Справа № 458/903/21 Головуючий у 1 інстанції: Кшик О.І.
Провадження № 22-ц/811/1502/22 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2022 року м. Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Бойко С.М., суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Турківського районного суду Львівської області від 25 травня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 майнову шкоду в розмірі 63908 грн., завдану загибеллю її корови внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП), яка сталась 20.08.2020 року о 17 год. 45 хв. на автодорозі Львів-Самбір-Ужгород на 127 км + 36,7 м, з вини ОСОБА_2 , який, керуючи автомобілем марки «Богдан ДФ-30», номерний знак НОМЕР_1 , здійснив зіткнення з коровою, в результаті чого корова зазнала травмувань, несумісних із життям, тому підлягала вимушеному забою, а м`ясо з туші корови не було придатним для споживання.

По даному факту ДТП відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності, однак, завдану позивачці майнову шкоду він в добровільному порядку не відшкодував.

Розмір завданих матеріальних збитків позивачка обґрунтовує вартістю корови (реальні збитки) 19380 грн. (500 кг * 38,76 грн/кг = 19380 грн., де 500 кг вага корови на момент забою, а 38,76 грн/кг закупівельна ціна за живу вагу), та відшкодуванням упущеної вигоди на суму 44528 грн., з яких: 5000 грн. дохід від продажу теляти, оскільки загибла корова була тільна, та 39528 грн. вартість втраченого молока, яке корова могла б дати за 12 місяців, з розрахунку: 6,1 грн. за 1 л молока, якого корова давала в день не менше, ніж 18 л (12 місяців * 30 днів * 18 л * 6,1 грн. = 39528 грн.).

Рішенням Турківського районного суду Львівської області від 25 травня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду оскаржила позивач ОСОБА_1 , просить його скасувати з підстав порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апелянт зазначає, що, відмовляючи у задоволенні позову, суд не врахував тієї обставини, що вина відповідача в названій ДТП встановлена постановою Турківського районного суду Львівської області від 11.09.2020 року, також доведеним є факт зіткнення автомобіля відповідача з її коровою, внаслідок чого корова загинула (підлягала вимушеному забою від отриманих травм), що підтверджується актом завідувача Завадівською дільницею Турківської ветеринарної лікарні Ільницького І.М. від 20.08.2020 року.

Вважає, що суд не дав належної правової оцінки доказам, які вона подала на підтвердження заявлених позовних вимог.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача не надходив.

Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 25.10.2022 року, є дата складення повного судового рішення 04.11.2022 року.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

За загальним правилом, яке міститься у ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч. 2 ст. 1166 ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч.5 ст.1187 ЦК).

Складовими частинами цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди, є наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням її заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Шкода це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом.

Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору і тягне за собою порушення майнових (немайнових) прав та інтересів іншої особи із настанням для неї негативних наслідків (втрат) майнового чи немайнового характеру.

Причинний зв`язок, як елемент цивільного правопорушення, виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода наслідком.

Отже, в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Одним із способів відшкодування майнової шкоди є відшкодування збитків.

Частиною першою статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч.2 ст.22 ЦК України, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (ч.3 ст.22 ЦК).

На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватись в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодження речі тощо) (ч.4 ст.22 ЦК).

У деліктних правовідносинах у спосіб відшкодування збитків має відновитись право особи, порушене внаслідок протиправної поведінки іншої особи.

Згідно з ч.1 ст.180 ЦК України, тварини є особливим об`єктом цивільних прав. На них поширюється правовий режим речі, крім випадків, встановлених законом.

Судом встановлено, що 20.08.2020 року о 17 год. 45 хв. на автодорозі Львів-Самбір-Ужгород на 127 км + 36,7 м, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Богдан DF-30», номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, здійснив зіткнення з коровою, яка переходила дорогу, в результаті чого пошкодив автомобіль.

Вина ОСОБА_2 у названій ДТП встановлена постановою Турківського районного суду Львівської області від 11.09.2020 року (справа №458/801/20), якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу (а.с.7).

20.08.2020 року завідувачем Завадівської дільниці ветеринарної лікарні Ільницьким І.М. складено акт клінічного обстеження травмованої корови, сивої масті, віком 10 років, з господарства жителя с. Мельничне Турківського району Львівської області ОСОБА_3 (а.с.8), в якому зафіксовано, що огляд проводився 20.08.2020 року о 22 год., корова лежала біля лісу в урочищі «Шимівка» зі сторони телевізійної вишки, на відстані від дороги 30 метрів, тварина була нежива, при пальпації встановлено, що із правої сторони були поломані ребра грудної порожнини, а також пошкоджена щільність шкіри в різних ділянках тіла тварини.

В цьому акті також зафіксовано огляд іншої травмованої рогатої худоби з господарства ОСОБА_3 , а саме: корови, віком 5 років, чорно-рябої масті, в якої виявлено пошкодження цілісності шкіри на скакових суглобах та спині; бичка, віком 6 місяців, в якого також виявлено пошкодження цілісності шкіри на спині та гематому на задній лівій нозі.

Довідкою виконавчого комітету Завадівської сільської ради Турківського району Львівської області №1235 від 23.10.2020 року підтверджено, що власницею корови сивої масті, віком 10 років, яка загинула під час ДТП на автодорозі Львів-Ужгород на території с. Мельничне, була позивач ОСОБА_1 (а.с.12).

Чоловік позивачки ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.13, 14).

Із змісту заяви ОСОБА_4 від 16.12.2020 року, посвідченої приватним нотаріусом Яворівського районного нотаріального округу Скобало Р.В., встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проїжджаючи по трасі Львів-Ужгород на території с. Мельничне Турківського району Львівської області, отримав м`ясо корови, збитої під час дорожньо-транспортної пригоди від громадянина ОСОБА_3 на корм собакам, оскільки м`ясо було непридатним для вживання людьми.

Вартість збитої внаслідок ДТП корови позивач оцінила, виходячи із середньозважених цін на м`ясо при закупівлі м`яса великої рогатої хвороби на живець (живою вагою), станом на 06.08.2020 року, тобто на момент вчинення ДТП, 38,76 грн/кг (а.с.9), які є нижчими від цін, встановлених на м`ясо з тушки тварини.

Також встановлено, що після ДТП корова була піддана вимушеному забою сином позивачки.

Та обставина, що з отриманими травмами корова не могла жити, підтверджено показаннями свідка ОСОБА_5 , який оглядав корову.

Враховуючи наведені вище докази, підстав для висновку про інші причини загибелі корови позивачки, аніж від названої ДТП, немає.

Окрім того, необхідно зазначити, що в постанові Турківського районного суду Львівської області від 11.09.2020 року немає жодного посилання на порушення правил перегону великої рогатої худоби через проїжджу частину дороги, позаяк, вина відповідача у даній ДТП, в результаті якої пошкоджено автомобіль, яким він керував, внаслідок зіткнення з великою рогатою худобою (коровою), встановлена названим вище судовим рішенням.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що відповідач не надав жодного доказу, який би підтверджував відсутність його вини у заподіянні травмувань корови позивачки внаслідок вчиненої ним ДТП.

Таким чином, наведеними вище доказами, які не були спростовані відповідачем, доведено факт заподіяння позивачці майнової шкоди втратою корови, яку було травмовано внаслідок ДТП, вчиненої з вини відповідача, а тому така шкода у виді реальних матеріальних збитків підлягає відшкодуванню відповідачем в повному обсязі.

Доводи відповідача про те, що вага корови не встановлена, а названа позивачкою приблизно, колегія суддів визнає такими, що не мають вирішального значення для даного спору, з огляду на очевидні труднощі при зважуванні неживої великої тварини та її місця знаходження після ДТП, до того ж, свідок ОСОБА_5 , який оглядав корову, дав показання про те, що корова була великою, окрім того, позивачка визначила вартість втраченої десятирічної корови у сумі 19380 грн. і відповідачем не було спростовано її твердження про те, що за ринковими цінами корова коштує більше 20000 грн.

За таких обставин справи, вимога позивачки про стягнення з відповідача 19380 грн. матеріальних збитків, яких позивачка зазнала внаслідок втрати корови, є законною і обґрунтованою, до того ж, присудження позивачці вказаної суми грошових коштів буде належною і справедливою сатисфакцією для неї з огляду на значимість у господарстві в сільській місцевості такого виду свійської тварини, як корови.

Суд першої інстанції в цій частині вирішення спору не в повній мірі врахував усіх обставин, що мають значення для справи і на які позивачка посилалась в обґрунтування заявлених вимог, не врахував тієї обставини, що відповідач, вчинивши ДТП та травмувавши корову позивачки, не виявив наміру в добровільному порядку компенсувати завдану позивачці шкоду, і, окрім своїх лише заперечень, не надав суду жодних доказів на спростування тверджень позивачки, а тому з наведених вище мотивів оскаржуване рішення суду в частині відмови у задоволенні позовної вимоги позивачки про стягнення з відповідача майнової шкоди в розмірі 19380 грн. підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом в цій частині нового рішення про задоволення цієї позовної вимоги.

В іншій частині вирішення спору щодо заявленої позивачкою вимоги про відшкодування упущеної вигоди в розмірі 44528 грн., колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність визначених законом підстав для її задоволення, а тому оскаржуване рішення в цій частині необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Відповідно до ст.141 ЦПК України та у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог позивачки за наслідками апеляційного розгляду справи, рішення суду першої інстанції необхідно змінити в частині визначення розміру понесених відповідачем витрат на правничу допомогу, зменшивши його з 5000 грн. до 3500 грн., пропорційно до розміру позовних вимог, у задоволенні яких було відмовлено (70%).

Відповідно до ст.141 ЦПК України та у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог позивачки (30%), з відповідача підлягають стягненню понесені позивачкою судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 272 грн. 64 коп. та по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 446 грн. 58 коп., що сумарно становить 719 грн. 22 коп.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.4, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Турківського районного суду Львівської області від 25 травня 2022 року в частині відмови у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 про стягнення майнової шкоди в розмірі 19380 гривень скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким цю позовну вимогу ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 у користь ОСОБА_1 майнову шкоду, завдану втратою корови, в розмірі 19380 гривень.

Рішення Турківського районного суду Львівської області від 25 травня 2022 року в частині визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 у користь ОСОБА_2 , змінити, зменшивши його до 3500 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 у користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 272 гривень 64 копійок.

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 у користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 446 гривень 58 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 04 листопада 2022 року.

Головуючий С.М. Бойко

Судді: С.М. Копняк

А.В. Ніткевич