24.11.2022 Єдиний унікальний номер 205/2955/21
Провадження № 2-др/205/43/22
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 листопада 2022 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючого судді - Терещенко Т.П.,
за участю секретаря судового засідання Кривозуб О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Коломойця Сергія Володимировича про прийняття рішення щодо розподілу судових витрат за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , про визнання недійсним договору дарування нерухомого майна та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно,
12 жовтня 2022 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська розглянута з винесенням судового рішення цивільна справа №205/2955/21 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , про визнання недійсним договору дарування нерухомого майна та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, яким було відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2
02 листопада 2022 року представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Коломоєць С.В. засобами поштового зв`язку «Укрпошта» направив до суду заяву про приєднання письмових доказів та прийняття рішення щодо розподілу судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, яку було отримано судом 17 листопада 2022 року, та в якій він зазначив, що захист прав та законних інтересів ОСОБА_1 в цій справі здійснювався адвокатом Коломойцем С.В., докази повноваженнь адвоката було надано до матеріалів справи разом з відзивом на позовну заяву, а оскільки ОСОБА_1 та адвокат Коломоєць С.В. не були присутні при проголошенні рішення суду та про прийняте рішення дізнались з офіційного веб-сайту судової влади «Єдиний державний реєстр судових рішень» лише 28 жовтня 2022 року, тому останній день подання документів в якості доказів на підтвердження понесених судових витрат на правничу допомогу адвоката, пов`язаних з розглядом справи, вважає 02 листопада 2022 року.
Позивач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_4 , а також відповідач ОСОБА_3 до суду не з`явилися, були повідомленні про розгляд вищевказаної заяви належним чином, будь-яких заяв чи клопотань від них до суду не надходило.
Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Коломоєць С.В. подав до суду заяву про розгляд справи без його участі.
Враховуючи вищезазначене, суд вважає за доцільне розглянути заяву представника відповідача у вищезазначеній цивільній справі без участі сторін.
Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Вивчивши подану заяву та матеріали справи, суд дійшов таких висновків.
Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Частиною 1 статті 127 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Матеріали справи містять відзив на позовну заяву, поданий до суду представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Коломоєць С.В. в якому зазначено, що орієнтовний розрахунок судових витрат, які відповідач ОСОБА_1 поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи в розмірі складає 6 000 грн., а докази буде надано суду додатково, та долучено до матеріалів справи ордер Серії АЕ №1088993 від 31 серпня 2021 року на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 адвокатом Коломойцем С.В. та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Коломойця С.В. Серії ДП №2951 від 10 серпня 2015 року.
Також у клопотанні про розгляд справи без участі відповідача ОСОБА_1 та його представника від 12 жовтня 2022 року Коломойцем С.В. було зазначено, що відповідачем буде надано докази, у передбачений процесуальним кодексом строк, на підтвердження судових витрат відповідача.
Разом з тим, в матеріалах справи відсутня розписка ОСОБА_1 або його представника - адвоката Коломойця С.В. про отримання ним копії судового рішення у справі.
Враховуючи вищезазначене та вказані представником відповідача ОСОБА_1 причини пропуску строку на подання заяви про приєднання письмових доказів та прийняття рішення щодо розподілу судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, суд дійшов висновку, що строк подання заяви про ухвалення додаткового рішення заявником пропущено з поважних причин, а тому такий строк слід поновити.
Частиною 1 та пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.
Пунктом 2 частини 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що у разі відмови в позові судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.
Відповідно до роз`яснень, наведених у п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 10 підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді регламентовано ЦПК України. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.
Верховний Суд у постанові від 21 січня 2021 року у справі № 280/2635/20 висловив свою позицію про те, що для цілей відшкодування витрат на правову допомогу заявник може використовувати будь-який документ, який свідчить про фактичне понесення таких витрат.
Як вбачається з матеріалів справи, правову допомогу ОСОБА_1 у зазначеній цивільній справі на підставі договору-доручення про надання правової допомоги від 06 березня 2020 року надавав адвокат Коломоєць С.В. свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Серії ДП №2951 від 10 серпня 2015 року та ордер на надання правничої (правової) допомоги Серії АЕ №1088993 від 31 серпня 2021 року.
Згідно із положеннями пп. 2.3.1., п. 4.1. та п. 4.2. вищевказаного договору-доручення про надання правової допомоги від 06 березня 2020 року клієнт зобов`язаний сплатити гонорар адвокату в розмірі та строк погоджені між ними. На визначення розміру гонорару адвоката впливають строки та результати вирішення спірних правовідносин, ступінь важкості справи, обсяг правових послуг, необхідних для досягнення бажаного результату та належного виконання окремих доручень клієнта. Обсяг правової допомоги враховується при визначенні обґрунтованого розміру гонорару. Гонорар адвоката погоджується за взаємною угодою сторін та оформляється додатковою угодою до цього договору.
Так, на підтвердження витрат на правову допомогу представником адвокатом Коломойцем С.В. було надано акт приймання-передачі виконаних робіт від 01 листопада 2022 року, оформлений як додаток до договору-доручення про надання правової допомоги від 06 березня 2020 року, в якому міститься детальний перелік наданих адвокатом послуг на загальну вартість у розмірі 6 000 грн., а також надано довідку №2 про витрати на правничу допомогу адвоката від 01 листопада 2022 року, видану Коржакову С.В. про те, що ним дійсно здійснено витрати на правничу допомогу адвоката за укладеним договором-дорученням про надання правової допомоги від 06 березня 2020 року в розмірі 6 000 грн. за послуги, визначені актом приймання-передачі виконаних робіт від 01 листопада 2022 року.
Крім того, Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у своїй постанові від 16 квітня 2020 року у справі №727/4597/19 зазначив про те, що аналіз спеціального законодавства щодо діяльності адвоката дає право зробити висновок про те, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа, який повинен надати адвокат при оплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форми такого документа. Урахувавши наведене та той факт, що відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката, ВС дійшов висновку, що адвокат може видати клієнту на його вимогу складений у довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо), який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта.
Верховний Суд у постанові від 21 січня 2021 року у справі №280/2635/20 також висловив свою позицію про те, що для цілей відшкодування витрат на правову допомогу заявник може використовувати будь-який документ, який свідчить про фактичне понесення таких витрат.
Також Верховний суд у складі Касаційного адміністративного суду у постановах від 16 травня 2019 року у справі №823/2638/18 та від 13 грудня 2018 року у справі № 816/2096/17 вказав на те, що від учасника справи вимагаються докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, а не докази обґрунтування часу, витраченого фахівцем у галузі права, тому достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії.
Більш того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц зазначила про те, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, слід виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», і такий правовий висновок було зроблено Верховним Судом в постанові від 06 березня 2019 року у справі №922/1163/18.
Матеріалами справи підтверджується факт отримання відповідачем ОСОБА_1 послуг адвоката та понесення ним витрат на правову допомогу в розмірі 6 000 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.
Крім того, слід зазначити, що відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.
Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих адвокатом доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору.
Також при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).
Чинне процесуальне законодавство не обмежує сторін спору жодними нормативними рамками у контексті очікуваного розміру компенсації їхніх витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката. Отже, за умови дотримання визначеної законом процедури попереднього визначення суми судових витрат, а також порядку подання необхідного об`єму доказів на підтвердження понесених витрат, сторона може розраховувати на відшкодування витрат на правничу допомогу в повному розмірі.
Проаналізувавши матеріали справи та заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Коломойця С.В., вирішуючи питання про відшкодування витрат на правничу допомогу при розгляді справи в суді, суд приймає до уваги обставини справи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, також враховує, що співмірність цих витрат позивачем не спростовано, а тому вважає, обґрунтованим стягнення витрат за надання професійної допомоги адвокатом, які поніс відповідач, у зв`язку з чим, дійшов висновку про необхідність задоволення заяви представника відповідача.
Керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 260, 261, 270, 352 ЦПК України, суд
Поновити представнику відповідача ОСОБА_1 адвокату Коломойцю Сергію Володимировичу пропущений строк на подачу заяви про прийняття рішення щодо розподілу судових витрат.
Заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Коломойця Сергія Володимировича про прийняття рішення щодо розподілу судових витрат за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , про визнання недійсним договору дарування нерухомого майна та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) документально підтверджені витрати на професійну правничу (правову) допомогу в розмірі 6 000 грн.
Апеляційна скарга на додаткове рішення може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги, додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Суддя: Т.П. Терещенко