КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 761/721/20 Головуючий 1 інстанція - Юзькова О.Л.
Провадження № 22-ц/824/3327/2022 Доповідач 2 інстанція - Суханова Є.М.
П О С Т А Н О В А

іменем України

07 листопада 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді: Суханової Є.М.,

суддів: Сушко Л.П., Олійника В.І.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 01 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Київтеплоенерго» про захист прав споживачів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Комунального підприємства «Київтеплоенерго» про захист прав споживача, зважаючи на наступне. Будинок АДРЕСА_1 , за місцем мешкання позивача, було прийнято в експлуатацію засіб обліку теплової енергії № 30787 (7086), який 26.12.2016 р. було замінено на засіб обліку № 541 (6563). У листопаді показання лічильника не було знято та нарахування опалення було проведено за нормами споживання 15.02.2015 р. позивач звернувся до ПАТ «Київенерго» щодо перерахунку, проте не отримав відповіді. Перерахунок не було проведено. У жовтні 2016 р. показання лічильника знову не було знято, і за неодноразовими зверненнями ОСОБА_1 перерахунок знову не було проведено. 11.10.2018 року між ПАТ «Київенерго» та І-СП «Київтеплоенерго» було укладено договори відступлення права вимоги (цесії) № 601-18, 602-18 та 603-18 щодо заборгованості споживачів з оплати, зокрема, за централізоване опалення до 01 травня 2018 року. Оскільки за судовою практикою відповідач є правонаступником ПАТ «Київенерго», зважаючи на умови укладеного договору відступлення права вимоги, ОСОБА_1 просить суд визнати комунальне підприємство КМДА «Київтеплоенерго» належним відповідачем у справі; зобов`язати відповідача КП «Київтеплоенерго» виконати п. 3.4.3, а також п. 4.6 та 4.7. Договору № 602-18 про право відступлення вимоги (цесії) від 11 жовтня 2018 р. між Публічним акціонерним товариством «Київенерго» (змінено найменування на Акціонерне товариство «К.Енерго») та Комунальним підприємством КМДА «Київтеплоенерго»; зобов`язати відповідача КГІ «Київтеплоенерго» скасувати борг позивача в сумі 3973,38 грн.; стягнути з КГІ Київтеплоенерго моральну шкоду у розмірі 4 000,00 грн. ОСОБА_1 зазначає, що викладені в позові обставини є достатніми та загальновідомими щодо завдання моральної шкоди, що і просить визнати. Стресові ситуації під час проведення комісій, під час особистих прийомів у чиновників різних рангів, коли позивач був змушений доводити порушення з боку відповідача та ненадання послуг з ЦО призводили до підвищення тиску та погіршення самопочуття.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 01 квітня 2021 року позов ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Київтеплоенерго» про захист прав споживачів залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на те, що воно ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним та всебічним дослідженням усіх обставин справи та невідповідністю висновків суду обставинам справи. Вважає, що наявні в матеріалах справи докази є достатніми, які свідчать про те, що споживач ОСОБА_1 , входить до переліку споживачів, право вимоги до яких перейшло до КП «Київтеплоенерго» від ПАТ «Київенерго».

Представникаом комунального підприємства «Київтеплоенерго» Ральчук Наталією Володимирівною подано відзив на апеляційну скаргу. Зазначає, що комунальне підприємство «Київтеплоенерго» повністю заперечує щодо викладених доводів в апеляційній скарзі та вважає, що рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 01.04.2021 року прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч.1. ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Частина перша статті 15 Цивільного кодексу України закріплює право кожної особи на захист свого права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Разом з тим, вимогами цивільного процесуального законодавства суд зобов`язаний установити: чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується. Залежно від встановленого суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Судом першої інстанції встановлено і не заперечується сторонами, що ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_2 та отримує послуги з центрального опалення і гарячого водопостачання.

Також під час розгляду справи встановлено, що в будинку АДРЕСА_1 встановлено засіб обліку теплової енергії.

Відповідач КП «Київтеплоенерго», що не заперечувалось учасниками процесу, надає послуги з центрального опалення та гарячого водопостачання в будинку АДРЕСА_1 з 01.05.2018 р.

Так, Комунальне підприємство «Київтеплоенерго» виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) створено рішенням Київської міської ради від 28.09.2006 р. № 9/66 «Про створення комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації».

Метою діяльності відповідача, як вбачається зі Статуту підприємства, затвердженого розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 323 від 13.05.2016 р., є серед іншого, виробництво, постачання та розподіл електричної не енергії, виробництво, транспортування та постачання електричної енергії.

Також не заперечувалось сторонами та обставина, що до 01.05.2018 р. послуги з центрального опалення та гарячого водопостачання в будинку позивача надавались ПАТ «Київенерго».

11.10.2018 р. між Публічним акціонерним товариством «Київенерго» та Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації») було укладено договір № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії) за умовами якого новий кредитор (відповідач) набуває право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб фізичних осіб-підприємців щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором (ПАТ «Київенерго»)з оплати спожитих до 01.05.2018 р. послуг з центрального опалення та гарячого водопостачання (основний борг в тому числі той, що є предметом судового розгляду та/або підтверджений судовим рішенням (судовими рішеннями) як такий, що підлягає стягненню із споживача (споживачів) на загальну суму 1 818 662 617,96 грн. станом на 01.08.2018 р. з урахуванням оплат, що отримані кредитором за період з 01.08.2018 р. до дати укладення цього договору.

Відповідно до п. 3.4.3. договору№ 602-18 про відступлення права вимоги (цесії) новий кредитор взяв на себе зобов`язання здійснення на підставах визначених законодавством, за заявою споживача, коригування розміру основного боргу та додаткового грошового зобов`язання такого споживача право вимоги до якого відступлене за цим договором.

Положеннями п. 4.6. договору визначено, що у разі якщо новим кредитором, шляхом проведення коригування у відповідності до чинного законодавства розміру основного боргу за заявою споживача право вимоги якого відступлене цим договором буде встановлений факт невідповідності фактичного стану розрахунків споживача із кредитором і сума основного боргу споживача буде меншою ніж право вимоги якої відступлене за цим договором та/або буде відсутня повністю, кредитор зобов`язаний сплатити новому кредитору суму, що не відповідає фактичним розрахункам споживача із кредитором. За домовленістю сторін, кредитор має право сплатити (компенсувати) новому кредитору таку суму як в грошовій формі так і в будь - який інший спосіб.

Також сторони домовились, що новий кредитор зобов`язаний направити на адресу кредитора відповідні документи, що підтверджують відсутність у споживача заборгованості (повністю або частково) зі сплати основного боргу та/або додаткових грошових зобов`язань.

Крім того кредитор взяв на себе зобов`язання сплатити суму такого основного боргу та/ або суму додаткових грошових зобов`язань за рахунок нового кредитора протягом десяти робочих днів з дня надіслання новим кредитором на адресу кредитора вимоги про сплату такої суми основного боргу та/або суми додаткових грошових зобов`язань та відповідних документів, щ підтверджують відсутність у споживача (повністю або частково) зі сплати основного боргу та/або додаткового грошового зобов`язання.

В сою чергу положеннями п. 4.7. договору сторони встановили, що у випадку невиконання кредитором п. 3.1.1. щодо передачі документів на підтвердження відступленого права вимоги і надання документів, що не підтверджують (або підтверджують частково) право вимоги (не відповідають переліку, передбаченому п. 3.1.1. цього договору), кредитор зобов`язаний на вимогу нового кредитора сплатити суму коштів, що не відповідає розміру відступленого і не підтвердженого права вимоги.

Так, відповідно до приписів ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом, як це визначено ст. 514 ЦК України.

Зобов`язанням, відповідно до положень ст. 509 ЦК України, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Як вбачається з умов укладеного між ПАТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго» договору № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії) перелік договорів (особових рахунків), споживачів та сум грошових зобов`язань (основний борг, право вимоги яких відступається за цим договором, зазначається в додатку №1 та додатку № 2 до цього договору (п. 1.2 договору № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії).

Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Апелянт зазначає, що відповідач не виконує пункти договору, не проводить з ним коригування боргу, як це передбачено договором, чим порушує права споживача.

Доказами, відповідно до ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, згідно до ст. 79 ЦПК України.

За приписами ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Положеннями ч. 2 ст. 23 ЦК України визначено, що моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Враховуючи наведене, колегія суддів повністю погоджується із висновком суду першої інстанції, що апелянт вказуючи на порушення свого права як споживача послуги на коригування розміру наявного боргу з боку відповідача у зв`язку із укладенням договору про відступлення права вимоги за № 602-18 11.10.2018 р., ненадав докази, які свідчить про те, що входить до переліку споживачів, право вимоги до яких перейшло до КП «Київтеплоенерго» від ПАТ «Київенерго».

А отже, відсутні підстави стверджувати, що права апелянта порушено КП «Київтеплоенерго» шляхом невиконання відповідачем п. 3.4.3, а також п. 4.6. та 4.7. та відсутні підстави для стягненя на його користь моральної шкодти.

Отже, доводи апеляційної скарги ґрунтуються на власному тлумаченні і розумінні стороною позивача спірних правовідносин та положень ЦПК України, вони не спростовують правильність висновків суду першої інстанцій і не дають підстав вважати, що районним судом порушено норми процесуального права або неправильно застосовано норми матеріального права, які передбачені статтею 376 ЦПК України як підстави для скасування рішення суду.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Підстав для його скасування з мотивів, викладених у скарзі, апеляційний суд не знаходить.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд рішення суду першої інстанції залишає без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст.7,367, 369, 374, 375, 381, 382, 389 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 01 квітня 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повна постанова складена 07.11.2022.

Головуючий: Є.М. Суханова

Судді: Л.П. Сушко

В.І. Олійник