Справа № 721/828/22
Провадження 2/721/168/2022
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Путильський районний суд Чернівецької області в складі головуючої судді Стефанко У.Д., за участю секретаря судових засідань Свідунович Ю.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі судових засідань смт. Путила цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Стадник Ігор Петрович до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітній дітей,-
Позивачка ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітній дітей до відповідача ОСОБА_2 .
Зазначає, що 03.09.2010 року між нею та відповідачем ОСОБА_2 був укладений шлюб, який 27.08.2014 року рішенням Путильського районного суду було розірвано. З 2017 року сторони відновили подружні стосунки і проживали одніс сім`єю, без реєстрації шлюбу до кінця квітня 2022 року.
У зареєстрованому шлюбі та під час спільного проживання у сторін народилося троє дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , які проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні.
Рішенням Путильського районного суду Чернівецької області від 27.08.2014 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в розмірі по 600 грн. щомісячно, до досягнення дітьми повноліття.

До 2017 року відповідач на виконання рішення суду сплачував аліменти. У зв`язку із фактичним відновленням шлюбних відносин з відповідачем із 2017 року до кінця квітня 2022 року позивачка відкликала виконавчий лист, відповідач за цей період часу аліменти надавав добровільно.

В кінці квітня 2022 року, відповідач виїхав на заробітки за кордон і відтоді аліменти сплачує нерегулярно. Від часу призначення аліментів змінились обставини, за якими вони призначались, а тому розмір аліментів на утримання дітей у 600 грн., у даний час є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей. Рівень витрат на дітей постійно зростає, діти потребують значних витрат, які позивачка не має можливості забезпечити за власні кошти та за присуджені аліменти, що позбавляє її можливості у повній мірі забезпечити дітей необхідним одягом, продуктами харчування, лікуванням, сплачувати комунальні послуги, шкільними предметами, підручниками, канцелярськими виробами. Інших неповнолітніх дітей відповідач не має. За станом здоров`я здатний забезпечити належне утримання дітей.

Просить суд змінити спосіб стягнення аліментів, визначених рішенням Путильського районного суду Чернівецької області від 27.08.2014 року, із твердої грошової суми на частку від заробітку (доходу) та стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/2 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення ними повноліття, а на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5 , із дня пред`явлення позову.

В судове засідання позивачка не з`явилася, від її представника до початку судового засідання надійшла заява про розгляд справи в їхню відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, не заперечують щодо ухвалення заочного рішення.

В судове засідання відповідач не з`явився, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив.

На підставі ст. 280 ЦПК України, враховуючи думку позивача та її представника, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

Судом встановлено, що під час спільного проживання в сторін народилося троє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , відповідно (а.с.6-8).

Згідно копії рішення Путильського районного суду Чернівецької області від 27.08.2014 року, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки стягнуто аліменти на двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі по 600грн. щомісячно до їх повноліття (а.с.5).

З довідок № 379 від 06.06.2022 року та № 682 від 30.08.2022 року, виданих виконавчим комітетом Путильської селищної ради, вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована та проживає разом з неповнолітніми дітьми: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою АДРЕСА_1 , неповнолітні діти знаходяться на її утриманні (а.с.9-10).

Згідно інформації сформованої за допомогою додатку «Реєстр нерухомості», № витягу 553, встановлено, що у власності ОСОБА_2 є у власності земельна ділянка площею 0, 25 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: :01:001:0650 (а.с.16).

З копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статтей 126,133,135 СК України, № 0, вбачається, що батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є ОСОБА_2 , відомості про батька записані відповідно до ст. 126 СК України (а.с.23).

Згідно листів Путильського та Вижницького відділів державної виконавчої служби у Вижницькому районі Чернівецької області № 23.2-18-8478 від 31.10.2022 року та № 23.1-18/30493 від 27.10.2022 року вбачається, що виконавчий лист про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на виконанні у цих відділах не перебувають (а.с 30-31).

Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої ОСОБА_5 судом застосовано наступні норми права:

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Надаючи оцінку дослідженим у судовому засіданні доказам судом встановлено, що батьками неповнолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (повторно) серія НОМЕР_3 (а.с.8).

За змістом положень ст. 180 СК України обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття покладається на батьків. Згідно з «Конвенцією про права дитини», «Декларацією прав дитини» батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу.

Відповідно до ст. 3 ч. 1 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ст. 7 ч. 7, ч. 8 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст. 182 ч. 1, ч. 2 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дітей та платника аліментів, відсутність у останнього інших дітей чи непрацездатних осіб, та Інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1 ЗУ «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 (шести) років; дітей віком від 6 (шести) до 18 (вісімнадцяти) років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до ст. 191 ч. 1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Так, при визначенні розміру аліментів в даному випадку, суд враховує факт проживання дитини з матір`ю, її вік, матеріальний стан позивачки, вартість життя та необхідність здійснення витрат для забезпечення соціально-побутових потреб розвитку, здоров`я дитини. Також судом враховується, те що відповідач не скористався правом відзиву на позов, не надав суду відомості, відповідно до ст. 182 СК України, на підтвердження обставин, які судом могли б бути враховані на підтвердження чи спростування ним доводів позивачки при визначенні розміру аліментів, а відтак суд виходить із вимог ч. 2 цієї статті та вважає, що з відповідача слід стягувати аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову 26.10.2022 року до досягнення дитиною повноліття..

Суд вважає, що у відповідності до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини, і саме такий розмір аліментів сприятиме матеріальному забезпеченню дитини, та створенню належних умов їх фізичного, духовного, інтелектуального, культурного та соціального розвитку.

На підставі викладених обставин, беручи до уваги вимоги ч. 2 ст.182 СК України, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає, що ОСОБА_2 , як батько, має можливість сплачувати на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти у розмірі ј частини усіх видів його заробітку(доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову 26.10.2022 року до досягнення дитиною повноліття.

Статтею 80 ч. 3 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану.

Щодо позовної вимоги про зміну способу стягнення аліментів, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідно до рішення Путильського районного суду Чернівецької області від 27.08.2014 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі по 600грн. щомісячно до їх повноліття.

Позивачка на підставу своїх вимог про зміну способу стягнення аліментів зазначає, що від часу призначення аліментів змінились обставини, за якими вони призначались, а тому розмір аліментів на утримання дітей у 600 грн., на даний час є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей. Відповідач інших неповнолітніх дітей не має. За станом здоров`я здатний забезпечити належне утримання їх дітей.

При цьому будь-яких доказів на підтвердження зміни матеріального стану відповідача чи позивача позовна заява та додані до неї документи не містять.

З досліджених в судовому засіданні доказів наданих позивачкою вбачається, що зміна способу стягнення аліментів може слугувати засобом, методом зміни розміру стягуваних аліментів. Позивачка звертаючись до суду з даним позовом, мала на увазі саме зміну розміру раніше стягуваних аліментів через зміну способу їх стягнення, що вбачається з підстав позову, зазначених позивачем. В той час як підстави для збільшення аліментів на утримання дітей позивачкою не доведені.

Згідно із положеннями ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст.181 СК України).

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

У силу положень ст.ст.183,184 СК України суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі.

Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст.182 СК України, так і положень ст.ст.183,184 СК України.

Частина 1 ст.192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст.181 СК України).

Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

Суд звертає увагу на те, що зміна способу стягнення аліментів (ст.181 ч.3 СК України) і зміна визначеного раніше розміру аліментів (ст.192 ч.1 СК України) є різними правовими інститутами. Водночас, ці інститути тісно пов`язані, зазвичай зміна способу стягнення аліментів тягне і зміну розміру (збільшення, зменшення) раніше обумовлених чи присуджених аліментів, зміна способу стягнення аліментів може слугувати засобом, методом зміни розміру стягуваних аліментів.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач.

При цьому право застосування норми закону належить виключно суду (постанова Верховного Суду України № 6-143цс13 від 05 лютого 2014 року).

Згідно з п.23 вищезазначеної постанови, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Верховним судом України чітко визначені умови зміни вже встановленого розміру аліментів: зміна матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів, що ґрунтується на ст.192 СК України.

Суд звертає увагу на те, що у позовній заяві не міститься жодного посилання на зазначені обставини, зазначено лише, що від часу призначення аліментів змінились обставини, за якими вони призначались і що розмір аліментів, які призначені відповідачу судом, не достатній для повного утримання дітей. Позов ґрунтується цілком на цьому ствердженні, при цьому будь-якого доказу на підтвердження наявності обставин для зміни способу стягнення аліментів позивачкою не надано.

Доводи позовної заяви про те, що зміна способу стягнення аліментів визначає той з батьків, з ким проживає дитина, не заслуговують на увагу, оскільки право визначення способу стягнення аліментів належить виключно суду.

Інші доводи не можуть бути взяті до уваги судом, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Виходячи з вище викладеного, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 у частині зміни способу стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей не підлягають до задоволення.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Тому за правилами ст. 141 ЦПК України при ухваленні рішення з відповідача належить стягнути судові витрати пропорційно до задоволених вимог, що в даному випадку буде складати 992,40 грн.

Відповідно до положень ст. 430 ЦПК України суд допускає рішення до негайного виконання в межах суми аліментів за один місяць.

На підставі ст.ст. 110-112, 113, 114, 180-184, 191,192 СК України, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 89, 141, 258-265, 274-279, 280, 354, 430 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі ј частини усіх видів його заробітку(доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 26.10.2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп. в дохід держави.

Допустити негайне виконання стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення з дня складання повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Чернівецького апеляційного суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Сторони по справі:

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце проживання: с. Слобода-Банилів, Вижницький район, Чернівецька область.

Суддя: Уляна СТЕФАНКО