінкових порушень; інтелектуально-мнестичних розладів і судомних синдромів різної етіології з нечастими (раз на два - три місяці) нападами, без слабоумства та виражених змін особистості); хронічний алкоголізм.

Особи із такими діагнозами підлягають лікуванню у спеціальних медичних закладах, а не проживанню у соціальних закладах інтернатного типу, в тому числі і в інтернатах геріатричного профілю.

Необхідно зауважити, що вимоги п. 33 вказаного Типового положення щодо медичних протипоказань для направлення осіб до інтернату геріатричного типу є загальними і застосовуються також і до підопічних, які набули медичних протипоказань за час їх проживання у геріатричному закладі, хоча на момент поселення до ОСОБА_5 медичні протипоказання у них і не були виявлені.

Позивач звертає увагу суду, що медичні протипоказання, виявлені у відповідача, унеможливлюють його проживання у закладі геріатричного типу, а тому отримання соціальних послуг відповідачем у комунальному закладі «Черкаський геріатричний пансіонат Черкаської обласної ради» є порушенням закону, з огляду на що Договір №78 від 27.09.2021 р. про надання соціальних послуг має бути розірваний.

Позивач вважає доцільним довести до відома суду і те, що крім стійкого алкоголізму, суттєвим фактором девіантної поведінки відповідача є те, що протягом життя ОСОБА_4 провів у місцях позбавлення волі сумарно 15 років, що структурувало в ньому нігілістичне ставлення до закону взагалі, укорінило зневагу до принципів суспільного проживання, сформувало схиблені моральні цінності егоцентризму, неповаги чужих прав та не сприйняття законних інтересів інших учасників соціуму, внаслідок чого його яскраво виражена антисоціальна поведінка проявляється у постійних конфліктах із підопічними, порушеннях громадського порядку в Пансіонаті, образах та приниженнях службового персоналу Закладу.

Позивач пояснює суду необхідність розірвання Договору №78 від 27.09.2021 р. про надання соціальних послуг в судовому порядку тим, що закон та умови Договору №78 від 27.09.2021 р., укладеного відповідно до вимог законодавства, не дають позивачу права розірвати вказаний Договір в односторонньому порядку зі своєї ініціативи, тобто з ініціативи надавача соціальних послуг, а відповідач відмовляється розірвати вказаний Договір зі своєї ініціативи, що закон йому дозволяє.

Проте, загальний принцип реалізації правовідносин гарантує їх учасникам захист прав та законних інтересів у судовому порядку у будь-якому випадку, п. 2 ст. 651 ЦК України, який визначає: «Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору».

Посилаючись на цю дефініцію цивільного закону позивач змушений звернутись до суду із позовом про розірвання Договору про надання соціальних послуг підопічному, оскільки іншого варіанту припинення правовідносин з ініціативи надавача послуг у цій ситуації не має.

Позивач відповідально заявляє суду, що заходи виховання і впливу, застосовані до відповідача у зв`язку із постійним порушенням ним правил отримання соціальних послуг, не дали жодних позитивних результатів, а медичні протипоказання не дають підстав для його утримання у геріатричному Закладі, тому подальше перебування відповідача у ОСОБА_5 є протиправним, надалі збурюватиме обстановку в Закладі і створюватиме напружену атмосферу серед підопічних та службового персоналу, що не прийнятно для нормального функціонування ОСОБА_5 .

Резюмуючи свою позицію, позивач наголошує, що постійні порушення відповідачем умов отримання соціальних послуг у ОСОБА_5 в сукупності із медичними протипоказаннями для його перебування у Закладі геріатричного типу є достатнім законним підґрунтям для розірвання Договору №78 від 27.09.2021 р. в судовому порядку.

Просить постановити рішення про розірвання Договору №78 від 27.09.2021 року про надання соціальних послуг, укладеного між комунальним закладом «Черкаський геріатричний пансіонат Черкаської обласної ради» (надавач соціальних послуг) та ОСОБА_1 (отримувач соціальних послуг) у зв`язку із систематичним порушенням А.М. Різником умов їх отримання.

Судові витрати віднести на рахунок відповідача.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, скерував до суд заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, з заявами та клопотаннями до суду не звертався. На попередньому судовому засіданні позовні вимоги не визнавав.

Відзиву на позов відповідачем не подано.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Представник третьої особа в судове засідання не з`явився, скерував до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Відповідно до положень ч. 1, п.п. 1, 3, 7, 10 ч. 2 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; припинення дії, яка порушує право; припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

В судовому засіданні встановлено, що 12.12.2016 року громадянин ОСОБА_1 подав до управління соціального захисту населення Шполянської РДА заяву про прийняття на постійне місце проживання в будинок-інтернат, як особи, яка потребує стороннього догляду за станом здоров`я.

11.01.2017 року департаментом соціального захисту населення Черкаської ОДА Різнику А.М. була видана путівка № 4 для поселення до комунального закладу «Черкаський геріатричний пансіонат Черкаської обласної ради» на постійне проживання і державне утримання.

16.01.2017 року директором комунального закладу «Черкаський геріатричний пансіонат Черкаської обласної ради» було видано наказ №7 §2 про зарахування ОСОБА_1 на повне державне утримання до комунального закладу «Черкаський геріатричний пансіонат Черкаської обласної ради».

Після зарахування до пансіонату ОСОБА_1 набув статусу підопічного і з цього моменту на нього розповсюджуються вимоги: Закону України «Про соціальні послуги», постанови КМУ №772 від 02.09.2020 р. «Про затвердження Типового положення про будинок-інтернат для громадян похилого віку та осіб з інвалідністю», Статуту комунального закладу «Черкаський геріатричний пансіонат Черкаської обласної ради», затвердженого розпорядженням голови Черкаської обласної ради №249-р від 18.08.2018 р., Правил внутрішнього розпорядку для підопічних комунального закладу «Черкаський геріатричний пансіонат Черкаської обласної ради», затверджених наказом директора Пансіонату №19-03 від 12.02.2016 р., договору про надання соціальних послуг - індивідуальний нормативний документ між надавачем та отримувачем соціальних послуг.

До прийняття на проживання до пансіонату, у заяві до управління соціального захисту населення Шполянської РДА від 12.12.2016 р., ОСОБА_1 під підпис був ознайомлений з умовами прийому, утримання та вимогами в будинку-інтернаті (заява знаходиться в особовій справі підопічного ОСОБА_1 ).

Згідно із процедурою надання соціальних послуг після зарахування до пансіонату, підопічний ОСОБА_1 16.03.2017 року подав директору комунального закладу «Черкаський геріатричний пансіонат Черкаської обласної ради» заяву про надання комплексу соціальних послуг.

Відповідно до закону соціальні послуги у пансіонаті надаються підопічним на підставі договору про надання соціальних послуг, який є правовою основою регулювання правовідносин між надавачем соціальних послуг (Пансіонат) та їх отримувачем (підопічний або його законний представник) і укладається між зазначеними сторонами. У договорі про надання соціальних послуг визначається правосуб`єктність сторін, обсяг соціальних послуг, цілі та строк їх надання.

Договір про надання соціальних послуг укладається між надавачем та отримувачем соціальних послуг на підставі індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю (ІПР отримувача). При цьому, у зв`язку із постійними коригуванням ІПР підопічних, коригуються і обсяг та перелік соціальних послуг, які їм надаються, що, у свою чергу, зумовлює і оновлення договору про надання соціальних послуг шляхом внесення до нього змін і доповнень або ж укладання нового договору.

Відповідно до індивідуальної програми реабілітації ОСОБА_1 між ним та пансіонатом було укладено перший Договір про надання соціальних послуг №101 від 21.03.2017 року.

Оскільки індивідуальні програми реабілітації ОСОБА_1 постійно переглядаються і оновлюються, то відповідно до змін в ІПР укладались і нові договори про надання соціальних послуг:

№ 287, який діяв із 25.09.2020 р. по 25.09.2021 р.;

№ 78 - укладений 27.09.2021 року.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Згідно із ч.1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх його істотних умов.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Тобто йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору.

Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - «значної міри» позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Це (друге) оціночне поняття значно звужує сферу огляду суду. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. В такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другої статті 651 ЦК України.

Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору.

Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона.

За загальними положеннями ЦПК України обов`язок суду під час ухвалення рішення - вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення повинне вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Так, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена як у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору; а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати.

Такий же висновок застосування норм матеріального права викладено в постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року в справі № 6-75цс13.

Відповідно до договору № 78 від 27 вересня 2021 року про надання соціальних послуг, укладеного між КЗ «Черкаський геріатричний пансіонат Черкаської обласної ради» в особі директора Михна Олекси Кузьмовича та ОСОБА_1 , договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє протягом строку виконання індивідуального плану.

Звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: Департамент соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації, про розірвання договору про надання соціальних послуг за систематичне порушення підопічним умов їх отримання, позивач посилався на той факт, що протягом усього часу проживання у пансіонаті відповідач неодноразово порушував попередні договори про надання соціальних послуг, що виражалося вживанням відповідачем алкогольних напоїв та порушення ним громадського порядку, а також медичні протипоказання, виявлені у відповідача, унеможливлюють його проживання у закладі геріатричного типу, а тому отримання соціальних послуг відповідачем у комунальному закладі «Черкаський геріатричний пансіонат Черкаської обласної ради» є порушенням закону, з огляду на що Договір №78 від 27.09.2021 р. про надання соціальних послуг має бути розірваний.

На підтвердження вживання відповідачем алкогольних напоїв, позивачем надано суду доповідні із додатком фотофіксації, однак суд вважає, що дані докази не підтверджують вживання ОСОБА_6 алкогольних напоїв, оскільки позивачем не було проведено огляд ОСОБА_6 на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом та не надано результати огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до ч. 9 Правил внутрішнього розпорядку для підопічних КЗ «Черкаський геріатричний пансіонат ЧОР», затверджених наказом 12.02.2016 № 19-03 директором КЗ «Черкаський геріатричний пансіонат ЧОР» С.В. Шевчук, відрахування підопічного з пансіонату здійснюється згідно наказу директора по установі у наступних випадках: … за систематичне грубе порушення правил внутрішнього розпорядку.

За систематичне грубе порушення правил внутрішнього розпорядку на підставі рішення Департаменту соціального захисту населення у Черкаській області підопічні переводяться до спеціального будинку інтернату.

Відповідно до розділу V договору № 78 від 27 вересня 2021 року про надання соціальних послуг, укладеного між КЗ «Черкаський геріатричний пансіонат Черкаської обласної ради» в особі директора Михна Олекси Кузьмовича та ОСОБА_1 , дія цього договору припиняється у таких випадках: відсутність потреби в соціальних послугах за результатами оцінювання потреб отримувача соціальних послуг; закінчення строку дії цього договору, крім випадків, передбачених частиною шостою статті 22 цього Закону; зміна місця проживання/перебування отримувача соціальних послуг, що унеможливлює надання соціальних послуг; невиконання без поважних причин отримувачем соціальних послуг вимог, визначених цим договором; виявлення/встановлення недостовірності поданих отримувачем соціальних послуг/представником отримувача соціальних послуг інформації/документів при зверненні за їх наданням; смерть отримувача соціальних послуг; ініціатива отримувача соціальних послуг; дострокового розірвання договору за ініціативи отримувача соціальних послуг; ліквідація (припинення діяльності) надавача соціальних послуг або припинення надання ним відповідних соціальних послуг.

У разі невиконання отримувачем соціальних послуг без поважних причин умов цього договору надання соціальних послуг припиняється не менше ніж через 15 календарних днів з дати надсилання отримувачу соціальних послуг/представнику отримувача соціальних послуг письмового повідомлення із зазначенням дати, з якої буде припинено надання соціальних послуг.

Відповідно до протоколу № 7 службової наради у директора комунального закладу «Черкаський геріатричний пансіонат Черкаської обласної ради» за участю підопічного від 01 квітня 2022 року, вручили ОСОБА_1 письмове повідомлення № 167 від 30.03.2022 року, а ОСОБА_1 учинив свій підпис і дату отримання на примірнику пансіонату.

Як вбачається з матеріалів справи строк дії договору № 78 від 27 вересня 2021 року про надання соціальних послуг, укладений між КЗ «Черкаський геріатричний пансіонат Черкаської обласної ради» в особі директора Михна Олекси Кузьмовича та ОСОБА_1 , закінчився 27 вересня 2022 року.

Позивачем не надано до суду нового договору про надання соціальних послуг, чи продовженого.

Крім того ОСОБА_1 є інвалід другої групи, не має у праві власності житло. Відповідно до відповіді Шполянської міської ради відповідач був знятий з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 в зв`язку з вибуттям до м. Черкаси 13.01.2017 року. Та був зареєстрований в Комунальному закладі "Черкаський геріатричний пансіонат Черкаської обласної ради".

Згідно ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на зазначене, суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог комунального закладу «Черкаський геріатричний пансіонат Черкаської обласної ради» до ОСОБА_1 , третя особа: Департамент соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації, про розірвання договору про надання соціальних послуг за систематичне порушення підопічним умов їх отримання.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України підстав для відшкодування судових витрат немає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 19, 78-81, 89, 141, 263-265, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 3, 15, 16, 525, 610, 626, 628, 638, 651 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги комунального закладу «Черкаський геріатричний пансіонат Черкаської обласної ради» до ОСОБА_1 , третя особа: Департамент соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації, про розірвання договору про надання соціальних послуг за систематичне порушення підопічним умов їх отримання, залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий: В.А. Романенко

Повний текст рішення суду виготовлений 25.11.2022 року.