Справа № 368/591/22
Провадження № 2/368/392/22
Рішення

Іменем України

(Заочне)

"18" листопада 2022 р. Кагарлицький районний суд

Київської області в складі:

головуючого судді Кириченка В.І.

при секретарі Марчук Н.М. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кагарлику справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом,-

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом та просила визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким що втратив право на користування житловим будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Мотивувала позов тим, що вона є власником житлового будинку з відповідними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 є колишнім чоловіком ОСОБА_1 та вже протягом 17 років не проживає у вказаному вище будинку та не використовує його для тимчасового або постійного проживання, що підтверджується актом депутатів Слобідської сільської ради та старости села Слобода від 05.10.2020 року.

Позивач не може самостійно без відповідача подати заяву до виконавчого органу сільської ради, за місцезнаходженням житлового приміщення, або до центру надання адміністративних послуг за місцезнаходженням житлового приміщення, в якому зареєстрована особа про зняття відповідача з реєстрації.

Реєстрація відповідача у житловому будинку створює позивачу перешкоди у володіння, користуванні та розпорядження майном, що належить йому на праві власності, в тому числі для оформлення відповідних пільг на комунальні послуги.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала та просила задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, а тому проведено заочний розгляд справи відповідно до ст.280 ч.1 ЦПК України.

Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку з відповідними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 є колишнім чоловіком позивача та вже протягом 17 років не проживає у вказаному вище будинку та не використовує його для тимчасового або постійного проживання, що підтверджується актом депутатів Слобідської сільської ради та старости села Слобода від 05.10.2020 року.

Позивач не може самостійно без відповідача подати заяву до виконавчого органу сільської ради, за місцезнаходженням житлового приміщення, або до центру надання адміністративних послуг за місцезнаходженням житлового приміщення, в якому зареєстрована особа про зняття відповідача з реєстрації.

Реєстрація відповідача у житловому будинку створює позивачу перешкоди у володіння, користуванні та розпорядження майном, що належить йому на праві власності, в тому числі для оформлення відповідних пільг на комунальні послуги.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч. 1 ст. 386 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Відповідач вселився у спірний житловий будинок як член сім`ї власника житлового будинку і набув право користуванням чужим майном, яке за своєю суттю є сервітутом. Відповідно до ч.2 ст.406 ЦК сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення власника майна.

Відповідач спільним побутом із позивачем не пов`язаний, тому його право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі ч.2 ст.406 ЦК.

Відповідач не приймає ніякої участі в утриманні будинку, не сплачує витрати на комунальні послуги.

Проживання та реєстрація відповідача у будинку перешкоджає позивачу у володінні та розпорядженні її власністю.

Позивач також не може оформити пільги на оплату житлово-комунальних послуг, оскільки в будинку зареєстрована відповідач.

А тому враховуючи вище зазначене, слід позов задоволити та визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким що втратив право на користування житловим будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Керуючись постановою Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 р. «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», ст. 41 Конституції України, ст. ст. 15, 16, 317, 319, 321, 386, 391, 406 ч.2 Цивільного кодексу України, ст.280 ч.1 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

вирішив:

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким що втратив право на користування житловим будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 289 ЦПК України. Повний текст рішення складено 28.11.2022 року.

Суддя В.І. Кириченко

С