Справа № 128/3465/21
Провадження № 22-ц/801/1766/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Саєнко О.Б.
Доповідач:Панасюк О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2022 рокуСправа № 128/3465/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Панасюка О. С. (суддя доповідач),

суддів Берегового О. Ю., Ковальчука О. В.,

з участю секретаря судового засідання Михайленко А. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вінницької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, приватний нотаріус Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Білозарецька О. Ю., про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом за апеляційною скаргою представниці ОСОБА_1 адвоката Грушко Ж. В. на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 27 липня 2022 року

встановив:

14 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом, за яким просив визнати за ним право власності в порядку за законом на:

- житловий будинок, площею 108,6 кв. м., житловою площею 68,5 кв. м., розташований по АДРЕСА_1 ;

- земельні ділянки площею 0,2352 га, кадастровий номер :02:004:0269; 0,25 га, кадастровий номер :02:004:0269; 0,1465 га, кадастровий номер :02:004:0195, розташовані за тією ж адресою;

- земельну ділянку, площею 1,7207 га, розташовану на території Малокрушлинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_2 , в наслідок чого відкрилася спадщина на зазначене майно. 07 грудня 2015 року ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Ткачук М. В., яким усе майно заповіла йому. Він прийняв спадщину оскільки постійно проживав зі спадкодавницею на час її смерті. Також в січні 2019 року він подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини і тоді довідався, що у спадковому реєстрі зареєстровано заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лукашенком В. Б. 21 січня 2017 року, яким ОСОБА_2 усе майно заповіла його братові ОСОБА_3 . Оскільки ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто до відкриття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , відповідно його право на спадкування не виникло, а з урахуванням того, що пізніше складений заповіт скасовує попередній, вважав, що набув право на успадкування усього майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , як єдиний спадкоємець за законом першої черги.

Обґрунтовуючи вимоги до Вінницької міської ради зазначав про те, що відомості про інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно, в матеріалах спадкової справи до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 відсутні.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 27 липня 2022 року у позові відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач передчасно звернувся до суду з даним позовом, оскільки він не довів перед судом належним та допустим доказом, що в нього існують перешкоди для оформлення права на спадщину у нотаріальному порядку.

В апеляційній скарзі представниця ОСОБА_1 адвокат Грушко Ж. В., посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просила рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 27 липня 2022 року скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилалась на ті ж обставини, що і у позовній заяві. Звертала увагу, що відсутність постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою б ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщини, не є перешкодою для визнання його права власності на спадкове майно у судовому порядку.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги апеляційний суд прийшов до висновку, що вона задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Частинами першою третьою статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати ОСОБА_1 ОСОБА_2 , в наслідок чого відкрилася спадщина на:

- житловий будинок, площею 108,6 кв. м., житловою площею 68,5 кв. м., розташований по АДРЕСА_1 ;

- земельні ділянки площею 0,2352 га, кадастровий номер :02:004:0269; 0,25 га, кадастровий номер :02:004:0269; 0,1465 га, кадастровий номер :02:004:0195, розташовані за тією ж адресою;

- земельну ділянку, площею 1,7207 га, розташовану на території Малокрушлинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області.

07 грудня 2015 року ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Ткачук М. В., яким усе майно заповіла ОСОБА_1

21 січня 2017 року ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лукашенком В. Б., яким усе майно заповіла ОСОБА_3 .

Згідно з довідкою Малокрушлинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області ОСОБА_1 постійно проживав з матір`ю ОСОБА_2 на день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , а 31 січня 2019 року він також подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 Цивільного кодексу України (далі ЦК України)).

Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить (частина друга статті 1254).

Частинами першою, другою статті 1223 ЦК України установлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 1265 цього Кодексу.

За змістом статей 1258, 1261 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з частиною першою статті 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (стаття 1268 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

У пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідач є обов`язковим учасником цивільного процесу його стороною. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість; саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Крім того, відповідач є тією особою, на яку вказує позивач як на порушника свого права.

Тобто, відповідач це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. При цьому неналежний відповідач це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі належному відповідачеві.

Верховний Суд дотримується усталеної правової позиції про те, що у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування (постанови у справах № 697/2052/17-ц від 04 грудня 2019 року, № 759/19779/18 від 10 листопада 2021 року та ін.).

Обов`язок доводити обставини, на які позивач посилається як на підставу позову, зокрема й щодо особи, яка порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача, тобто повинна відповідати за позовом, покладається на позивача (частина третя статті 12, частина перша статті 81 ЦПК України).

За загальним правилом доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

За змістом цих норм саме на позивача, який пред`явив позов про визнання права власності на спадкове майно до органу місцевого самоврядування покладається обов`язок доведення відсутності інших спадкоємців, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття.

Як на підставу позову про визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_2 ОСОБА_1 посилався на те, що внаслідок смерті ОСОБА_3 до відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 , той не набув права на спадкування за заповітом від 21 січня 2017 року, яким був скасований заповіт від 07 грудня 2015 року, а тому спадкування відбувається за законом, він є єдиним спадкоємцем першої черги, який прийняв спадщину, оскільки постійно проживав зі спадкодавницею. Обґрунтовуючи пред`явлення позову до Вінницької міської ради зазначав про те, що відомості про інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно після смерті ОСОБА_2 в матеріалах спадкової справи відсутні. Також зазначав, що оскільки у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 до відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 право на спадкування за заповітом від 21 січня 2017 року не виникло, то й спадкоємці ОСОБА_3 права на спадкування за цим заповітом не набули (тобто фактично визнавав факт наявності спадкоємців померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 ).

Спадкування за правом представлення (стаття 1266 ЦК України) це спадкування за законом, яке передбачає появу в певних спадкоємців права на спадкування за умови смерті до відкриття спадщини того з їхніх родичів, хто був би спадкоємцем.

Таким чином, його власні спадкоємці ніби представляють у спадкових відносинах особу, яка б одержала права на спадкування, якби була живою на час відкриття спадщини.

Спадкування за правом представлення є різновидом спадкового правонаступництва та не залежить від спадкового правонаступництва між комморієнтами, оскільки спадкоємець, який помирає до смерті спадкодавця, не спадкує його майно, але діти цього спадкоємця (внуки спадкодавця) за правом представлення виступають як безпосередні та самостійні спадкоємці майна спадкодавця, а не як спадкоємці тих осіб, яких вони представляють.

Отже, з урахуванням загальних принципів доказування особа, яка звертається до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом до органу місцевого самоврядування за місцем розташування спадкового майна, якщо інший спадкоємець (спадкоємці) помер (померли) до відкриття спадщини, повинен довести, що внуки (діти померлого спадкоємця) або відсутні або були усунуті від права на спадкування або не прийняли спадщину або відмовились від її прийняття.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Ураховуючи приписи частин третьої, четвертої статті 1268 ЦК України про те, що спадкоємці, які постійно проживали зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, не можна вважати достатнім доказом відсутності спадкоємців померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 за правом представлення після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 копію спадкової справи до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , у якій відомості про інших спадкоємців, окрім позивача, відсутні.

При цьому завданням цивільного судочинства, яким зобов`язані керуватись суд та учасники судового процесу і яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частини перша, друга статті 2 ЦПК України).

Згідно з частиною другою статті 143 ЦПК України учасники справи зобов`язані, зокрема сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні.

З урахуванням приписів пункту 4 частини п`ятої статті 12 ЦПК України, сприяючи позивачу у реалізації його процесуальних прав задля усунення сумнівів щодо підстав позову до Вінницької міської ради апеляційний суд як свідка допитав самого позивача на підставі статті 92 ЦПК України.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Однак на питання суду про те, чи мав померлий ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 дітей, позивач, який з його ж слів постійно проживав разом з братом на час його смерті, відповів, що йому про це невідомо. Тобто, достовірно стверджувати про те, що відсутні інші спадкоємці померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , зокрема за правом представлення після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , на підставі пояснень ОСОБА_1 неможливо.

За таких обставин вважати доведеними позовні вимоги ОСОБА_1 не можна, тому суд першої інстанції прийшов до правильного по суті висновку про відмову у позові.

Натомість підставою звернення за судовим захистом підставою позову про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, пред`явленого до Вінницької міської ради, ОСОБА_1 зазначав неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину через наявність заповіту ОСОБА_2 від 21 січня 2017 року, яким усе майно вона заповіла ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України за № 282/20595 від 22 лютого 2012 року (далі Порядок) не передбачено порядку видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у випадку смерті спадкоємця за заповітом до відкриття спадщини.

Згідно зі статтею п`ятою Закону України «Про нотаріат» нотаріус зобов`язаний, зокрема: здійснювати свої професійні обов`язки відповідно до цього Закону і принесеної присяги, дотримуватися правил професійної етики; сприяти фізичним та юридичним особам у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів, роз`яснювати права і обов`язки, попереджати про наслідки вчинюваних нотаріальних дій для того, щоб юридична необізнаність не могла бути використана їм на шкоду; відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам.

Відповідно до пункту 3.9 Розділу 10 Порядку у разі заведення спадкової справи та встановлення складу спадкового майна нотаріус надає спадкоємцю письмову довідку щодо переліку документів, необхідних для оформлення спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину, із зазначенням розміру плати за вчинення відповідних нотаріальних дій, яка визначена державним нотаріусом або щодо якої було досягнуто домовленості між приватним нотаріусом та спадкоємцем до заведення спадкової справи. Така довідка має бути підписана нотаріусом та скріплена його печаткою.

Свідоцтво про право на спадщину видається на підставі заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених частиною другою статті 1270, статтею 1276 ЦК України, не раніше зазначених у цих статтях строків.

Видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, ніяким строком не обмежена.

Для спадкоємця, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, заява про видачу свідоцтва про право на спадщину є первинним документом, на підставі якого заводиться спадкова справа. При цьому нотаріус має виконати всі дії, які передбачені цим Порядком (пункти 4.9, 4.10, 4.11 Розділу 10 Порядку).

Відповідно до пунктів 4.12, 4.13 Розділу 10 Порядку свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.

Видача свідоцтва про право на спадщину може бути відкладена у разі: витребування нотаріусом відомостей або документів від фізичних або юридичних осіб, при цьому строк, на який може бути відкладено видачу свідоцтва про право на спадщину, не може перевищувати одного місяця; необхідності отримання нотаріусом від заінтересованих осіб згоди на подачу спадкоємцем, який пропустив строк для прийняття спадщини, заяви про прийняття спадщини згідно з вимогами частини другої статті 1272 ЦК України.

За обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулась до суду, та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом.

Тобто для того аби можна було вважати доведеним, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, вичерпав можливості для нотаріального оформлення спадщини отримання свідоцтва про право на спадщину, а відтак наявний предмет спору, позивач повинен довести, що він з об`єктивних причин не має можливості виконати усі вимоги нотаріуса, викладені у письмовій довідці щодо переліку документів, необхідних для оформлення спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину.

В разі ж якщо нотаріус всупереч наведеним вище нормам матеріального права не надав такої довідки і не вчиняє відповідної нотаріальної дії впродовж установленого строку (не видає свідоцтво про право на спадщину або виносить постанову про відмову у його видачі), способом захисту прав спадкоємця є оскарження нотаріальних дій чи відмови у їх вчиненні відповідно до статті 50 Закону України «Про нотаріат».

Проте у справі, зокрема й матеріалах приєднаної до неї копії спадкової справи до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , письмової довідки щодо переліку документів, необхідних для оформлення спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину немає, а тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_1 не довів наявність перешкод для оформлення права на спадщину у нотаріальному порядку.

При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що зміст позовної заяви, пояснення ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції вказують на те, що метою його звернення з цим позовом є не захист права на спадкування, порушеного, невизнаного або оспорюваного територіальною громадою за місцем відкриття спадщини в особі Вінницької міської ради, а намагання уникнути закликання до спадкування інших спадкоємців, зокрема за правом представлення після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , що є несумісним із завданням цивільного судочинства та основними засадами цивільного законодавства, зокрема принципами справедливості і добросовісності (стаття 3 ЦК України).

Таким чином, доводи апеляційної скарги не є істотними, не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 384 ЦПК України апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу представниці ОСОБА_1 адвоката Грушко Ж. В. залишити без задоволення, а рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 27 липня 2022 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлено 21 листопада 2022 року.

Головуючий О. С. Панасюк

Судді: О. Ю. Береговий

О. В. Ковальчук