Дата документу 01.11.2022Справа № 645/3610/21
Провадження № 2/554/2937/2022
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 листопада 2022 року місто Полтава
Октябрський районний суд м. Полтави в складі:
головуючого судді - Шевської О.І.
за участю секретаря судового засідання - Шевченко О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Департаменту служби у справах дітей Харківської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів, встановлення опіки та призначення опікуна,
04.06.2021 року до Фрунзенського районного суду м.Харкова суду надійшла позовна заява Департаменту служби у справах дітей Харківської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів, встановлення опіки та призначення опікуна, в якій прохали позбавити батьківський прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно мальолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .. Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі ј частки всіх видії її доходів, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи від дня предявлення позову до суду і до його повноліття. Встановити над малолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 опіку. Опікуном призначити двоюрідного брата ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Ухвалою судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17.06.2021 року відкрито провадження за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін.
Ухвалою судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 30.11.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
Відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Верховний Суд розпорядженням від 08.03.2022 №2/0/9-22 змінив територіальну підсудність судових справ Фрунзенського районного суду м. Харкова на Октябрський районний суд м. Полтави.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначену справу передано у провадження судді Октябрського районного суду м. Полтави Шевської О.І.
Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 01.07.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду.
Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 26.09.2022 року замінено у справі третю особу з ОСОБА_4 на ОСОБА_2 .
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалась на те, що малолітній ОСОБА_3 перебуває на обліку Служби у справах дітей по Немишлянському району, як такий, що опинився в складних життєвих обставинах.
Зазначені обставини змусили позивача звернутися до суду.
У судове засідання представник позивача не зявилася, надала суду заяву в якій прохала проводити розгляд справи за її відсутності, вимоги підтримала та прохала їх задовольнити.
Відповідач, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового розгляду справи, у судове засідання повторно не з`явилася, причини своєї неявки суду не повідомила, відзив на позов не надавала.
Третя особа, ОСОБА_2 подав заяву в якій прохав проводити розгляд за його відсутності, вимоги заяви прохав задовольнити.
Ураховуючи викладене та те, що позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суддя ухвалила провести заочний розгляд справи на підставі ст. ст. 280-281 ЦПК України.
На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані сторонами належні та допустимі докази окремо та в їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються процесуальними правами, реалізують право на судовий захист; кожна сторона зобов`язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, обов`язок доказування позову лежить на позивачеві; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; зловживання процесуальними правами недопустиме (ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст.ст.12,13,44,76-82ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст.77 ч. 2 ЦПК України). Про задоволення позову рішення може бути прийняте лише за умови обґрунтованості та доведеності позовних вимог ( ст.ст. 89, 263-265 ЦПК України).
Судом встановлено, що малолітній ОСОБА_3 перебуває на обліку Служби у справах дітей по Немишлянському району, як такий, що опинився в складних життєвих обставинах.
Відомості про батька дитини, ОСОБА_3 внесені до актового запису відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України.
Малолітній ОСОБА_3 перебуває на обліку Служби у справах дітей по Немишлянському району, як такий, що опинився у складних життєвих обставинах.
19.04.2018 року, згідно Акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту дитину чи знайдену дитину та її доставку, малолітнього ОСОБА_3 було знайдено на вулиці, неподалік від дому, де він проживав разом з матір`ю, та подалі ОСОБА_3 було доставлено до КЗОЗ «Харківська міська багатопрофільна лікарня № 18».
За інформацією К3О3 «Харківська міська багатопрофільна лікарня № 18», після огляду черговим лікарем та рентгенологічного обстеження, встановлено діагноз: гострий бронхіт, гострий риносинусіт.
Відповідно до інформації КНП «Міська дитяча поліклініка № 15» Харківської міської ради, за даними реєстру дітей, які отримують первину медичну допомогу, декларація про надання первинної медичної допомоги дитині ОСОБА_3 , підписана 3 лікарем КНП «Міська дитяча клінічна лікарня № 19» ХМР.
Згідно інформації КНП «Міська дитяча клінічна лікарня № 19» Харківської міської ради повідомляє, що малолітній ОСОБА_5 мешкає за адресою: АДРЕСА_1 разом із рідним дядею ОСОБА_4 та знаходиться під наглядом фахівців медичного закладу. Рідна мати, ОСОБА_1 , ніколи в медичному закладі не була, дитиною не цікавиться, ліки не купує.
Під час хвороби ОСОБА_6 наглядає дядько. Купує необхідні ліки, виконує усі рекомендації лікаря-педіатра щодо лікування дитини. До лікарні дитина звертається у супроводі дядька. ОСОБА_4 цікавиться станом здоров`я хлопчика.
Адміністрація медичного закладу вважає за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно малолітнього ОСОБА_3 .
Згідно наданої інформації Загальноосвітньої школи I-III ступенів №2 Харківської міської ради Харківської області вбачається, що ОСОБА_5 навчається у закладі з 7 вересня 2017 року. Мати, ОСОБА_1 успіхами сина не цікавиться, батьківські збори не відвідувала жодного разу, допомогу закладу освіти не надає. Мати, не забезпечує дитину всім необхідним для навчального процесу також не відвідує святкові заходи за участю сина. ОСОБА_1 взагалі в закладі не з`являлась.
Вищевказане свідчить про те, що мати злісно ухиляється від виховання та утримання сина. Це свідчить про її байдуже ставлення до своєї дитини, до її долі, розвитку, здоров`я та життю в цілому.
Підстави позбавлення батьківських прав наведені у ст. 164 СК України. Зокрема, п.2 ч.1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківськіх прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов"язків по вихованню дитини.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини.
Відповідно до ст. 6 Декларації прав дитини, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків i, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучити зі своєю матірю.
За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15, 16, 17 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.
Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.
Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц).
Відповідач надав письмову заяву про те, що не заперечує проти позбавленян його батьківських прав, не цікавиться життям доньки, не приймає участі у її вихованні, не надає матеріальної допомоги на її утримання, не відвідує і взагалі не спілкуються з дитиною без поважних причин, що є свідомим ухиленням відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків.
За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідача своїми батьківськими обов`язками щодо дитини є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення його батьківських прав.
З огляду викладеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав відповідача буде відповідати інтересам дитини.
Окрім того, позивач просить суд стягнути з відповідача на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти в розмірі ј частини з усіх видів доходів відповідача щомісячено, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Вказав, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до статті 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей (стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції).
Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.
Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Це положення відбите і в національному законодавстві. Відповідно до ч. 1 ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Таким чином, системний аналіз норм законодавства дає підстави стверджувати, що як матір, так і батько зобов`язані неухильно дотримуватися свого обов`язку щодо утримання та виховання дитини. Відповідно, невиконання зазначеного обов`язку тягне за собою встановлену законом відповідальність.
Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України).
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.
За ч. 2 ст.166 СК України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.
Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Ураховуючи обов`язок батьків утримувати дитину, реальні і розумні потреби дитини в її матеріальному забезпеченні на рівні, необхідному для її розвитку, а також те, що відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, яка, проживаючи з ОСОБА_2 , потребує такої допомоги, суддя вважає справедливим призначення до стягнення з відповідача аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позивачем позову до суду.
Позивач також прохав суд встановити над неповнолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 піклування.
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на даний час проживає в сімї двоюрідного брата ОСОБА_2 , який виявив бажання встановити піклування над своїм братом.
Департаментом служб у справах дітей Службою у справах дітей по Шевченківському району подано Подання про доцільність встанволення піклування над неповнолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та відповіданість його інтересам дитини від 05.09.2022 року за №10-22/634/22, де зазначено, що Служба у справах дітей вважає, що встановлення піклування над ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та призначення ОСОБА_2 піклувальником дитини є доцільним та віддповідає інтересам неповнолітнього.
ОСОБА_3 надав згоду на призначення ОСОБА_2 своїм піклувальником.
Відповідно до висновку про стан здоровя заявника ОСОБА_2 виданим КНП «Міська поліклініка №24» Харківської міської ради, останній має задовільний стан здоровя, протипоказань для опікунства не виявлено.
Згідно медичної довідки про проходження обовязкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів від 31.05.2022 року №862658 ОСОБА_2 протипоказань для встанволенян опікунства не виявлено.
Згідно сертифікату про проходження профілактичного наркологічного огляду від 31.05.2022 за №446522 ОСОБА_2 протипоказань для опікунства не виявлено.
Відповідно до Витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимостей» за №ВР-000224190 ОСОБА_2 станом на 09.08.2022 року до кримінальної відповідальності не притугувався, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває.
Відповідно до податкової декларації, ОСОБА_2 є фізичною особою підприємсцем та має стабільний дохід.
ОСОБА_2 перебуває у шлюбі з ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , актовий запис №970.
Відповідно до Договору купівлі продажу від 31.01.2019 року ОСОБА_7 придбала у власність квартиру АДРЕСА_2 .
ОСОБА_2 має родинні відносини з неповнолітнім ОСОБА_3 , є його двоюрідним братом.
ОСОБА_2 піклується про брата, матеріально його утримує. Між кандидатом в піклувальники та дитиною склалися дружні відносини.
На думку суду подання про призначення опікуном ОСОБА_2 над ОСОБА_8 підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 3 ст. 60 Цивільного Кодексу України суд встановлює опіку над малолітньою особою та піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вони позбавлені батьківського піклування.
За ч. 1 ст. 243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми - сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування.
За ч. 2 вказаної статті цього Кодексу опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.
За ч. 4 ст. 167 СК України якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба або дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини.
Опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.
На підставі ст.141 ЦПК з відповідача підлягає стягненню на користь держави судові витрати по оплаті судового збору у сумі 2977,20 грн..
Керуючись ст. ст. 164, 165 СК України, п.п. 15, 16, 17 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст.ст. 4-10, 12, 13, 17, 18, 76-81, 89, 133, 141, 223, 229, 247, 259, 263-265, 268, 272-273, 280-284, 289, 354-355 ЦПК України, суд
позов Департаменту служби у справах дітей Харківської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів, встановлення опіки та призначення опікуна- задовольнити.
Подання Департаменту служби у справах дітей Харківської міської ради про доцільність встанволення піклування - задовольнти.
Позбавити батьківський прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_9 , на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти в розмірі ј частини з усіх видів доходів відповідача щомісячено, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 04.06.2021 року.
Встановити над неповнолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 опіку.
Опікуном над неповнолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 призначити двоюрідного брата ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Держави судовий збір у сумі 2977,20 грн.
Копію повного судового рішення направити учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні протягом 2 (двох) днів з дня його складання.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 (двадцяти) днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку до Полтавського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відомості про сторін:
відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .
третя особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ., РНОКПП НОМЕР_3 .
Рішення суду виготовлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

З текстом рішення суду можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням.

Суддя О.І.Шевська