Справа № 930/2162/21
Провадження №2/930/92/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2022 року м. Немирів

Немирівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Царапори О.П.

за участю секретаря судових засідань Цицака А.І.

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Примакової В.В.

представника відповідачів адвоката Човганюк А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Немирів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю, виділ Ѕ частини житлового будинку та гаража із спільної власності та визнання права власності,

В С Т А Н О В И В :

Виклад позиції позивача.

Позивачка ОСОБА_1 звернулася в суд із позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю, виділ Ѕ частини житлового будинку та гаража із спільної власності та визнання права власності, мотивуючи її тим, що з червня 2009 року вона почала проживати однією сім`єю, без реєстрації шлюбу, як подружжя, з ОСОБА_4 в будинку його батьків за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 та ОСОБА_4 були пов`язані спільним побутом та бюджетом, вели спільне господарство, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Брацлавської селищної ради № 821 від 11.03.2021 року про те, що ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_1 та дійсно постійно проживала на день смерті разом з ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та вели з ним спільне господарство. Під час спільного проживання ними побудовано житловий будинок загальною площею 104.4 кв.м., житловою площею 52.2 кв.м. та завершено будівництво гаража, на два автомобілі, який станом на 2009 рік був незавершеним, мав лише стіни та покрівлю, за адресою АДРЕСА_1 .

Право власності на гараж зареєстровано 14.12.2012 року, право власності на житловий будинок зареєстровано 07.10.2019 року, право власності зареєстровано за чоловіком ОСОБА_4 .

ОСОБА_1 та ОСОБА_4 мали спільний побут, взаємні права та обв`язки, проживали в будинку батьків ОСОБА_4 , спільно харчувались, спільно купували речі домашнього вжитку, побуту та інше, працювали та за взаємною згодою планували сімейний бюджет. Між ним склалися усталені відносини, які притаманні подружжю.

Так, як чоловік помер, відкрилась спадщини до складу якої зокрема входить і майно набуте ним за час спільного проживання. Спадкоємцями першої черги згідно закону після смерті ОСОБА_4 є батьки покійного чоловіка - відповідачі по справі, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , інших спадкоємців передбачених законом, заповітом немає.

За вирішенням питання встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та визнання за позивачкою права власності на 1/2 частину майна вона змушена звернутися до суду.

Виклад позиції відповідача.

25.10.2021 року відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було подано відзив на позову заяву, з якого вбачається, що відповідачі позовні вимоги не визнають в повному обсязі з наступних підстав.

В позовній заяві позивач ОСОБА_1 зазначила, що з червня 2009 року вона проживала однією сім`єю із померлим сином відповідачів та вели з ним спільне господарство і були пов`язані побутом та спільним бюджетом, однак зазначене на думку відповідачів не відповідає дійсності.

Відповідачі зазначають про те, що їм достовірно відомо, що в 2012 році, позивачка ОСОБА_1 та їхній син ОСОБА_4 , познайомились та між ними зародились стосунки притаманні чоловіку та жінці.

Оскільки ОСОБА_4 постійно і до смерті, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживав з ними та в їхньому житловому будинку. Вони мали з покійним спільний бюджет, спільно забезпечували себе всім необхідним для життя, вели спільне господарство, утримували велику рогату худобу, не менше трьох корів, утримували не менше 5 свиней, кури, гуси, качки, займалися розведенням курей, гусей, обробляли присадибну земельну ділянку в розмірі біля 20 соток, спільно здійснювали придбання продуктів для харчування, спільно утримували та ремонтували житловий будинок та господарські будівлі, підтримували один одного під час захворювань, із спільного бюджету оплачували комунальні послуги.

Після знайомства ОСОБА_4 із ОСОБА_1 , в їхніх із сином стосунках нічого не змінилося, при цьому необхідно зазначити, що позивачка жодним чином, не приймала участі в веденні з ними спільного господарства, вона не об`єднувала з членами їхнього домогосподарства свої грошові кошти, у них не було з нею спільного бюджету, а оскільки у відповідачів був спільний бюджет із їхнім сином, то зазначене виключає можливість того, що ОСОБА_4 мав спільний бюджет із позивачкою ОСОБА_1 та виключає ведення з нею спільного побуту та спільного господарства.

Крім того відповідачі заперечують те, що позивачка із їхнім сином ОСОБА_4 побудували житловий будинок та позивачка приймала участь в закінченні будівництва гаража на два автомобілі за АДРЕСА_1 .

В 1990 році ОСОБА_4 придбав житловий будинок за АДРЕСА_2 .

З метою облаштування його для проживання

ОСОБА_4 22.03.2002року отримав Рішення Брацлавської селищної Ради №37 та дозвіл на капітальний ремонт житлового будинку з добудовою веранди. У відповідності до даного Дозволу, 23.08.2006 року ОСОБА_4 отримав будівельний паспорт із Дозволом про початок будівництва за №56 та здійснив на власній земельній ділянці, належній йому у відповідності до державного Акту на право власності на земельну ділянку серія ЯБ№386530 від 26.06.2006 року починаючи із 2006 року капітальний ремонт та добудову до житлового будинку АДРЕСА_2 .

Зазначене підтверджується Будівельним паспортом, Технічним паспортом на житловий будинок АДРЕСА_2 та Технічним паспортом на гараж та Декларацією про готовність об`єкта до експлуатації ВН 27 від 03.09.2019р., Актом на право власності на земельну ділянку серія ЯБ№386530 від 26.06.2006 року.

На підставі викладеного, відповідачі, зазначають, що житловий будинок з господарськими будівлями за АДРЕСА_2 не може бути визнано спільним сумісним майном позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , та в подальшому визнання на 1/2 частку житлового будинку та гаража права власності за позивачкою, оскільки спірне майно є особистою власністю ОСОБА_4 , набуте та перебуває на даний час в тому вигляді, яке було ще до знайомства позивачки із ОСОБА_4 та істотного збільшення вартості майна із 2011 року не відбувалось, і позивачка ні власними трудовими чи грошовими затратами не приймала участі в реконструкції житлового будинку по АДРЕСА_2 та в будівництві гаража, що розташований біля житлового будинку АДРЕСА_2 .

26.10.2021 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій ОСОБА_1 зазначила те, що відзив відповідачів не можна брати до уваги, оскільки її спільне життя з ОСОБА_4 почалось саме в 2009 році в червні місяці. Вони обоє працювали, мали спільний бюджет, сплачували комунальні послуги та допомагали по потребі фінансами батькам чоловіка. За період спільного проживання вони разом завершили будівництво гаража та побудували житловий будинок, в якому планували жити та вести спільний бізнес. В чоловіка з її донькою були хороші сімейні стосунки, як у батька з донькою, тому чоловік віддав доньці гараж в користування під малий бізнес. Після смерті чоловіка ключі від житлового будинку забрали його батьки, аргументуючи тим, що потрібно взяти де який інструмент, та не повернули їх. А рівно через пів року після смерті чоловіка, його сестра почала себе дивно поводити. Приїхала разом з сином та почали вимагати ключі від їхнього з чоловіком гаража. Вони хотіли терміново попасти в приміщення, використовуючи при цьому ненормативну лексику та погрожуючи зірвати замок.

З чоловіком позивачка жила однією сім`єю і про це знали всі, зокрема родичі чоловіка батьки, сестра, племінники чоловіка, знайомі та друзі, рідня позивачки.

Сестра чоловіка інколи навідувалася до батьків, раз чи два на місяць, на годину - півтори, а позивачка з чоловіком жили разом з його батьками, однак на даний час відповідачі намагаються запевнити, що це було не спільне проживання і вони не вели спільне господарство, йдучи на обман.

За час спільного проживання з покійним вони обжились у побуті. Зокрема були здійсненні такі покупки: індукційна плита з духовкою, кухонний гарнітур, кухонний комбайн, пральна машина, телевізор, комод, пилосос, кавомашина, бойлер електричний, кондиціонер, ноутбук, планшет, утюг, посуд, предмети особистого користування та настільна індукційна плита. Крім того облаштували санвузол та провели каналізацію. На початку спільного проживання з чоловіком зробили ремонт в кухні та обставили її новими меблями, але батьки чоловіка занехаяли кухню до неможливості - продовжували варити баняки для худоби і тому вони вирішили облаштувати собі окрему кухню, окремо готували і окремо харчувались, окрім святкових днів .

Чоловік завжди був проти тримання тварин та птиці. В кухні завжди був безлад від баняків та їх запахів. Двір завжди засмічений послідом від птиці. Займатись господарством в них не було часу, так як вони обоє працювали. Чоловік неодноразово сперечався з батькам, щодо утримання худоби та птиці, але розуміння з їх боку не отримував. Батьки розводили птицю і худобу, щоб здебільшого допомогти своїй дочці та її дітям.

Після смерті чоловіка позивачка деякий час проживала з його батьками, майже 2 місяці. Підтримувала їх, допомогла забрати фінансову допомогу з чоловікової роботи, спільно провели поховання чоловіка, поминальний обід на 40 день після його смерті.

Все змінилася після того, як сестра чоловіка запропонувала їй бути доглядальницею її батьків, однак вона пояснила, що наміру далі жити з його батьками не має.

Жити разом було неможливо. Відповідачі почали ховати від неї спільно нажиті речі (телефони, ноутбук та планшет), з недовірою до ставилися, кричали та ображали. Після того, як вона пішла від батьків чоловіка, вони почали розпускати про неї та її рідних всякі нісенітниці, намагаючись очорнити її в очах людей.

Заяви, клопотання позивача, відповідача

Позивачкою ОСОБА_1 було подано клопотання про витребування доказів та заява про виклик свідків.

Від представника відповідачів по справі 11.03.2022 року надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції.

Від представника відповідачів по справі 27.07.2022 року надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції.

Інших заяв і клопотань від учасників по справі не надходило.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 23.09.2021 року прийнято вище вказану позовну заяву до розгляду та призначено підготовче засідання по справі.

Ухвалою від 02.11.2021 року задоволено клопотання ОСОБА_1 щодо витребування доказів.

Ухвалою від 24.01.2022 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою від 11.03.2022 року у задоволені клопотання представника відповідачів, адвоката Чавганюк А.М. про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції відмовлено.

Ухвалою від 27.07.2022 року заяву представника відповідачів, адвоката Човганюк А.М. про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції задоволено.

Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник, адвокат Примакова В.В. позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідачів, адвокат Човганюк А.М. в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позов.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено особу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.8-9).

Як вбачається з довідки №821 від 11.03.2021 року виданої Брацлавською селищною радою, ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_1 та дійсно проживала разом з громадянським чоловіком ОСОБА_4 на день його смерті, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить копія свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_1 (а.с.14, 16).

Згідно довідки №826 від 11.03.2021 року, виданої Брацлавською селищною радою вбачається, що ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на день смерті проживав в АДРЕСА_1 , а склад сім`ї померлого станом на 07.03.2021 року слідуючий: ОСОБА_1 - громадянська дружина (а.с.15).

Згідно накладної №7 від 07.03.2021 року, виписки з ЄДРЮО, та витягу з реєстру платників податків, судом встановлено, що ОСОБА_1 отримала ритуальні послуги на загальну суму 1 100,00 грн. (а.с.17-19).

Крім того, позивачкою долучено до матеріалів справи ксерокопії квитанцій про оплату комунальних послуг за період спільного проживання (а.с.38-56).

Згідно державного акту серії ЯБ №386530 виданого 26.06.2006 року вбачається, що ОСОБА_4 належить земельна ділянка площею 0,0591 га для обслуговування житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 (а.с.76).

В судовому засіданні досліджено копію будівельного паспорта на проведення капітального ремонту житлового будинку з добудовою веранди ОСОБА_4 по АДРЕСА_2 , в якому наявне рішення №37 від 22.03.2002 року про дозвіл на капітальний ремонт житлового будинку з добудованою верандою по АДРЕСА_2 , дозвіл № 56 на проведення будівельних робіт та проект забудови земельної ділянки (а.с.78-84).

В копії технічного паспорта на гараж в доданій до матеріалів справи наявна заява ОСОБА_4 на розроблення будівельного паспорта на будівництво гаража на 2 автомобілі від 08.09.2006 року(а.с.95), копія рішення Брацлавської селищної ради від 01.08.2006 року про надання дозволу на будівництво гаража в АДРЕСА_2 (а.с.96), витяг про державну реєстрацію прав від 12.12.2011 року на гараж на два автомобілі (а.с.102), копію свідоцтва про право власності на нерухоме майно, а саме гараж на два автомобіля (а.с.103)

Також в судовому засіданні досліджено оригінали фотокарток, які посвідчують факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (а.с.112)

21.07.2022 року ОСОБА_1 звернулася до Тульчинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 (а.с.122)

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що познайомилася з ОСОБА_1 у 2010 році, та вже на той час ОСОБА_1 проживала разом із ОСОБА_4 . Вони любили один одного, добре ставилися один до одного. ОСОБА_1 проживала у будинку ОСОБА_4 ще протягом сорока дні після його смерті.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1 є ї мамою. Із ОСОБА_4 її мама познайомила у 2009 році, а вже з червня 2009 року вони почали жити разом у будинку ОСОБА_4 . Вказує на те, що між її мамою та ОСОБА_4 були теплі стосунки, які можна назвати шлюбом. До ОСОБА_4 , ОСОБА_7 ставилася як до вітчима. ЇЇ мама та він разом будували гараж, робили ремонт у будинку. Під час того, як її мама та ОСОБА_4 починали жити разом, будинку як такого не було, а була лише коробка, у якій вони разом робили ремонт. Своє вісімнадцятиріччя вона святкувала у колі своєї матері, ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та його батьками, відповідачами по справі.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проживали разом, як одна родина. У 2009 році ОСОБА_1 та ОСОБА_4 провели до будинку каналізацію, встановили бойлер та кондиціонер. Вони вели спільний бюджет, купували все разом. ОСОБА_1 та ОСОБА_4 часто розповідали йому про свої наміри у побуті. Батьки ОСОБА_4 ставилися до ОСОБА_1 дуже добре. ОСОБА_1 та ОСОБА_4 розом облаштовували будинок. У 2013 році у них був намір жити окремо від батьків ОСОБА_4 ОСОБА_4 відносився до дочки ОСОБА_1 , ОСОБА_9 , як до своєї рідної. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були раді, коли у їхньому будинку ОСОБА_1 спільно з ОСОБА_4 робили ремонт.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні пояснив, що знав що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебувають у відносинах, але з якого саме часу та деталі їхніх стосунків він не знає. Свідок у 2006 році допомагав будувати будинок ОСОБА_4 . Зараз на території будинку є гараж, прибудова. Свідок не вважає що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 не були однією сім`єю.

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні пояснила, що не може точно сказати, коли познайомилися ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , але це було уже після розлучення з ОСОБА_12 . Свідок ОСОБА_11 познайомилась з ОСОБА_13 на весіллі. Свідку не є відомим, чи проживали разом ОСОБА_1 та ОСОБА_4 . Господарство спільно не вели. Будівництвом займався ОСОБА_4 ОСОБА_1 для ОСОБА_4 була лише чергова жінка. ОСОБА_4 вона знає з самого дитинства, оскільки є його сестрою. Свідок не вважає що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 не були однією сім`єю.

Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 жили як одна сім`я з 2009 року, у них були чудові відносини. ОСОБА_4 ставився до дочки ОСОБА_1 , ОСОБА_9 , як до своєї рідної. ОСОБА_9 певний період часу проживала разом із ними. ОСОБА_9 допомагала ОСОБА_4 , у ведені його бізнесу, а саме часто підробляла у його магазині, чому останній був дуже радий. Свідку не відомо на які кошти проживали ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

Свідок ОСОБА_15 у судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1 і ОСОБА_4 проживали у будинку батьків ОСОБА_4 , у окремій кімнаті. Вели спільно побут, ставилися один до одного як чоловік та дружина. ОСОБА_1 і ОСОБА_4 разом ходили в гості до сім`ї ОСОБА_15 . Свідку відомо, що під час спільного проживання вони разом придбали різну побутову техніку. Також їй відомо, що ОСОБА_1 і ОСОБА_4 разом будували теплицю. ОСОБА_1 і ОСОБА_4 разом робили ремонт у будинку. Свідку достименно відомо, що ОСОБА_1 і ОСОБА_4 проживали разом. Не розуміє причини невизнання позову відповіді дачами, оскільки ті добре знають про те, що ОСОБА_1 і ОСОБА_4 проживали разом однією сім`єю.

Свідок ОСОБА_17 у судовому засіданні пояснила, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 були стосунки як чоловіка та дружини, з 2009 року по смерть чоловіка. Вони разом будували будинок. ОСОБА_4 відносився до ОСОБА_7 як до своєї дочки. Після смерті чоловіка, ОСОБА_1 проживала у будинку ще протягом сорока днів після його смерті. За період спільного проживання вони разом вели побут, всі свята святкували разом. ОСОБА_2 відносився до ОСОБА_1 дуже добре, як до своєї невістки. За життя чоловіка, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 разом будували будинок.

Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування

Згідно із ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За ч.1 ст.77, ч.2 ст.78, ч.1 ст.80 цього Кодексу належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з положеннями ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частин другої та четвертої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5- рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство.

Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т. п.

Згідно частин першої та другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до частини першої статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до Хартії прав сім`ї, сім`я це щось більше, ніж просто правова, суспільна чи економічна одиниця, це спільнота любові і солідарності, це те місце, де зустрічаються різні покоління і допомагають один одному зростати у людській мудрості та узгоджувати індивідуальні права з іншими вимогами суспільного життя. Альтернативою шлюбу є конкубінат, тобто фактичне спільне проживання жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу. Жінка та чоловік мають на це право і відповідно право на повагу до свого вибору з боку держави та суспільства.

Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім`єю, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані у статті 3 Сімейного Кодексу України.

Набуваючи у власність майно, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання цим майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 Сімейного кодексу України).

Частиною першою статті 74 СК України встановлено, що якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Аналіз наведеної норми свідчить про те, що для визнання майна спільною власністю на підставі статті 74 СК України, потрібно підтвердити факт проживання осіб однією сім`єю без шлюбу у той період, коли було придбане спірне майно. Для цього важливе підтвердження фактів ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та витрат, а також придбання іншого майна в інтересах сім`ї.

У пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 № 11 зазначено, що при застосуванні ст. 74 СК, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1026цс15, майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними. У зв`язку з цим суду під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім`єю, слід установити факт спільного проживання сторін у справі та обставини придбання спірного майна внаслідок спільної праці.

За приписами ч.3 ст.368 ЦК України, ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-3058цс16 від 22.06.2017, «Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до частин 2, 3 ст.325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Отже, зазначені норми права встановлюють існування факту права спільної сумісної власності подружжя щодо кожної речі, набутої у шлюбі (презумпція права спільної сумісної власності), незалежно від того, хто є набувачем за договором, та на чиє ім`я було зареєстровано право власності на таку річ.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї» визначено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт.

Висновки суду

В ході судового розгляду встановлено та підтверджено допустимими доказами, що з червня 2009 року по 07 березня 2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Відповідно, майно придбане в період спільного проживання визнається спільною сумісною власністю згідно з вимогами ст. 74 СК України. За таких обставин, суд доходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ч.1ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

За нормами частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Внаслідок цього, з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь позивачки, ОСОБА_1 слід стягнути суму сплаченого нею судового збору, який становить 2 724 грн.

Керуючись ст.ст.3, 60, 74 Сімейного кодексу України, ст. ст. 12, 211, 247, 258, 259, 263, 264, 265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю, виділ Ѕ частини житлового будинку та гаража із спільної власності та визнання права власності - задовольнити.

Встановити юридичний факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 з червня 2009 року по 07.03.2021 рік.

Визнати житловий будинок загальною площею 104.4 кв.м., житловою площею 52.2 кв.м. та гаража на два автомобілі, загальною площею 39.0 кв.м., за адресою АДРЕСА_2 спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину житлового будинку загальною площею 104.4 кв.м., житловою площею 52.2 кв.м. та гаража, на два автомобілі, загальною площею 39.0 кв.м. за адресою АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1 362 (однієї тисячі триста шістдесят дві) гривні 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1 362 (однієї тисячі триста шістдесят дві) гривні 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за вебадресою: https://court.gov.ua/fair/ на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет.

Повний текст рішення виготовлено 28.11.2022 року.

Позивач : ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_3 виданий Немирівським РВ УМВС України у Вінницькій області 13.08.1996 року, РНОКПП НОМЕР_4 , жителька АДРЕСА_3

Відповідач 1: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , житель АДРЕСА_4 .

Відповідач 2: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , жителька АДРЕСА_4 .

Суддя О.П.Царапора