Справа № 438/1002/15-ц
Провадження № 2/438/8/2022
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11 листопада 2022 року Бориславський міський суд Львівської області у складі:

головуючого судді Слиша А.Т.,

за участі секретаря судових засідань Кекош Н.С.,

представників позивача ОСОБА_1 (поза межами суду), ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Бориславського міського суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , Бориславської міської ради Львівської області, виконавчого комітету Бориславської міської ради Львівської області, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Головне управління Держгеокадастру у Львівській області, Управління комунальної власності, земельних відносин та архітектури Бориславської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення Бориславської міської ради, визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку, визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету Бориславської міської ради, визнання протиправним та скасування висновку відділу архітектури та містобудування Бориславської міської ради, визнання протиправним та скасування свідоцтва про право власності на житловий будинок, визнання протиправним та скасування розпорядження виконкому Бориславської міської ради, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та приведення її в попередній стан,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_5 звернулася до Бориславського міського суду Львівської області з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , Бориславської міської ради Львівської області, виконавчого комітету Бориславської міської ради Львівської області, державної архітектурно-будівельної інспекції України, третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення Бориславської міської ради, визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку, визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету Бориславської міської ради, визнання протиправним та скасування висновку відділу архітектури та містобудування Бориславської міської ради, визнання протиправним та скасування свідоцтва про право власності на житловий будинок, визнання протиправним та скасування розпорядження виконкому Бориславської міської ради, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та приведення її в попередній стан, уточнивши який 23.10.2017 року просить суд:

?визнати протиправним та скасувати рішення Бориславської міської ради від 09.11.2004 року №446 в частині передачі в земельної ділянки у власність ОСОБА_3 ;

?визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯА №566777 від 05.08.2005 року, виданого Бориславською міською радою ОСОБА_3 ;

?визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Бориславської міської ради від 20.05.2010 року № 124, в частині надання ОСОБА_3 містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки для будівництва літньої кухні з гаражем розміром 8,0*14,0 м на АДРЕСА_1 ;

?визнати протиправним та скасувати Висновок Відділу архітектури та містобудування Бориславської міської ради від 24.06.2011 року № 221;

¦усунути ОСОБА_5 , перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення літньої кухні з гаражем по АДРЕСА_1 ;

¦зобов`язати ОСОБА_3 привести земельну ділянку розташовану в АДРЕСА_1 , площею 0,0783 га та належить до будинковолодіння по АДРЕСА_1 - в попередній стан;

¦зобов`язати ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_5 , перешкоди у користуванні земельною ділянкою по АДРЕСА_1 ;

¦визнати протиправним та скасувати рішення Бориславської міської ради від 26.12.2003 року № 285 в частині передачі безоплатно гр. ОСОБА_6 , з наступною видачею державного акту, земельної ділянки площею 788 кв.м. для будівництва та обслуговування будинку і господарських споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1 ;

¦визнати протиправним та скасувати рішення Бориславської міської ради від 26.12.2003 року № 288 в частині передачі безоплатно гр. ОСОБА_6 , з наступною видачою державного акту, земельної ділянки площею 788 кв. м. для будівництва та обслуговування будинку і господарських споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1 ;

¦визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯБ № 9134881 від 13.08.2007 року, виданий ОСОБА_6 на підставі рішення 12 сесії 4 скликання Бориславської міської ради від 26.12.2003 року № 285 про те, що він є власником земельної ділянки, розташованої в АДРЕСА_1 площею 0,0788 га з цільовим призначенням земельної ділянки для та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, кадастровий номер земельної ділянки :03:022:0125;

¦визнати протиправним та скасувати рішення № 72 від 20.02.1992 року виконкому Бориславської міської ради народних депутатів;

¦визнати протиправним та скасувати дозвіл на виконання будівельно-технічних робіт від 17.04.1992 року виданий інспекцією Держархконтролю м. Борислава;

¦визнати протиправним та скасувати акт державної технічної комісії про готовність закінчених будівництвом об`єктів садибної забудови до експлуатації від 01.10.2001 року;

¦визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Бориславської міської ради Львівської області від 18.10.2001 року N 529 «Про затвердження актів прийняття в експлуатацію житлових будинків» в частині затвердження акту приймальної комісії від 01.10 2001 року про прийняття в експлуатацію новозбудованого житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 203,5 кв.м., житловою площею 119,5 кв.м., крім того п/підвал площею 106,3 кв.м., збудованого ОСОБА_6 та в частині вказівки Дрогобицькому державному комунальному міжміському бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки оформити та видати свідоцтво на право власності на новозбудований житловий будинок в АДРЕСА_1 ОСОБА_6 ;

¦визнати протиправним та скасувати Свідоцтво про право власності на житловий будинок на ім`я ОСОБА_6 , виданого виконавчим комітетом Бориславської міської ради від 31.10.2001 року;

¦усунути ОСОБА_5 , перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення будинку АДРЕСА_1 ;

¦зобов`язати ОСОБА_6 звільнити земельну ділянку розташовану в АДРЕСА_1 , площею 0,0788 га, кадастровий номер земельної ділянки :03:022:0125, яка належить до будинковолодіння по АДРЕСА_1 та не чинити ОСОБА_5 , перешкоди в користуванні вказаною земельною ділянкою;

¦зобов`язати ОСОБА_6 привести земельну ділянку розташовану в АДРЕСА_1 , площею 0,0788 га, кадастровий номер земельної ділянки :03:022:0125, яка належить до будинковолодіння по АДРЕСА_1 в попередній стан.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_5 посилається на те, що 26.06.2008 року нею, на підставі Договору дарування частини житлового будинку укладеного між ОСОБА_9 та нею, посвідченого приватним нотаріусом Бориславського міського нотаріального округу Василевич О.Р. та зареєстрованого в реєстрі за № 525, було отримано в дар 49/100 ідеальних частин житлового будинку АДРЕСА_1 , а саме: коридор літ. «2-1» пл. 17,6 кв. м., кухню літ. «2-2» пл. 18,9 кв.м., житлову кімнату літ. «2-3» пл. 15,9 кв.м., 1/2 коридору літ. «І» пл. 4,1 кв.м., 1/2 кладової літ. «II» пл. 2,3 кв.м., 1/2 сараю літ. «Б», 1/2 сараю літ. «В», 1/2 туалету літ. «Д», 1/2 замощення літ. «І», 1/2воріт літ. «2», 1/2 огорожі літ. «1», загальною площею 55,6 кв.м., житловою площею 15,9 кв.м., який розташований по АДРЕСА_2 . Вказаний Договір нею було зареєстровано в КП ЛОР «Дрогобицьке МБТІ та ЕО» про що було видано витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 19834763 від 08.08.2008 року. 17.09.2008 року вона звернулася до Бориславського міського суду із позовом до ОСОБА_3 з приводу усунення перешкод у користуванні належними їй на праві власності 49/100 ідеальними частинами будинку та 1/2 частинами сараїв та туалету та встановлення сервітуту щодо забезпечення їй можливості проходу та використання вказаними допоміжними спорудами. Під час розгляду вказаної справи було представлено Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯА №566777, з якого вбачається, що ОСОБА_3 набула право власності на земельну ділянку площею 0,0783 га по АДРЕСА_1 з цільовим призначенням будівництво та обслуговування житлового будинку та господарських будівель. Вказаний акт було видано на підставі рішення 16 сесії 4 скликання Бориславської міської ради № 446 від 09.11.2004 року. ОСОБА_3 порушуючи її право власності та без погодження з нею самовільно, без її дозволу демонтувала два сараї та туалет та самовільно без належних дозвільних документів розпочала будівництво у 2010 році літньої кухні з гаражем. 20.05.2010 року виконавчим комітетом Бориславської міської ради було прийнято рішення № 124, відповідно до якого було надано ОСОБА_3 містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки для будівництва літньої кухні з гаражем розміром 8,0*14,0 м. на АДРЕСА_1 . На підставі вказаного вище рішення та отриманих містобудівних умов та обмежень було розроблено робочий проект, який було погоджено відділом архітектури та містобудування Бориславської міської ради, про що було складено висновок від 24.06.2011 року № 221. Вважає, що вказані вище документи та дії є протиправними, порушують її право власності та право користування, такі прийняті з грубими порушеннями законодавства, що полягає в наступному. Станом на 1991 рік співвласниками будинку АДРЕСА_1 були ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , де ОСОБА_6 належало на праві власності 49/100 ідеальних частин будинку, а ОСОБА_10 - 51/100 ідеальних частин будинку. Між вказаними співвласниками у 1991 році виник спір з приводу поділу земельної ділянки. Так, рішенням Бориславського міського народного суду Львівської області від 06.12.1991 року по справі № 2-278/1991 р. позов ОСОБА_6 було задоволено та проведено поділ земельної ділянки при будинковолодіння по АДРЕСА_1 згідно варіанту технічної експертизи Дрогобицького кооперативу «Варіант» від 01.11.1991 року. Вказаним рішенням в користування ОСОБА_6 виділено земельну ділянку площею 852,5 кв.м., в т.ч. під будівлями 40, 5 кв.м., з них під жилими 40,5 кв.м., частину двору загального користування 37 кв.м., під фруктовим садом 600 кв.м., під городом 175 кв.м., розмірами по периметру в метрах 33,3;22,7; 33,5; 23,6. Також вказаним рішенням в користування ОСОБА_10 виділено земельну ділянку площею 852 кв.м., в т.ч. під будівлями 88,5 кв.м., в т.ч. під жилими 40,5 кв.м., не жилими 48 кв.м., під двором - 116 кв.м., частину двору спільного користування - 37 кв.м., під фруктовим садом - 438 кв.м., під городом - 173 кв.м., розмірами по периметру 38,0; 23,6; 34.5 пм; 12,45; 9,10; 8,95; 13,0; 4,5 погонних метрів. В подальшому ОСОБА_6 подарував згідно договору дарування від 06.09.2001 року 49/100 ідеальних частин житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель під АДРЕСА_1 ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Відповідно до ст. 30 ЗК України в редакції 1990 року, який діяв на момент укладення вказаного договору дарування передбачав, що при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об`єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, то до ОСОБА_11 та ОСОБА_12 перейшло право користування земельною ділянкою при будинковолодінні по АДРЕСА_1 . Після цього, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 подарували згідно договору дарування від 03.10.2002 року 49/100 ідеальних частин житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель під АДРЕСА_1 ОСОБА_13 . Враховуючи приписи ст. 120 та п. 7 Перехідних положень ЗК України в ред. 2002 року, до ОСОБА_13 перейшло право користування земельною ділянкою при будинковолодінні по АДРЕСА_1 . В подальшому ОСОБА_13 подарував згідно договору дарування від 07.07.2003 року 49/100 ідеальних частин житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель під АДРЕСА_1 ОСОБА_9 . Враховуючи приписи ст. 120 та п. 7 Перехідних положень ЗК України в ред. 2002 року, до ОСОБА_9 перейшло право користування земельною ділянкою при будинковолодіння по АДРЕСА_1 .

Після цього, ОСОБА_9 подарувала згідно договору дарування від 26.06.2008 року 49/100 ідеальних частин житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель під АДРЕСА_1 їй. Враховуючи те, що їй на праві власності належить, як 49/100 ідеальних частин житлового будинку АДРЕСА_1 , так і 1/2 сараю літ. «Б»,1/2 сараю літ. «В», 1/2 туалету літ. «Д», 1/2 замощення літ. «І», 1/2 воріт літ. «2», 1/2 огорожі літ. «1» то, відповідно до ст. 120 ЗК України, їй перейшло право власності (користування) земельною ділянкою, на якій розміщені вказані будинок та господарські споруди та частина ділянки, необхідна для їх обслуговування. Крім цього, до неї перейшло й право на земельну ділянку, яка перебувала у власності чи користуванні попередніх власників 49/100 ідеальних частин будинку. Однак, при винесенні оскаржуваного рішення Бориславської міської ради та при оформлені та видачі оскаржуваного акту про право власності на землю, на наведені вище обставини не було звернуто належної уваги та прийнято рішення, яке порушує права позивача, як співвласника будинку та господарських споруд, а відтак такі належить скасувати.

Самостійною підставою для оскарження рішення Бориславської міської ради від 09.11.2004 року № 446 та виданого на його підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯА №566777 від 05.08.2005 року є грубе порушення процедури, визначеної Законом. Як вбачається з оскаржуваного рішення, Бориславською міською радою було порушено процедуру, визначену ст. 118 ЗК України, що є підставою для скасування оскаржуваних рішення та акту на земельну ділянку. Окремою підставою для скасування, як рішення Бориславської міської ради від 09.11.2004 року № 446 та виданого на його підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯА №566777 від 05.08.2005 року є грубе порушення земельного законодавства. Як вбачається з наявного в матеріалах справи копії Схематичного плану розподілу земельної ділянки по АДРЕСА_1 від 31.10.1991 року вбачається, що в користуванні попередніх власників вказаного будинку перебувала земельна ділянка загальною площею 1705 кв.м., в тому числі: під забудовою - 129 кв.м., під двором - 190 кв.м., під фруктовим садом - 1038 кв.м., під городом - 348 кв.м. Крім цього, зазначено, що в користуванні співвласника 51/100 частини житлового будинку в користуванні перебуває 815, 5 кв.м., в т.ч. під будівлею 88,5 кв.м., під двором - 116 кв.м., під фруктовим садом - 438 кв.м., під городом - 173 кв.м. З оскаржуваних рішень та державного акту на право власності, вбачається, що відповідач ОСОБА_3 отримала земельну ділянку з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування будинків та господарських будівель. Як вбачається з матеріалів справи надання відповідачу ОСОБА_3 у приватну власність спірної земельної ділянки із земель комунальної власності відбулося без розроблення проекту землеустрою. При передачі відповідачу ОСОБА_3 земельної ділянки було порушено порядок зміни цільового призначення земельної ділянки, що є підставою для скасування оскаржуваних рішення та державного акту про право власності на земельну ділянку. Крім цього, такими діями порушено й її права та законні інтереси. Вбачається й протиправність дій відповідача щодо отримання відповідачем ОСОБА_3 містобудівних умов та обмежень для будівництва будинку, так як внаслідок таких дій, які порушують її права, як власника, призвели до незаконного будівництва на земельній ділянці, на яку вона має право і її права повинні бути відновлені судом. Рішенням Бориславського міського народного суду Львівської області від 06.12.1991 року по справі № 2-278/1991 р. позов ОСОБА_6 було задоволено та проведено поділ земельної ділянки при будинковолодіння по АДРЕСА_1 згідно варіанту технічної експертизи Дрогобицького кооперативу «Варіант» від 01.11.1991 року. Вказаним рішенням в користування ОСОБА_6 виділено земельну ділянку площею 852,5 кв.м., в т.ч. під будівлями 40, 5 кв.м., з них під жилими 40,5 кв.м., частину двору загального користування - 37 кв.м., під фруктовим садом - 600 кв.м., під городом - 175 кв.м., розмірами по периметру в метрах 33,3;22,7; 33,5; 23,6. Також вказаним рішенням в користування ОСОБА_10 виділено земельну ділянку площею 852 кв.м., в т.ч. під будівлями 88,5 кв.м., в т.ч. під жилими 40,5 кв.м., не жилими 48 кв.м., під двором - 116 кв.м., частину двору спільного користування - 37 кв.м., під фруктовим садом - 438 кв.м., під городом - 173 кв.м., розмірами по периметру 38,0; 23,6; 34,5 пм; 12,45; 9,10; 8,95; 13,0; 4,5 погонних метрів. В подальшому ОСОБА_6 , подарував згідно договору дарування від 06.09.2001 року 49/100 ідеальних частин житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель під АДРЕСА_1 ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Враховуючи те, що в договорі дарування від 06.09.2001 року не було застережень відмінних від приписів ч. 1 ст. 30 ЗК України в редакції 1990 року, який діяв на момент укладення вказаного договору дарування, то до ОСОБА_11 та ОСОБА_12 перейшло право користування земельною ділянкою при будинковолодіння по АДРЕСА_1 . Після цього, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 подарували згідно договору дарування від 03.10.2002 року 49/100 ідеальних частин житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель під АДРЕСА_1 ОСОБА_13 . Враховуючи приписи ст. 120 та п. 7 Перехідних положень ЗК України в ред. 2002 року, до ОСОБА_13 перейшло право користування земельною ділянкою при будинковолодіння по АДРЕСА_1 . В подальшому ОСОБА_13 подарував згідно договору дарування від 07.07.2003 року 49/100 ідеальних частин житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель під АДРЕСА_1 ОСОБА_9 . Враховуючи приписи ст. 120 та п. 7 Перехідних положень ЗК України в ред. 2002 року, до ОСОБА_9 перейшло право користування земельною ділянкою при будинковолодіння по АДРЕСА_1 . Після цього, ОСОБА_9 подарувала згідно договору дарування від 26.06.2008 року 49/100 ідеальних частин житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель під АДРЕСА_1 їй, ОСОБА_5 . Внаслідок укладення ОСОБА_6 договору дарування від 06.09.2001 року 49/100 ідеальних частин житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель під АДРЕСА_1 ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , право користування спірною ділянкою у ОСОБА_6 припинилося, внаслідок переходу до нового власника. Відтак, рішення Бориславської міської ради від 26.12.2003 року № 285, яке зазначено як підстава для передачі безоплатно гр. ОСОБА_6 , з наступною видачею державного акту, земельної ділянки площею 788 кв. м. для будівництва та обслуговування будинку та господарських споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, так як внаслідок його видачі було передано земельну ділянку, яка не перебувала у користуванні ОСОБА_14 , та яка не була вільною. Як вбачається з наявного в матеріалах справи копії Схематичного плану розподілу земельної ділянки по АДРЕСА_1 від 31.10.1991 року вбачається, що в користуванні попередніх власників вказаного будинку перебувала земельна ділянка загальною площею 1705 кв.м., в тому числі: під забудовою - 129 кв.м., під двором - 190 кв.м., під фруктовим садом 1038 кв.м., під городом - 348 кв.м. В користуванні співвласника 49/100 частин житлового будинку в користуванні перебуває 815, 5 кв.м., в т.ч. під будівлею 40,5 кв.м., під фруктовим садом 600 кв.м., під городом - 175 кв.м. З оскаржуваного рішення вбачається, що відповідач ОСОБА_6 отримав земельну ділянку з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування будинків та господарських споруд. В той же час, як вбачається з аналізу наявного в матеріалах справи копії Схематичного плану розподілу земельної ділянки по АДРЕСА_1 від 31.10.1991 року спірна земельна ділянка, яка була передана відповідачу ОСОБА_6 складалася із городу та фруктового саду, тобто з земель, які відповідно до приписів ст.ст.22, 35, 36 ЗК України (2002 року) відносилися до земель сільськогосподарського призначення. У разі передачі в приватну власність земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності, межі якої не встановлені в натурі або цільове призначення якої змінюється, обов`язковим є розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, у той час як вбачається з матеріалів справи надання відповідачу ОСОБА_6 у приватну власність спірної земельної ділянки із земель комунальної власності відбулося без розроблення проекту землеустрою. При передачі відповідачу ОСОБА_6 земельної ділянки було порушено порядок зміни цільового призначення земельної ділянки, що є підставою для скасування оскаржуваних рішення та державного акту про право власності на земельну ділянку. Всупереч встановленого Законом порядку, що Бориславська міська рада передала безоплатно у власність ОСОБА_6 земельну ділянку по АДРЕСА_1 з наступною видачею Державного акту на землю за відсутності та без затвердження проекту відведення земельної ділянки. Самостійною підставою для оскарження Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯБ № 9134881 від 13.08.2007 року є те, що підставою для його видачі вказується рішення 12 сесії 4 скликання Бориславської міської ради від 26.12.2003 року № 285. В той же час із наданого на запит суду та наявного в матеріалах справи Технічного звіту про виконані роботи по підготовці та видачі Державного акту у власність ОСОБА_6 щодо земельної ділянки, яка розміщена в АДРЕСА_1 , вбачається, що підставою для передачі у власність ОСОБА_6 спірної земельної ділянки є рішення 12 сесії 4 демократичного скликання Бориславської міської ради від 26.12.2003 року №288. Отже, з наведеного вбачається, що рішенням Бориславської міської ради від 26.12.2003 року № 285 спірна земельна ділянка ОСОБА_6 не передавалась, що в свою чергу свідчить про те, що таке рішення не може бути підставою для видачі такого. 01.10.2001 року ОСОБА_6 звернувся з заявою новозбудованого будинку по АДРЕСА_3 . 01.10.2001 року було складено акт державної комісії про готовність закінчених будівництвом об`єктів садибної забудови до експлуатації, з якого вбачається, що приймався в експлуатацію індивідуальний житловий будинок новозбудований. Вказується про те, що будівництво здійснювалося на підставі рішення від 20.02.1992 року № 72 виконкому Бориславської міської ради народних депутатів згідно з дозволом на виконання будівельно- технічних робіт від 17.04.1992 року виданого інспекцією Держархконтролю м. Борислава. В подальшому, акт державної комісії про готовність закінчених будівництвом об`єктів садибної забудови до експлуатації від 01.10.2001 року був затверджений рішенням виконавчого комітету Бориславської міської ради Львівської області від 18.10.2001 року № 529 «Про затвердження актів прийняття в експлуатацію житлових будинків». Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії Довідки Дрогобицького ДК «МБТІ та ЕО» від 06.11.2003 р. № 2943, виданої ОСОБА_6 , що на підставі вказаного рішення виконкому Бориславської міської ради від 18.10.2001 року № 529, виконавчий комітет Бориславської міської ради 31.10.2001 року видав ОСОБА_6 свідоцтво про право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 . Вважає, що усі перелічені вище документи та рішення виконкому Бориславської міської ради необхідно визнати недійсними з огляду на допущені порушення закону при їх складенні та видачі. Виходячи з аналізу наявного в матеріалах справи копії Схематичного плану розподілу земельної ділянки по АДРЕСА_1 від 31.10.1991 року спірна земельна ділянка, на якій було здійснено будівництво, складалася із городу та фруктового саду, тобто з земель, які відповідно до приписів ст.ст. 57, 59 ЗК України (1990 року) відносилися до земель сільськогосподарського призначення. Земельне законодавство на момент видачі рішення від 20.02.1992 року № 72 виконкому Бориславської міської ради народних депутатів та дозволу на виконання будівельно-технічних робіт від 17.04.1992 року виданого інспекцією Держархконтролю м. Борислава не передбачало можливості проводити будівництво індивідуального житлового будинку на землях сільськогосподарського призначення, а відтак, є усі підстави для визнання вказаних рішення виконкому Бориславської міської ради та дозволу Держархконтролю м. Борислава протиправними та їх скасування. Протиправність акту державної комісії про готовність закінчених будівництвом об`єктів до експлуатації від 01.10.2001 року та рішення виконавчого комітету Бориславської міської ради від 18.01.2001 р. № 529 полягає в наступному: по перше, будинок збудований на земельній ділянці, на якій будувати будинки такого типу заборонено законом; по друге, на момент прийняття будинку в експлуатацію ОСОБА_6 не мав ні права користуванні, ні права власності на земельну ділянку, на якій був побудований вказаний будинок, так як 06.09.2001 року ним було відчужено належну йому частку будинковолодіння згідно договору дарування, в якому не було застережень відмінних від приписів ч. 1 ст. 30 ЗК України в редакції 1990 року, який діяв на момент укладення вказаного договору, а приписи вказаної статті в імперативній формі передбачали автоматичний перехід права власності (користування) на земельну ділянку у разі переходу права власності на будівлю і споруду без зміни цільового призначення до наступних власників. Внаслідок неврахування наведених вище приписів закону, відбулося й протиправне затвердження вказаного акту рішенням виконавчого комітету Бориславської міської ради Львівської області від 18.10.2001 року № 529 «Про затвердження актів прийняття в експлуатацію житлових будинків», що в подальшому призвело до видачі Свідоцтва про право власності на будинок. Враховуючи те, що майнові права на земельну ділянку, на якій побудовано будинок АДРЕСА_1 перейшли до неї, то без скасування та визнання недійсними вказаних вище документів, та без знесення будинку неможливе й відновлення її майнових прав та усунення їй перешкод у користуванні вказаною земельною ділянкою.

Також зазначила, що про підстави звернення із позовними вимогами позивач довідалася лише у 2015 році; після отримання її представником відповідей на запити. Її представник неодноразово заявляв у даній справі відповідні клопотання про витребування доказів. Після здобутих доказів судом, її представник адвокат Галич П.О. ознайомився з вищезазначеними доказами. Звертає увагу на те, що самостійно вона довідатись про порушення процедури передачі земельної ділянки ОСОБА_3 не могла, так як не була учасником при такій передачі, документи на підставі яких відбувалась така передача у вільному доступі не перебували, а відтак про підстави порушення її прав вона довідалася лише у 2015 році, тому нею не було пропущено строку позовної давності.

Стосовно позовних вимог до відповідачів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 то про підстави порушення її прав вона довідалася лише після 18.03.2016 року. Враховуючи наведене, вважає, що нею не було пропущено строків позовної давності, тому уточнені позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою судді Бориславського міського суду Львівської області Пещука Р.Й. від 07.08 2015 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено цивільну справу до розгляду у судовому засіданні на 09 жовтня 2015 року.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.09.2016 року справу передано на розгляд судді Слишу А.Т.

Ухвалою судді Слиша А.Т. від 28.09.2016 справу прийнято до провадження, визначено, що справа буде розглядатися за правилами загального позовного провадження, проведення підготовчого засідання призначено на 21.10.2016 року.

Надалі справу неодноразово було призначено до розгляду у підготовчих засіданнях, розгляд справи неодноразово було відкладено у зв`язку із заявленням сторонами клопотань та заяв, зокрема заяв про збільшення позовних вимог, витребуванням доказів, а також неявкою в таке всіх учасників справи та відсутністю відомостей про вручення їм повідомлень про дату, час і місце даного засідання.

Ухвалою підготовчого засідання від 08.12.2017 року прийнято до провадження заяву позивача про збільшення позовних вимог в остаточній редакції.

Ухвалою підготовчого судового засідання від 05.10.2018 року залучено в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, Управління комунальної власності, земельних відносин та архітектури Бориславської міської ради Львівської області та Головне управління держгеокадастру у Львівській області. Справу призначено до судового розгляду по суті.

11.01.2019 року від представника відповідача ОСОБА_6 адвоката Чугунова В.М., а також представника Бориславської міської ради Львівської області та виконавчого комітету Бориславської міської ради Львівської області Мельничка В.М. надійшли заяви про застосування строку позовної давності.

У судовому засіданні представники позивача ОСОБА_5 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 позов підтримали, надали пояснення, аналогічні змісту позовної заяви. Заперечили проти застосування строків позовної давності, зіславшись на те, що позивач ОСОБА_5 довідалась про порушення свого права лише у 2015 році, після отримання представником позивача ОСОБА_1 відповідей на запити.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не прибула, її представник ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечила проти позовних вимог, вважає заявлений позов безпідставним, необґрунтованим, таким, що не ґрунтується на вимогах закону. Відповідно до принципу цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований, відповідач ОСОБА_3 , яка набула права власності 16.04.2004року на 51/100 ідеальної частини будинковолодіння АДРЕСА_2 набула право на відповідну частину земельної ділянки на тих самих умовах, на яких воно належало попередньому користувачу.

Просить закрити провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_5 про визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету Бориславської міської ради від 20.05.2010року №124, в частині надання ОСОБА_3 містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки для будівництва літньої кухні з гаражем розміром 8,0х14,0м. на АДРЕСА_1 ; визнання протиправним та скасування висновку відділу архітектури та містобудування Бориславської міської ради від 24.06.2011року №221, оскільки такі не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Крім цього, вважає позов таким, що поданий в суд з пропуском строку позовної давності.

Представник Бориславської міської ради Львівської області та виконавчого комітету Бориславської міської ради Львівської області Мельничок В.М. у судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Подав до суду пояснення щодо позову 25.02.2019 року, просить у позові відмовити за безпідставністю та неогрунтованістю.

Відповідачі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , представник ОСОБА_6 ОСОБА_15 , а також представники Державної архітектурно-будівельної інспекції України, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, Управління комунальної власності, земельних відносин та архітектури Бориславської міської ради у судове засідання не з`явився, були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи. Правом подати відзиви щодо позову не скористалися.

Відповідно п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин, або без повідомлення причин неявки.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Частина перша статті 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті базуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов`язок держави забезпечувати захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина перша статті 55).

Статтю 78 ЗК України визначено, що право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності».

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 152 ЗК України встановлено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання прав, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, а також застосування інших, передбачених законом, способів, у тому числі шляхом поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають у результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, в судовому порядку.

Відповідно до частини другої, третьої цієї ж статті землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно до вимог частини першої статті 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Статтею 21 ЦК України визначено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 393 цього Кодексу правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Верховний Суд у постанові від 30 травня 2018 року у справі № 923/466/17 провадження №12-89гс18у зазначив, що особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачено нормою матеріального права. На таку особу (позивача) не можна покладати обов`язок об`єднання вимог про визнання протиправним і скасування рішення органу місцевого самоврядування та вимог про скасування правовстановлюючих документів на земельну ділянку, укладених (виданих) на підставі такого рішення.

Відповідно позивачем, яким об`єднано позовні вимоги про визнання протиправним і скасування рішення органу місцевого самоврядування та вимогу про скасування правовстановлюючих документів на земельну ділянку, обрано невірний спосіб захисту, що є підставою для відмови у позові.

Далі, стаття 317 ЦК України визначає, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Статтею 319 ЦК України визначено, що:

1. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

2. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

3. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

4. Власність зобов`язує.

5. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

6. Держава не втручається у здійснення власником права власності.

7. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

8. Особливості здійснення права власності на культурні цінності встановлюються законом.

В законодавстві діє принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. Тобто особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду має право на відповідну частину земельної ділянки на тих самих умовах, на яких воно належало попередньому власникові або користувачу, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11 лютого 2015 року у справі № 6-2цс15.

Верховний Суд також зауважив, що межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) визначаються не відповідно до акта узгодження та визначення меж, а згідно з наявними планово-картографічними матеріалами та матеріалами кадастрової зйомки, що відповідає Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах від 04 травня 1999 року N 43, чинною на час виникнення спірних правовідносин.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_5 на підставі Договору дарування частини житлового будинку укладеного між ОСОБА_9 та нею, посвідченого приватним нотаріусом Бориславського міського нотаріального округу Василевич О.Р., зареєстрованого в реєстрі за № 525, належить 49/100 ідеальних частин житлового будинку АДРЕСА_1 , а саме: коридор літ. «2-1» пл. 17,6 кв. м., кухня літ. «2-2» пл. 18,9 кв.м., житлова кімната літ. «2-3» пл. 15,9 кв.м., 1/2 коридору літ. «І» пл. 4,1 кв.м., 1/2 кладова літ. «II» пл. 2,3 кв.м., 1/2 сараю літ. «Б», 1/2 сараю літ. «В», 1/2 туалету літ. «Д», 1/2 замощення літ. «І», Ѕ воріт літ. «2», 1/2 огорожі літ. «1», загальною площею 55,6 кв.м., житловою площею 15,9 кв.м., який розташований по АДРЕСА_2 . Вказаний Договір нею було зареєстровано в КП ЛОР «Дрогобицьке МБТІ та ЕО» про що було видано витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 19834763 від 08.08.2008 року (т.1 а.с.8,9).

Відповідачу ОСОБА_3 на підставі договору дарування укладеного 16.04.2004 року з ОСОБА_16 , посвідченого 16.04.2004 року приватним нотаріусом Бориславського міського нотаріального округу Василевич О.Р., зареєстрованого в реєстрі за №788, належить 51/100 ідеальної частини будинковолодіння АДРЕСА_2 (а.с.50 т.1).

Крім цього, відповідачу ОСОБА_3 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВА №5666777 на підставі рішення 16 сесії 4 скликання Бориславської міської ради №445 від 09.11.2004 належить земельна ділянка площею 0,07883 га за адресою АДРЕСА_2 . Цільове призначення земельної ділянки будівництво і обслуговування житлового будинку та господарських будівель (т.1.а.с.10,11).

Щодо позовних вимог ОСОБА_5 про визнання протиправним та скасувати рішення Бориславської міської ради від 26.12.2003 року № 285 в частині передачі безоплатно гр. ОСОБА_6 , з наступною видачею державного акту, земельної ділянки площею 788 кв.м. для будівництва та обслуговування будинку і господарських споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1 та визнання протиправним та скасувати рішення Бориславської міської ради від 26.12.2003 року № 288 в частині передачі безоплатно гр. ОСОБА_6 , з наступною видачею державного акту, земельної ділянки площею 788 кв. м. для будівництва та обслуговування будинку і господарських споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1 , суд зазначає наступне.

Як вбачається із матеріалів справи рішенням Бориславської міської ради від 26.12.2003 року № 285 «Про передачу у власність та в оренду земельних ділянок громадянам міста» надано громадянам міста безоплатно у власність земельні ділянки для обслуговування будинків та господарських споруд, з наступною видачею державного акту на право власності на землю, а саме: в тому числі по АДРЕСА_1 (загальна площа 788 кв.м) гр. ОСОБА_6 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ), проживає по АДРЕСА_1 (а.с.12-15 т.2).

Відповідачу ОСОБА_6 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №134881 від 13.08.2007 року на підставі рішення 12 сесії 4 скликання Бориславської міської ради №285 від 26.12.2003 р належить земельна ділянка площею 0,0788 га за адресою АДРЕСА_2 . Цільове призначення земельної ділянки будівництво і обслуговування житлового будинку та господарських будівель (т.2.а.с.1).

Як вбачається із матеріалів справи, рішенням виконавчого комітету Бориславської міської Ради народних депутатів від 04.10.1979р. за №350 «Про результати обміру земель забудованих кварталів АДРЕСА_4 » за землекористувачами житлового домоволодіння АДРЕСА_5 було зареєстровано земельну ділянку площею 1345 кв.м.

Далі рішенням Бориславського міського народного суду Львівської області від 06.12.1991року у справі № 2-278/1991р. позов ОСОБА_6 до ОСОБА_10 про поділ земельної ділянки задоволено. Поділ земельної ділянки при будинковолодінні по АДРЕСА_1 проведено згідно варіанту технічної експертизи Дрогобицького кооперативу «Варіант» від 1.11.1991року. В користування ОСОБА_6 , якому належало 49/100 ідеальних частин у будинковолодінні АДРЕСА_1 виділено земельну ділянку площею 852,5 кв.м., в тому числі під будівлями 40,5 кв.м. з них під жилими 40,5 кв.м., частину двору загального користування 37 кв.м., під фруктовим садом 600 кв.м., під городом 175 кв.м., розмірами по периметру в метрах 33,3; 22,7; 33,5; 23,6. В користування ОСОБА_10 , якій належало 51/100 ідеальна частина у будинковолодінні АДРЕСА_1 виділено земельну ділянку площею 852 кв.м., в тому числі під будівлями 88,5, в тому числі під жилими 40,5 кв.м., нежилими 48 кв.м., під двором 116 кв.м., частину двору спільного користування 37 кв.м., під фруктовим садом 438кв.м., під городом 173 кв.м., розмірами по периметру 38,0; 23,6; 34,5 пм; 12,45; 9,10; 8,95; 13,0; 4,5 погонних метрів (т.1 а.с.13).

Рішення Бориславського міського народного суду Львівської області від 06.12.1991року у справі № 2-278/1991р. за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_10 про поділ земельної ділянки набрало законної сили та є обов`язковими до виконання на всій території України. Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України «Судові рішення ухвалюються іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України».

Згідно вимог ст. 42 ЗК України ( чинних на час виникнення спірних правовідносин) - угода про порядок використання і розпорядження земельною ділянкою (рішення суду про порядок користування земельною ділянкою) є обов`язковою для особи, яка згодом придбала відповідну частку в спільній власності на жилий будинок і господарські будівлі.

Аналогічно, виходячи з роз`яснень Верховного Суду Україні, зокрема п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 N 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» - громадяни та юридичні особи зберігають право на земельні ділянки (п. 7 розд. X «Перехідні положення» ЗК України, одержані ними до 1 січня 2002 року у власність, у тимчасове користування або на умовах оренди в розмірах, що були раніше передбачені чинним законодавством при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 року, згідно з положеннями чинної до цієї дати ст. 30 ЗК України до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. Після ж 31 грудня 2001 року право власності на земельну ділянку або її частину може переходити відповідно до ст. 120 ЗК України на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди, укладеного відповідно відчужувачем або набувачем. При переході права власності на будинок або його частину за договором довічного утримання до набувача переходить право на земельну ділянку, де вони розташовані, на умовах, на яких вона належала відчужувачу. В разі переходу права власності на будівлі та споруди до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено в договорі відчуження останніх, а при переході права власності на них до фізичних або юридичних осіб, які не можуть мати у власності земельні ділянки, до них переходить право користування земельною ділянкою. Якщо договором про відчуження жилого будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено, до набувача переходить право власності на ті її частини, одна з яких зайнята жилим будинком, будівлею чи спорудою, а інша необхідна для їх обслуговування.

Далі відповідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Бориславською держнотконторою 09 жовтня 2003 року за реєстром №1574, зареєстрованого в Дрогобицькому МБТІ та ЕО 07.11.2003року, ОСОБА_16 успадкував 51/100 ідеальну частину будинковолодіння АДРЕСА_2 та до нього як до нового власника відповідача ОСОБА_3 , відповідно до ст. 120 ЗК України, перейшло і право користування земельною ділянкою площею 852 кв.м., яка згідно рішення Бориславського міського народного суду Львівської області від 06.12.1991року була виділена у користування співвласнику 51/100 ідеальних частин будинковолодіння.

Відповідно до ст. 377 ЦК України в редакції 2003року, яка була чинною на час набуття ОСОБА_3 права власності на 51/100 ідеальну частину будинковолодіння АДРЕСА_2 , тобто на час укладення договору дарування від 16.04.2004року, до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором.

Відповідно до ч.3 ст.415 ЦК України (в редакції 2003року), чинною на час набуття права власності відповідачем ОСОБА_3 ) на 51/100 ідеальної частину будинковолодіння АДРЕСА_2 , тобто на час укладення договору дарування від 16.04.2004року, до відповідача ОСОБА_3 , як до нового власника, згідно ст. 377 та ч.3 ст.415 ЦК України, перейшло і право користування земельною ділянкою площею 852 кв.м. по АДРЕСА_1 , яка згідно рішення Бориславського міського народного суду Львівської області від 06.12.1991року була виділена у користування співвласнику 51/100 ідеальних частин будинковолодіння АДРЕСА_2 .

Твердження позивача про невідповідність оскаржуваного рішення нормам ч.6-10 ст.118 ЗК не узгоджується з ч.1-2 ст.118 ЗК України (в редакції чинній на момент спірних правовідносин).

Зокрема, відповідно приписів ст. 118 ЗК України (в редакції від 04.06.2004 року) громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки, рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки, відповідач ОСОБА_3 , як співвласник нерухомого майна, звернулася до Бориславської міської ради з відповідною заявою про передачу їй у власність земельної ділянки за вказаною адресою для обслуговування 51/100 ідеальних частин будинковолодіння АДРЕСА_2 .

Рішенням Бориславської міської ради Львівської області № 446 від 09.11.2004року «Про передачу у власність та надання в оренду земельних ділянок громадянам міста» (п.1.11) відповідачу ОСОБА_3 передано безоплатно у власність земельну ділянку площею 783 кв.м. по АДРЕСА_1 , яка надана для будівництва та обслуговування будинку та господарських споруд з наступною видачею державного акту на право власності на землю.

На час набуття позивачем ОСОБА_5 права власності на 49/100 ідеальних частин будинковолодіння АДРЕСА_2 , земельна ділянка, відповідно вищезазначеного рішення суду від 06.12.1991року у справі № 2-278/1991р. у користування ОСОБА_6 , якому належало 49/100 ідеальних частин у будинковолодінні АДРЕСА_1 виділено земельну ділянку площею 852,5 кв.м., в тому числі під будівлями 40,5 кв.м. з них під жилими 40,5 кв.м., частину двору загального користування 37 кв.м., під фруктовим садом 600 кв.м., під городом 175 кв.м., розмірами по периметру в метрах 33,3; 22,7; 33,5; 23,6, була приватизована відповідачем ОСОБА_6 та набула ознак об`єкта права власності, та не була відчужена позивачці ОСОБА_5 .

Аналізуючи істотні умови договору дарування частини житлового будинку укладеного між ОСОБА_9 та позивачем ОСОБА_5 , посвідченого приватним нотаріусом Бориславського міського нотаріального округу Василевич О.Р., зареєстрованого в реєстрі за № 525, зареєстровано в КП ЛОР «Дрогобицьке МБТІ та ЕО» про що було видано витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 19834763 від 08.08.2008 року, судом встановлено розмір земельної ділянки не було визначено. Відповідно до набувача переходить право власності на ті її частини, одна з яких зайнята жилим будинком, будівлею чи спорудою, а інша необхідна для їх обслуговування.

Проте, суд звертає увагу, що житловий будинок АДРЕСА_2 не знаходився на приватизованих земельних ділянках відповідачем ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , так як розташований поза межами приватизованої земельної ділянки по АДРЕСА_2 .

Твердження позивача про зміну цільового призначення земельних ділянок на АДРЕСА_1 , позначених на графічному матеріалі як «город», «фруктовий сад» - землі сільськогосподарського призначення, не відповідає фактичним обставинам справи. Вищезгаданим рішенням Бориславського міського народного суду Львівської області від 06.12.1991 року по справі № 2-278/1991 р. встановлено, що земельна ділянка знаходиться при будинковолодінні на АДРЕСА_1 . Значення площ із позначками «під городом», «під фруктовим садом», «під будівлями», на думку суду, лише констатація, чим зайнята конкретна частина загальної земельної ділянки, проте жодним чином не стверджує про призначення частин прибудинкової земельної ділянки до земель сільськогосподарського призначення.

Згідно ст. 12 п.б) Земельного Кодексу України(в редакції на час виникнення спірних правовідносин) до повноважень міських рад у галузі земельних відносин належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Згідно ст. 83 Земельного Кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності.

Згідно ст. 118 Земельного Кодексу України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Відповідний орган місцевого самоврядування або орган виконавчої влади в місячний термін розглядає клопотання і надає дозвіл підприємствам, установам та організаціям на розробку проекту приватизації земель. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян особами, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки подається Комісії з розгляду питань, пов`язаних з погодженням документації із землеустрою (далі - Комісія). Рада міністрів Автономної Республіки Крим, районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у двотижневий строк з дня тримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Згідно рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2009 від 16.04.2009 року в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльні (стаття 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльні перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону). Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є «гарантією стабільності суспільних відносин між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення, ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Частиною 1 статті 123 ЗК України (чинної на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання).

Тобто законом визначений вичерпний перелік підстав розробки проектів землеустрою, який до вказаної ситуації застосовувати не можна оскільки дозвіл на будівництво житлового будинку гр. ОСОБА_6 надавався на земельній ділянці, цільове призначення якої для будівництво і обслуговування житлового будинку та господарських будівель за адресою АДРЕСА_1 . Тобто змін цільового призначення, ні формування нової земельної ділянки з вільних земель запасів міста не проводилось.

Як випливає з Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої Наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах від 04 травня 1999 року № 43 визначено порядок складення та видачі державних актів на право власності на землю. Зокрема, визначено (пункт п.1.13), що складання державного акта на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою при передачі земельної ділянки, що була раніше надана громадянам, підприємствам, установам організаціям і об`єднанням громадян всіх видів, у постійне користування або при переоформленні правоустановних документів на ці земельні ділянки, проводиться після відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка за затвердженою відповідною технічною документацією. Заповнення державних актів на право власності на: земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою покладається на Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України, регіональні, районні та; міські центри державного земельного кадастру та їх структурні підрозділи і інші землевпорядні підприємства та організації. Усі записи мають бути зроблені державною мовою, чітко і розбірливо, виправлення не допускаються. Заповнення вказаних документів: здійснюється з використанням комп`ютерної техніки (п.2.9) та державний акт на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою складається у двох примірниках, підписується органом, який прийняв рішення про передачу (надання) земельної ділянки у власність (постійне користування), та відповідним державним органом (2.9.).

В даному випадку Бориславська міська рада Львівської області, приймаючи рішення № 446 від 09.11.2004року «Про передачу у власність та надання в оренду земельних ділянок громадянам міста» (п.1.11) відповідачу ОСОБА_3 та рішення 26.12.2003 року № 285 «Про передачу у власність та в оренду земельних ділянок громадянам міста» відповідачу ОСОБА_6 , не вийшла за межі своїх повноважень.

Позивач, який об`єднав позовні вимоги про визнання протиправним і скасування рішення органу місцевого самоврядування та вимогу про скасування правовстановлюючих документів на земельну ділянку, обрано невірний спосіб захисту, враховуючи правову позицію Верховного суду у постанові від 30 травня 2018 року у справі № 923/466/17 провадження №12-89гс18у, що є підставою для відмови у позові.

Відповідно у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасувати рішення Бориславської міської ради від 09.11.2004 року №446 в частині передачі земельної ділянки у власність ОСОБА_3 та визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯА №566777 від 05.08.2005 року, виданого Бориславською міською радою ОСОБА_3 та про визнання протиправним та скасування рішення Бориславської міської ради від 26.12.2003 року № 285 в частині передачі безоплатно гр. ОСОБА_6 , з наступною видачею державного акту, земельної ділянки площею 788 кв.м. для будівництва та обслуговування будинку і господарських споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1 слід відмовити за безпідставністю та недоведеністю.

Позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення Бориславської міської ради від 26.12.2003 року № 288 в частині передачі безоплатно гр. ОСОБА_6 , з наступною видачою державного акту, земельної ділянки площею 788 кв. м. для будівництва та обслуговування будинку і господарських споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1 не підлягають задоволенню оскільки із пояснень представника відповідача Бориславської міської ради Мельничка В.М. у судовому засіданні вбачається, що оскаржуване рішення Бориславської міської ради від 26.12.2003 року за № 288, не стосується предмету спору, відповідним рішенням за №288 було затверджено рішення виконавчого комітету і розпорядження міського голови щодо розпорядження коштами міського бюджету, що не заперечується позивачем.

Щодо позовних вимог ОСОБА_5 в частині визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету Бориславської міської ради від 20.05.2010року №124, в частині надання ОСОБА_3 містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки для будівництва літньої кухні з гаражем розміром 8,0х14,0м. на АДРЕСА_1 ; визнання протиправним та скасування висновку відділу архітектури та містобудування Бориславської міської ради від 24.06.2011року №221, в частині визнання протиправним та скасування рішення № 72 від 20.02.1992 року виконкому Бориславської міської ради народних депутатів, визнання протиправним та скасувати дозвіл на виконання будівельно-технічних робіт від 17.04.1992 року виданий інспекцією Держархконтролю м. Борислава та визнання протиправним та скасувати акт державної технічної комісії про готовність закінчених будівництвом об`єктів садибної забудови до експлуатації від 01.10.2001 року, суд не погоджується із твердженнями представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , та поясненнями у судовому засіданні представника Бориславської міської ради Львівської області та виконавчого комітету Бориславської міської ради Львівської області Мельничка В.М., що вони не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства та в частині цих позовних вимог ОСОБА_5 підлягають закриттю судом, виходячи з наступного.

За змістом статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності.

Згідно з вищевказаними нормами права особа має право звернутись до адміністративного суду з позовом у разі, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача (суб`єкта владних повноважень) порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. При цьому, обставину дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів має довести належними та допустимими доказами саме позивач.

Задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин. Таким чином, у даній справі насамперед підлягає встановленню факт порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача з боку відповідача внаслідок прийняття оскаржуваного рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в даному випадку відсутні порушення прав позивача, оскільки оскаржувані рішення є актами одноразового застосування, які на час розгляду справи вичерпали свою дію фактом їх виконання, зокрема будівництво на спірній земельній ділянці відповідачем ОСОБА_3 літньої кухні з гаражем та прийняттям рішення виконавчого комітету Бориславської міської ради Львівської області від 18.10.2001 року N 529 «Про затвердження актів прийняття в експлуатацію житлових будинків» в частині затвердження акту приймальної комісії від 01.10.2001 року про прийняття в експлуатацію новозбудованого житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 203,5 кв.м., житловою площею 119,5 кв.м., крім того п/підвал площею 106,3 кв.м., збудованого ОСОБА_6 відповідно, а відтак не буде мати на меті відновлення прав та інтересів позивача через неналежно обраний спосіб судового захисту.

Вимоги про усунення перешкод позивачці в користуванні земельною ділянкою на АДРЕСА_1 шляхом знесення літньої кухні з гаражем та шляхом знесення будинку АДРЕСА_1 є похідними вимогами від інших вимог, у задоволенні яких відмовлено та враховуючи те, що такі вимоги обґрунтовані аналогічними підставами, суд дійшов висновку, що у задоволенні вказаних вимог слід також відмовити.

Крім цього, відповідно до частини першої статті 376 ЦК України об`єкт нерухомості відноситься до самочинного будівництва за наявності однієї з наведених умов: земельна ділянка не відведена для цієї мети; немає належного дозволу на будівництво; відсутній належним чином затверджений проект; під час будівництва допущені істотні порушення будівельних норм і правил.

При цьому за положеннями частини четвертої цієї статті, якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

За змістом частини сьомої статті 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил, суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Крім того, відповідно до положень статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на звернення до суду з позовом про знесення самочинно збудованих об`єктів містобудування належить також відповідним інспекціям державного архітектурно-будівельного контролю. Такий позов може бути пред`явлено до суду у разі, якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимог, установлених у приписі про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису, та/або якщо перебудова об`єкта є неможливою.

Отже, системний аналіз зазначених положень дає підстави для висновків про те, що самочинне будівництво підлягає безумовному знесенню, якщо: власник земельної ділянки заперечує проти визнання права власності за особою, яка здійснила таке будівництво; власник земельної ділянки не заперечує проти визнання права власності на самочинну забудову, однак така забудова порушує права інших осіб на зазначену земельну ділянку; самочинна забудова зведена на наданій земельній ділянці але з відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, з істотним порушенням будівельних норм і правил, що порушує права інших осіб, за умови, що особа, яка здійснила самочинне будівництво, відмовилась від здійснення перебудови.

З урахуванням змісту зазначеної норми у поєднанні з положеннями статей 16, 386, 391 ЦК України позивачами за такими вимогами можуть бути відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування та інші особи, право власності яких порушено самочинним будівництвом.

За змістом статті 376 ЦК України вимоги про знесення самочинного будівництва інші особи можуть заявляти за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою.

Знесення самочинного об`єкта нерухомості відповідно до статті 376 ЦК України є крайнім заходом впливу на забудовника і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи з метою усунення порушень щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності та коли неможлива перебудова об`єкта нерухомості чи особа відмовляється від здійснення такої перебудови.

Такий висновок застосування норм матеріального права викладено в постанові Верховного Суду України від 6 вересня 2017 року в справі № 6-1721цс16, а також у постанові Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 458/1173/14-ц.

Під час судового розгляду також встановлено, що рішення виконавчого комітету Бориславської міської ради від 20.05.2010року №124, в частині надання ОСОБА_3 містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки для будівництва літньої кухні з гаражем розміром 8,0х14,0м. на АДРЕСА_1 , дозвіл на виконання будівельно-технічних робіт від 17.04.1992 року виданий інспекцією Держархконтролю м. Борислава та акт державної технічної комісії про готовність закінчених будівництвом об`єктів садибної забудови до експлуатації від 01.10.2001 року не скасовано та недійсними не визнавались.

Враховуючи що позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що зведені відповідачем ОСОБА_3 літня кухня з гаражем, а також відповідачем ОСОБА_6 будинок АДРЕСА_1 , вважаються самочинним будівництвом, оскільки вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил, у суду відсутні підстави для задоволення заявленої позовної вимоги.

Позовні вимоги в частині зобов`язання ОСОБА_3 приведення земельної ділянки, розташованої в АДРЕСА_2 , площею 0,0783 га та належить до будинковолодіння по АДРЕСА_1 - в попередній стан та зобов`язання ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_5 перешкоди у користуванні земельною ділянкою по АДРЕСА_1 , а також зобов`язання ОСОБА_6 звільнити земельну ділянку розташовану в АДРЕСА_2 , площею 0,0788 га, кадастровий номер земельної ділянки :03:022:0125, яка належить до будинковолодіння по АДРЕСА_1 та не чинити ОСОБА_5 , перешкоди в користуванні вказаною земельною ділянкою та зобов`язання ОСОБА_6 привести земельну ділянку розташовану в АДРЕСА_2 , площею 0,0788 га, кадастровий номер земельної ділянки :03:022:0125, яка належить до будинковолодіння по АДРЕСА_1 в попередній стан є похідними вимогами від інших вимог, у задоволенні яких відмовлено та враховуючи те, що такі вимоги обґрунтовані аналогічними підставами, суд дійшов висновку що у задоволенні вказаних вимог слід також відмовити.

Вимоги позивача про визнання протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Бориславської міської ради Львівської області від 18.10.2001 року N 529 «Про затвердження актів прийняття в експлуатацію житлових будинків» в частині затвердження акту приймальної комісії від 01.10.2001 року про прийняття в експлуатацію новозбудованого житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 203,5 кв.м., житловою площею 119,5 кв.м., крім того п/підвал площею 106,3 кв.м., збудованого ОСОБА_6 та в частині вказівки Дрогобицькому державному комунальному міжміському бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки оформити та видати свідоцтво на право власності на новозбудований житловий будинок в АДРЕСА_1 ОСОБА_6 та визнання протиправним та скасувати свідоцтво про право власності на житловий будинок на ім`я ОСОБА_6 , виданого виконавчим комітетом Бориславської міської ради від 31.10.2001 року не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом, рішенням Бориславської міської ради від 26.12.2003 року № 285 передано безоплатно гр. ОСОБА_6 , з наступною видачею державного акту, земельну ділянку площею 788 кв.м. для будівництва та обслуговування будинку і господарських споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Відповідачу ОСОБА_6 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №134881 від 13.08.2007 року на підставі рішення 12 сесії 4 скликання Бориславської міської ради №285 від 26.12.2003 р належить земельна ділянка площею 0,0788 га за адресою АДРЕСА_2 . Цільове призначення земельної ділянки будівництво і обслуговування житлового будинку та господарських будівель (т.2.а.с.1).

Згідно архівного витягу з рішення виконавчого комітету Бориславської міської ради Львівської області від 18.10.2001 року №529 «Про затвердження актів прийняття в експлуатацію житлових будинків встановлено, що даним рішенням затверджено акт приймальної комісії від 1 жовтня 2001 року про прийняття в експлуатацію новозбудованого житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 203,5 кв.м, житловою площею 119,5 кв.м, крім того підвал площею 106,3 кв.м, збудованого ОСОБА_6 та Дрогобицькому державному комунальному міжміському бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки оформити та видити свідоцтво про право власності на новозбудовані житлові будинки в АДРЕСА_1 на гр. ОСОБА_6 (а.с.29 т.2).

Згідно довідки за №2943 від 11.2003 року, виданої Дрогобицьким державним комунальним міжміським бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки, вказаний житловий будинок зареєстрований на праві власності за ОСОБА_6 (а.с.6 т.2).

Звертаючись до суду із вказаним позовом, ОСОБА_5 у позовній заяві вказала, що з наявного в матеріалах справи Технічного звіту про виконані роботи по підготовці та видачі Державного акту у власність ОСОБА_6 щодо земельної ділянки, яка розміщена в АДРЕСА_1 , вбачається, що підставою для передачі у власність ОСОБА_6 спірної земельної ділянки є рішення 12 сесії 4 демократичного скликання Бориславської міської ради від 26.12.2003 року №288. Отже, з наведеного вбачається, що рішенням Бориславської міської ради від 26.12.2003 року № 285 спірна земельна ділянка ОСОБА_6 не передавалась, що в свою чергу свідчить про те, що таке рішення не може бути підставою для видачі такого. 01.10.2001 року ОСОБА_6 звернувся з заявою про прийняття в есплуатацію новозбудованого будинку по АДРЕСА_3 . 01.10.2001 року було складено акт державної комісії про готовність закінчених будівництвом об`єктів садибної забудови до експлуатації, з якого вбачається, що приймався в експлуатацію індивідуальний житловий будинок новозбудований. Вказується про те, що будівництво здійснювалося на підставі рішення від 20.02.1992 року № 72 виконкому Бориславської міської ради народних депутатів згідно з дозволом на виконання будівельно- технічних робіт від 17.04.1992 року виданого інспекцією Держархконтролю м. Борислава. В подальшому, акт державної комісії про готовність закінчених будівництвом об`єктів садибної забудови до експлуатації від 01.10.2001 року був затверджений рішенням виконавчого комітету Бориславської міської ради Львівської області від 18.10.2001 року № 529 «Про затвердження актів прийняття в експлуатацію житлових будинків». Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії Довідки Дрогобицького ДК «МБТІ та ЕО» від 06.11.2003 р. № 2943, виданої ОСОБА_6 , що на підставі вказаного рішення виконкому Бориславської міської ради від 18.10.2001 року № 529, виконавчий комітет Бориславської міської ради 31.10.2001 року видав ОСОБА_6 свідоцтво про право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 . Вважає, що усі перелічені вище документи та рішення виконкому Бориславської міської ради необхідно визнати недійсними з огляду на допущені порушення закону при їх складенні та видачі. Виходячи з аналізу наявного в матеріалах справи копії схематичного плану розподілу земельної ділянки по АДРЕСА_1 від 31.10.1991 року спірна земельна ділянка, на якій було здійснено будівництво, складалася із городу та фруктового саду, тобто з земель, які відповідно до приписів ст.ст. 57, 59 ЗК України (1990 року) відносилися до земель сільськогосподарського призначення. Земельне законодавство на момент видачі рішення від 20.02.1992 року № 72 виконкому Бориславської міської ради народних депутатів та дозволу на виконання будівельно-технічних робіт від 17.04.1992 року виданого інспекцією Держархконтролю м. Борислава не передбачало можливості проводити будівництво індивідуального житлового будинку на землях сільськогосподарського призначення, тобто вимоги обґрунтовані аналогічними підставами.

Згідно зі статтею 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 328 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України).

Суть державної реєстрації прав - офіційне визнання та підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, які вже мали місце на підставі рішень відповідних органів, договорів чи інших правовстановлюючих документів, шляхом внесення відповідних записів до Державного регістру прав, а не безпосереднє створення таких фактів зазначеними записами.

З огляду на вищевикладене заявлені позовні вимоги є похідними вимогами від інших вимог, у задоволенні яких відмовлено та враховуючи те, що такі вимоги обґрунтовані аналогічними підставами, суд дійшов висновку що у задоволенні вказаних вимог слід також відмовити.

Суд відмовляє у задоволенні позовних вимог повністю, а тому відсутні підстави для оцінки доводів щодо пропуску строку позовної давності.

Згідно з ч. 1 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.7 ст.141 ЦПК України).

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а також враховуючи, що в межах даного спору судом ухвалено рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі, - на підставі положень статті 141 ЦПК України судовий збір компенсується за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 10, 12, 13, 76-82, 89, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , Бориславської міської ради Львівської області, виконавчого комітету Бориславської міської ради Львівської області, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Головне управління Держгеокадастру у Львівській області, Управління комунальної власності, земельних відносин та архітектури Бориславської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення Бориславської міської ради, визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку, визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету Бориславської міської ради, визнання протиправним та скасування висновку відділу архітектури та містобудування Бориславської міської ради, визнання протиправним та скасування свідоцтва про право власності на житловий будинок, визнання протиправним та скасування розпорядження виконкому Бориславської міської ради, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та приведення її в попередній стан - відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову, застосовані відповідно до ухвали колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 24 жовтня 2016 року шляхом заборони на вчинення будь-яких дій по відчуженню земельної ділянки площею 788 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , що належать відповідачу ОСОБА_6 та земельної ділянки площею 0,0783 га., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , які належать відповідачу ОСОБА_3 .

Повне найменування учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_6 .

Відповідач: ОСОБА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_6 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_7 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_8 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Бориславська міська рада Львівської області, місцезнаходження: Львівська область, м.Борислав, вул.Шевченка, 42, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 26181298.

Відповідач: виконавчий комітет Бориславської міської ради, місцезнаходження: Львівська область, м.Борислав, вул.Шевченка, 42, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 22400792.

Відповідач: Державна архітектурно-будівельна інспекція України, місцезнаходження: м.Київ, бульвар Лесі Українки, 26, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 37471912.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 21 листопада 2022 року.

Головуючий суддя А.Т.Слиш