КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/6003/2022
П О С Т А Н О В А

Іменем України

17 листопада 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Кашперської Т.Ц. (суддя - доповідач), Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,

розглянув в порядку письмового провадження в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва, ухвалене у складі судді Заставенко М.О. в м. Київ 16 грудня 2021 року у справі за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, -

в с т а н о в и в :

У липні 2021 року позивач КП «Київтеплоенерго» звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості, просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 11359,77 грн., заборгованість за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 3154,01 грн., заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 9148,92 грн., заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 4028,90 грн.; витрати, пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в розмірі 33 грн., судовий збір за подання позову в розмірі 2270 грн.

Заявлені вимоги мотивував тим, що розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10 квітня 2018 року № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам, у зв`язку з чим КП «Київтеплоенерго» здійснює з 01 травня 2018 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

На виконання вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» позивачем на підставі типового договору підготовлено та опубліковано договір про надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28 березня 2018 року № 34 (5085). Свідоцтвом повного і беззастережного акцепту (прийняття) умов договору є отримання послуг споживачем. Квартира за адресою АДРЕСА_1 під`єднана до внутрішньобудинкової системи теплопостачання, а отже ОСОБА_1 є споживачем послуг з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води. Відповідач від послуг централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством порядку не відмовлявся. Отже, виникнення цивільних прав та обов`язків підтверджується діями сторін: позивач надає послуги з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води і щомісячно надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату таких послуг. Відповідач споживає надані послуги та зобов`язаний оплатити їх вартість. Проте відповідач своєчасно не сплачував за спожиті послуги, в результаті чого утворилася заборгованість, яка станом на 01 червня 2021 року складає 13177,82 грн. (заборгованість за послуги централізованого опалення у розмірі 9148,92 грн., заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 4028,90 грн.). Крім того, позивач на підставі договору № 602-18 про відступлення права вимоги (надалі договір цесії) від 11 жовтня 2018 року, укладеного між ПАТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго» прийняв право вимоги до відповідача з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води в розмірі 14513,78 грн.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 16 грудня 2021 року позов КП «Київтеплоенерго» частково задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість станом на 01 червня 2021 року за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення в розмірі 11359,77 грн., заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 9148,92 грн., судовий збір за подання позову в розмірі 2270 грн., витрати, пов`язані з розглядом справи, 33 грн., а всього 22811,69 грн.

Відповідач ОСОБА_1 , не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Дарницького районного суду м. Києва від 16 грудня 2021 року в частині задоволених вимог.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, посилався на те, що рішення підлягає скасуванню з підстав, передбачених ч. 3 ст. 186, п. 6 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Вказував, що предметом даного позову є стягнення з нього коштів на користь ПАТ «Київобленерго» за надані послуги з централізованого опалення житла. У відзиві на позов і доповненні до відзиву ОСОБА_1 вказано про наявність з 2017 року судового спору між даними сторонами у Печерському районному суді м. Києва в справі № 757/59117/17-ц за позовом ОСОБА_1 до виконавців послуги з централізованого опалення про примушення відповідача до виконання зобов`язань, передбачених Законом України «Про житлово-комунальні послуги» у частині перевірки стану (неналежної якості) надання послуги з централізованого опалення житла. Він звертався до суду з клопотанням надати оцінку зловживанню позивачем процесуальними правами шляхом приховання наявності цього судового спору, наявності чотирьох безпосередніх заяв ОСОБА_1 до постачальника послуги про перевірку рівня якості послуги, в тому числі першу з них безпосередньо в день укладення індивідуального договору теплопостачання 28 лютого 2016 року, а також ухилення відповідача від участі в судових засіданнях у Печерському районному суді м. Києва.

Зазначив, що оскаржуване рішення не містить будь-яких згадок та/або посилань на наявність іншого судового провадження № 757/59117/17-ц між сторонами.

Наголошував, що у відповіді на відзив на позовну заяву ПАТ «Київтеплоенерго» повідомило недостовірну інформацію про те, що із заявами про надання неякісних послуг відповідач в установленому законом порядку не звертався. Ця інформація суперечить наявності триваючого судового провадження між сторонами в суді, а також чотирьох заяв відповідача, копії окремих з них долучені до відзиву до позову в цій справі.

Вважав, що за означених обставин судом першої інстанції на порушення вимог ч. 3 ст. 186, п. 6 ч. 1 ст. 255 ЦПК України відкрито судове провадження та прийнято рішення про стягнення заявленої суми боргу за послуги з надання теплової енергії без звернення уваги на наявність чинного судового провадження за спором про якість означеної послуги та відповідний перерахунок її вартості.

Вказував, що рішення не містить роз`яснень, в чому полягає порушення ним вимог законодавства, і не містить посилань про правові умови застосування постанови Кабінету Міністрів України від 17 лютого 2010 року № 151 «Про затвердження порядку проведення перерахунків розміру плати за надання послуг з централізованого опалення, водопостачання холодної та гарячої води і водовідведення в разі ненадання їх або надання не в повному обсязі, зниження якості».

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 364 ЦПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на апеляційне оскарження. У разі доповнення чи зміни апеляційної скарги особа, яка подала апеляційну скаргу, повинна подати докази надсилання копій відповідних доповнень чи змін до апеляційної скарги іншим учасникам справи, в іншому випадку суд не враховує такі доповнення чи зміни.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 06 вересня 2022 року ОСОБА_1 було поновлено строк для подання апеляційної скарги 31 січня 2022 року з огляду на те, що копію повного рішення суду відповідачем отримано 12 січня 2022 року і апеляційну скаргу подано в межах тридцяти днів з дня його отримання.

Після подання апеляційної скарги ОСОБА_1 , починаючи з 15 лютого 2022 року, подавалися доповнення до апеляційної скарги з додатками поза межами тридцятиденного строку з дня отримання повного рішення суду та без доказів надсилання копій доповнень до апеляційної скарги позивачу, в зв`язку з чим апеляційним судом такі доповнення і подані разом з ними докази не приймаються.

Від позивача ПАТ «Київтеплоенерго» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Посилався на те, що відповідач є споживачем комунальних послуг за адресою АДРЕСА_1 ; у своєму відзиві відповідач зазначає, що ним було подано заяву про здійснення перерахунку за спожиті послуги з постачання гарячої води, таким чином, відповідач користується житлово-комунальними послугами.

Повідомляв, що розрахунки заборгованості за послуги проводилися згідно тарифів, закріплених розпорядженнями КМДА, інформація про які є загальнодоступною та загальновідомим фактом, що офіційно опублікована. Крім того, вся інформація (загальна вартість щомісячного платежу, тарифи, кількість споживання послуг) міститься в щомісячних квитанціях, які надаються споживачам таких послуг. Зокрема, на адресу відповідача кожного місяця надсилається рахунок-повідомлення з зазначенням діючого тарифу, наявної заборгованості, обсягом спожитих послуг, кількістю зареєстрованих осіб та опалювальною площею. Факт підключення будинку за вказаною адресою до централізованого опалення в спірний період підтверджується нарядами, які наявні в матеріалах справи, та копіями відомостей обліку споживання теплової енергії мешканців будинку АДРЕСА_2 , отже, підключення будинку до мереж централізованого опалення свідчить про надання послуг позивачем. Оскільки послуги в будинку за вказаною адресою в період виникнення заборгованості надавались в повному обсязі, позивач має право вимагати від відповідача виконання обов`язку щодо оплати спожитих послуг.

Зазначив, що всупереч вимог ст. 332 ЦК України відповідач не сплачує заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення, що утворилась за вказаною адресою, чим порушує права КП «Київтеплоенерго» як надавача послуги.

Резюмував, що нарахування заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води в даній справі здійснювалось відповідно до чинного законодавства.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 було заявлене клопотання про зупинення провадження в справі до набрання законної сили рішенням в справі № 757/59117/17-ц за позовом ОСОБА_1 до КП «Київтеплоенерго», третя особа ОСББ «Золоте сузір`я» про зобов`язання вчинити певні дії, яке було залишено без задоволення ухвалою Київського апеляційного суду від 21 вересня 2022 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 369 ЦПК України з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції в повній мірі вказаним вимогам закону не відповідає.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 є власником квартири по АДРЕСА_3 на підставі свідоцтва про право власності, виданого 22 січня 1997 року Головним управління житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації (а. с. 63 т. 1).

Згідно витягу з ЄДРПОУ (а. с. 45 т. 1) до основних видів діяльності КП «Київтеплоенерго» відноситься за КВЕД 35.30 постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря.

11 жовтня 2018 року ПАТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго» уклали договір № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії), згідно якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, кредитор відступає, а новий кредитор набуває право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців (споживачі) щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 01 серпня 2018 року з урахуванням оплат, що отримані кредитором за період з 01 серпня 2018 року до дати укладення цього договору та коригувань платежів. З укладенням цього договору кредитор відступає, а новий кредитор набуває право вимоги також будь-яких інших, передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань, що нараховані кредитором та/або виникли до дати укладення цього договору та/або можуть бути нараховані та/або виникнути після дати укладення цього договору у зв`язку з неналежним виконанням споживачем зобов`язань з оплати послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання за договорами та споживачами, які зазначені у додатку № 1 та у додатку № 2 до цього договору, в тому числі до відповідача ОСОБА_1 , який згідно додатків до договору мав заборгованість за послугу з централізованого опалення 11359,77 грн., з централізованого постачання гарячої води 3154,01 грн. (а. с. 46, 8, 9 т. 1).

На а. с. 47 - 48 т. 1 знаходяться копії сторінок з газети «Хрещатик» від 06 серпня 2014 року № 111 (4511), від 28 березня 2018 року № 34 (5085), з публікацією форми договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, розробленої відповідно до типового договору; в публікації зазначено, що з 27 квітня 2018 року КП «Київтеплоенерго» стає виконавцем послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води. Доведено до відома споживачів, що цей договір приєднання вважається акцептованим усіма споживачами, які в установленому порядку не надали заперечення щодо умов цього договору.

На а. с. 6 - 7 т. 1 наявні розрахунки заборгованості споживача ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 за період з 01 листопада 2018 року по 31 травня 2021 року.

На а. с. 10 - 15 т. 1 наявні копії корінців нарядів щодо включення та відключення опалення в житловому будинку за адресою АДРЕСА_2 на підставі відповідно початку та завершення опалювальних сезонів за 2018 - 2021 роки.

На а. с. 17 - 18 т. 1 наявна копія акту прийняття теплового вузла обліку за адресою АДРЕСА_2 від 09 грудня 1998 року, проведення технічного огляду вузла обліку, надання інструктажу та дозволу на експлуатацію приладів обліку теплової енергії.

На а. с. 19 - 20, 22 - 23 т. 1 наявні копії актів про готовність вузла комерційного обліку споживача до роботи в опалювальний період 2019 - 2020, 2020 - 2021 років.

На а. с. 21 т. 1 наявна копія свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки теплолічильника Supercal 531 від 19 липня 2019 року з датою чинності до липня 2023 року.

На а. с. 25 - 43 т. 1 знаходяться копії відомостей обліку споживання теплової енергії ОСББ «Золоте сузір`я» за адресою АДРЕСА_2 за жовтень 2018 - квітень 2021 років.

На а. с. 73 - 75 т. 1 знаходиться рахунок-повідомлення КП «Київтеплонерго» станом на 01 жовтня 2021 року з сумами за гаряче водопостачання 8195,34 грн., центральне опалення 17983,41 грн., зазначенням інфляційної складової і 3 % річних, та квитанції про сплату ОСОБА_1 оплати послуг за централізоване постачання гарячої води в розмірі 3154,10 грн. та 4022,30 грн.

На а. с. 77 - 78 т. 1 знаходяться копії скріншотів судових повісток Печерського районного суду м. Києва про виклики позивача ОСОБА_1 в судові засідання по справі № 757/59117/17-ц на вказані дати.

На а. с. 80 т. 1 знаходиться копія заяви ОСОБА_1 до АТ «Київенерго» від 05 вересня 2017 року про перевірку якості послуги з теплопостачання.

На а. с. 81 т. 1 знаходиться копія акту (фрагмент) за грудень 2018 року, складеного РТП «Позняки» та ОСББ «Золоте сузір`я» про обстеження загальнобудинкового вузла обліку теплопостачання.

На а. с. 82 т. 1 знаходиться копія інформаційного повідомлення про зміну виконавця-постачальника теплової енергії з ПАТ «Київенерго» на КП «Київтеплоенерго» з 01 травня 2018 року.

На а. с. 86 - 87 т. 1 знаходиться копія постанови Київського апеляційного суду від 31 січня 2019 року за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2018 року про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Київенерго», третя особа ОСББ «Золоте сузір`я» про зобов`язання вчинити дії, якою апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2018 року скасовано, направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На а. с. 99 - 106 знаходиться копія відзиву КП «Київтеплоенерго» від 06 грудня 2021 року на позовну заяву ОСОБА_1 в справі № 753/15260/21.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (чинний до 01 травня 2019 року) житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в чинній редакції, житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

За правилами частини четвертої статті 319, статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статей 156, 162 ЖК України власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки.

Обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг визначені статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, що діяла до 01 травня 2019 року) та ст. 7 чинного Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Обов`язком споживача є оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановленні договором або законом (пункт 1 частина третя статті 20 Закону), а обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору (пункт 1 частина друга статті 21 Закону ).

Відповідно до п. 18, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, які були чинні в період спірних правовідносин, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки.

Таким чином, згідно із зазначеними вимогами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 29 квітня 2020 року, справа № 463/5736/15-ц).

Аналогічний обов`язок споживача щодо здійснення оплати житлово-комунальних послуг передбачений п. 5 ч. 2 ст. 7 чинного Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Частиною 1 ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, що діяла до 01 травня 2019 року) визначено, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства.

Також відповідно до ч. 3 ст. 16 чинного Закону України «Про житлово-комунальні послуги» якість комунальної послуги повинна відповідати вимогам, встановленим цим Законом, іншими актами законодавства та договором. Обов`язок забезпечення відповідності якості комунальної послуги встановленим вимогам покладається на виконавця такої послуги.

Статтею 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, що діяла до 01 травня 2019 року) встановлено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством.

Відповідно до ст. 9, 10 чинного Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

Крім того, на виконання вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» позивачем підготовлено та опубліковано форму договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик», зміст якого відповідає змісту типового договору, затвердженого Правилами № 630 від 21 липня 2005 року, і що такий договір є договором приєднання.

Відповідно до ст. 525, ч. 1 ст. 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Отже, вина відповідача у зобов`язальних правовідносинах презюмується, якщо він не доведе відсутності своєї вини, тобто не доведе належними та допустимими доказами сплату отриманих послуг або не доведе іншого розміру заборгованості.

Встановлено, що квартира АДРЕСА_1 під`єднана до внутрішньобудинкової системи теплопостачання й послуги у зв`язку з цим до 01 травня 2018 року надавалися ПАТ «Київенерго», а з 01 травня 2018 року - КП «Київтеплоенерго».

На підтвердження наданих споживачу послуг до справи долучено корінці нарядів про включення та відключення опалення, акти прийняття вузлів комерційного обліку, відомості про спожиту теплову енергію, акти про перевірку стану вузла обліку теплової енергії будинку АДРЕСА_2 .

Встановлено, що указаний будинок знаходиться на управлінні ОСББ «Золоте сузір`я», а тому уповноваженим представником по управлінню будинком у долучених до справи актах засвідчено готовність комерційного вузла обліку, а у корінцях наряду - включення будинку до опалювального сезону та відключення від такого.

В постанові Верховного Суду від 11 жовтня 2019 року в справі № 367/6563/15-ц викладено правовий висновок, згідно якого факт ненадання послуги або зниження якості наданої послуги (що є порушенням умов договору у розумінні статей 526, 530 ЦК України) повинен бути зафіксований належним чином.

Так, стаття 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачає, що у разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг споживач має право викликати виконавця комунальних послуг (його представника) для перевірки кількості та/або якості наданих послуг. Порядок перевірки якості надання комунальних послуг та якості послуги з управління багатоквартирним будинком встановлюється Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. За результатами перевірки якості надання комунальних послуг або якості послуг з управління багатоквартирним будинком складається акт-претензія, який підписується споживачем та виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком). Виконавець комунальної послуги або управитель (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) зобов`язаний прибути на виклик споживача у строки, визначені в договорі про надання послуги, але не пізніше ніж протягом однієї доби з моменту отримання повідомлення споживача.

Акт-претензія складається виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) та споживачем і повинен містити інформацію про те, в чому полягало ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальної послуги або послуги з управління багатоквартирним будинком, дату (строк) її ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості, а також іншу інформацію, що характеризує ненадання послуг, надання їх не в повному обсязі або неналежної якості.

У разі неприбуття виконавця комунальної послуги або управителя (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) в установлений строк або необґрунтованої відмови підписати акт-претензію такий акт підписується споживачем, а також не менш як двома споживачами відповідної послуги, які проживають (розташовані) в сусідніх будівлях (у приміщеннях - якщо послуга надається у багатоквартирному будинку), і надсилається виконавцю комунальної послуги або управителю (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) рекомендованим листом.

Виконавець комунальної послуги або управитель (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) протягом п`яти робочих днів вирішує питання щодо задоволення вимог, викладених в акті-претензії, або видає (надсилає) споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензії. У разі ненадання виконавцем (управителем) відповіді в установлений строк претензії споживача вважаються визнаними таким виконавцем (управителем).

Доказів ненадання послуги або зниження якості наданої послуги у відповідності до вимог закону та наведених правових висновків Верховного Суду від 11 жовтня 2019 року в справі № 367/6563/15-ц позивачем надано не було.

Апеляційний суд також приймає до уваги, що у відзиві на позовну заяву від 11 листопада 2011 року ОСОБА_1 зазначив, що у цій справі не оспорює розмір заборгованості за надані послуги з теплопостачання, оскільки правильність їх розрахунку відповідно до фактичної якості (рівня) наданої послуги є предметом розгляду в Печерському районному суді м. Києва (а. с. 66).

Розглядаючи позов КП «Київтеплоенерго» про стягнення заборгованості, суд першої інстанції правильно виходив із того, що позивач надає послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води; відповідач отримав комунальні послуги і не сплатив їх у повному розмірі, внаслідок чого має заборгованість по оплаті за послуги з централізованого опалення та за послуги з централізованого постачання гарячої води.

В зв`язку з визнанням відповідачем вимог про стягнення заборгованості за гаряче водопостачання, яка була добровільно сплачена ним під час розгляду справи, суд першої інстанції дійшов правильного в цілому висновку про стягнення із відповідача заборгованості за послуги з централізованого опалення, а також судові витрати.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, що Дарницьким районним судом м. Києва на порушення ч. 3 ст. 186, п. 6 ч. 1 ст. 255 ЦПК України відкрито судове провадження та прийнято рішення про стягнення заявленої суми боргу без врахування наявності іншого судового провадження за спором про якість (рівень) означеної послуги та відповідно перерахунок її вартості, а також необхідність зупинення провадження до розгляду цієї справи, апеляційний суд виходить із наступного.

Дійсно, з матеріалів справи вбачається, що в провадженні Печерського районного суду м. Києва з 2017 року перебуває справа № 757/59117/17-ц за позовом ОСОБА_1 до КП «Київтеплоенерго» про зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до ч. 3 ст. 186, п. 6 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 186 цього Кодексу.

У постанові від 09 вересня 2020 року у справі № 520/18820/19 (провадження № 61-2294св20) Верховний Суд дійшов висновку про те, що критеріями відмови у відкритті провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 186 ЦПК України є: наявна тотожність спірних правовідносин (спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, у різних цивільних справах) та судове рішення по тотожній справі, що набрало законної сили.

При цьому критерій тотожності підлягає оцінці тільки після набрання відповідного рішення законної сили.

Позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19) дійшла висновку про те, що предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

В даному випадку апеляційний суд не вбачає наявності тотожності позовів у справах № 757/59117/17-ц та у справі № 753/15260/21, що переглядається, оскільки у них є різними всі сторони (позивач в одній справі є відповідачем в іншій та навпаки), а також різними є підстави та предмет позову, оскільки у даній справі КП «Київтеплоенерго» просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги, а у справі № 757/59117/17-ц предметом позову є зобов`язання КП «Київтеплоенерго» здійснити перевірку якості послуги та провести перерахунок заборгованості.

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про необхідність зупинення провадження в справі до розгляду справи № 757/59117/17-ц, апеляційний суд виходить із наступного.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Згідно п. 2 Порядку проведення перерахунків розміру плати за надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в разі ненадання їх або надання не в повному обсязі, зниження якості, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 лютого 2010 року N 151, у разі ненадання послуг або надання їх не в повному обсязі, зниження якості, зокрема відхилення їх кількісних і якісних показників від нормативних, виконавець проводить перерахунок розміру плати за фактично надані послуги шляхом зменшення розміру плати за надання послуг з урахуванням вимог, наведених у додатку.

Враховуючи, що згідно з наведеними вимогами Порядку № 151 на виконавця покладено обов`язок проведення перерахунку розміру плати за фактично надані послуги шляхом зменшення розміру плати за надання послуг в разі ненадання їх або надання не в повному обсязі, зниження якості, апеляційний суд приходить до висновку про можливість розгляду цієї справи до вирішення справи за позовом ОСОБА_1 до КП «Київтеплоенерго» про зобов`язання вчинити дії, оскільки у випадку задоволення позову ОСОБА_1 на виконавця послуг КП «Київтеплоенерго» буде покладено обов`язок з перерахунку розміру плати за фактично надані послуги, однак це не є перешкодою для вирішення питання про стягнення поточної заборгованості зі споживача за комунальні послуги.

Доводи апеляційної скарги, що позивач КП «Київтеплоенерго» приховав від суду обставини розгляду в Печерському районному суді м. Києва спору про якість (рівень) послуги з централізованого опалення та відповідний перерахунок її вартості апеляційним судом відхиляються як необґрунтовані з тих же міркувань.

Разом із тим, задовольняючи позов КП «Київтеплоенерго» в частині стягнення заборгованості за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення, суд першої інстанції залишив поза увагою, що позивачем на підтвердження наявності такої заборгованості не надано до суду жодного доказу.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Характеристиками доказів є їх належність, достовірність, допустимість та достатність. Так, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 77 - 80 ЦПК України).

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, при з`ясуванні, якими доказами кожна сторона буде обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо невизнаних обставин, суд повинен виходити з принципу змагальності цивільного процесу, за яким кожна сторона несе обов`язки щодо збирання доказів і доказування тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, якщо інше не встановлено процесуальним законом.

На підтвердження заборгованості за послуги з централізованого опалення, спожиті ОСОБА_1 до 01 травня 2018 року, позивачем КП «Київтеплоенерго» надано договір № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії), згідно якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, кредитор відступає, а новий кредитор набуває право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців (споживачі) щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 01 серпня 2018 року з урахуванням оплат, що отримані кредитором за період з 01 серпня 2018 року до дати укладення цього договору та коригувань платежів. З укладенням цього договору кредитор відступає, а новий кредитор набуває право вимоги також будь-яких інших, передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань, що нараховані кредитором та/або виникли до дати укладення цього договору та/або можуть бути нараховані та/або виникнути після дати укладення цього договору у зв`язку з неналежним виконанням споживачем зобов`язань з оплати послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання за договорами та споживачами, які зазначені у додатку № 1 та у додатку № 2 до цього договору, в тому числі до відповідача ОСОБА_1 , який згідно додатків до договору мав заборгованість за послугу з централізованого опалення 11359,77 грн. (а. с. 8, 46).

Разом із тим, судом першої інстанції не враховано, що із змісту даного договору не можна дійти висновку про розмір заборгованості ОСОБА_1 за період до 01 травня 2018 року. Саме по собі зазначення в договорі про уступлення права вимоги розміру заборгованості особи, вимоги до якої відступаються, не може вважатися належним, допустимим, достовірним і достатнім доказом такої заборгованості в розумінні ст. 77 - 80 ЦПК України.

Таким чином, позивачем не було доведено наявності заборгованості ОСОБА_1 за послугу з централізованого опалення за період до 01 травня 2018 року, що є його процесуальним обов`язком, однак суд першої інстанції безпідставно погодився з доводами позивача в цій частині, не перевіривши належність доказової бази.

Виходячи з наведеного, обставини, що мають значення для справи, щодо наявності у відповідача заборгованості та її розміру за послугу з централізованого опалення до 01 травня 2018 року, які суд першої інстанції вважає встановленими, фактично є недоведеними, відтак суд першої інстанції дійшов передчасного та помилкового висновку про задоволення позову в частині стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення за період до 01 травня 2018 року в розмірі 11359,77 грн.

Крім того, здійснюючи розподіл судових витрат, суд першої інстанції залишив поза увагою, що відповідач ОСОБА_1 як особа з інвалідністю 2 групи, підтвердження чого надані ним до відзиву на позовну заяву (а. с. 88) звільняється від сплати судового збору в усіх судових інстанціях відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», та необґрунтовано поклав на нього судовий збір.

З огляду на викладене апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення за період до 01 травня 2018 року в розмірі 11359,77 грн. ухвалене за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, що відповідно до ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення за період до 01 травня 2018 року в розмірі 11359,77 грн., а також в частині стягнення судового збору, та прийняття нової постанови, якою відмовити в позові в цій частині, а судовий збір в розмірі 1339,30 грн. пропорційно до задоволених вимог компенсувати за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В іншій частині рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та не підлягає скасуванню або зміні з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 16 грудня 2021 року скасувати в частині стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення за період до 01 травня 2018 року в розмірі 11359,77 грн., а також в частині стягнення судового збору, та прийняти в цій частині нову постанову.

Відмовити Комунальному підприємству виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» в позові до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В іншій частині рішення Дарницького районного суду м. Києва від 16 грудня 2021 року залишити без змін.

Судові витрати, понесені Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» в розмірі 1339,30 грн., компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді : Кашперська Т.Ц.

Фінагеєв В.О.

Яворський М.А.