Справа № 168/602/22
Провадження № 2-о/168/38/22
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2022 року смт. Стара Вижівка

Старовижівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Малюти А.В.,

секретаря судового засідання Сулеви Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Дубечненська сільська рада Ковельського району Волинської області, Ковельська районна державна адміністрація Волинської області, про встановлення фактів, що мають юридичне значення,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт належності ОСОБА_2 сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВЛ №0097873 та заповіту, посвідченого секретарем Дубечненської сільської ради від 27 липня 1989 року за р.№51.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 . При житті спадкодавиця склала заповіт на усе своє майно в користь заявника. Спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняв заявник шляхом вступу в управління спадковим майном. Інших спадкоємців немає. Проте при оформленні своїх спадкових прав виникли розбіжності. А саме: у сертифікаті на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0097873, виданому Старовижівською районною державною адміністрацією 12 травня 1997 року, спадкодавець зазначена як « ОСОБА_2 » та у заповіті прізвище спадкодавиці вказано « ОСОБА_3 ». В той час як у свідоцтві про смерть зазначено прізвище « ОСОБА_4 ». Тому просить суд встановити факт належності ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , сертифікату на право на земельну частку (пай) та заповіту.

У судове засідання заявник не з`явився. Подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Заяву підтримує та просить її задовольнити.

Представники заінтересованих осіб в судове засідання не з`явилися. Подали заяви, кожен зокрема, про розгляд справи без їхньої участі. Заяву визнають.

Враховуючи, що в судове засідання всі учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заяву належить задовольнити з таких підстав.

Відповідно до пункту 6 частини 2 статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що має юридичне значення.

Згідно частини 3 статті 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до частини 2 статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше.
Згідно з пунктом 12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж.
Відповідно листа Верховного Суду України від 01 січня 2012 року "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до пункту 6 частини 1 статті 256 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.
Судом з досліджених матеріалів справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 (а.с.12). Постійно проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 . До складу спадкового майна входить право на земельну частку (пай) (а.с.16).

При житті 07 липня 1989 року ОСОБА_2 склала заповіт на усе своє майно в користь заявника ОСОБА_1 . Проте в заповіті прізвище спадкодавиці зазначено « ОСОБА_3 » (а.с.13).

Крім цього в сертифікаті на право на земельну частку (пай), виданому Старовижівською районною державною адміністрацією 12 травня 1997 року на підставі розпорядження голови Старовижівської районної державної адміністрації від 21 березня 1997 року № 88, зареєстрованому в Книзі реєстрації сертифікатів 12 травня 1997 року за № 863 прізвище спадкодавиці зазначено також « ОСОБА_3 » (а.с.14).

Тому нотаріусом заявнику було відмовлено в оформленні права власності в зв`язку з розбіжностями в написанні прізвища спадкодавиці в заповіті та сертифікаті на право на земельну частку (пай).

Із копії свідоцтва про смерть спадкодавиці встановлено, що її прізвище « ОСОБА_4 »(а.с.12).

Із копій державного акту на колективну власність та списків громадян КСП «Полісся» Старовижівського району Волинської області, які включені до державного акту на право колективної власності на землю під №11значиться « ОСОБА_2 » (а.с.21-24).

Із довідки відділу Держгеокадастру від 09 грудня 2021 року вбачається, що в КСП «Полісся» Старовижівського району Волинської області ОСОБА_2 має право на земельну частку (пай) згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0097873, виданого Старовижівською районною державною адміністрацією на підставі розпорядження голови Старовижівської райдержадміністрації від 21 березня 1997 року № 88, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 863 від 12 травня 1997 року (а.с.15).

Проте, з довідки об`єднаного трудового архіву сіл, селища Старовижівської селищної ради від 20 жовтня 2021 року № М-276/01.15, вбачається, що в 1955-1972 роках в колгоспі ім.Ілліча с..Дубечне Старовижівського району Волинської області працювала ОСОБА_2 (а.с.18-19). Крім цього, з довідки об`єднаного трудового архіву сіл, селища Старовижівської селищної ради від 19 жовтня 2021 року № М-275/01.15 вбачається хронологія перейменування колгоспу ім.Ілліча в КСП «Полісся», а потім в СВК «Полісся» (а.с.20).

Відповідно до довідок виконавчого комітету Дубечненської сільської ради Волинської області (а.с.25, 37) ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживала на території Дубечненської сільської ради Ковельського району Волинської області. Інших осіб з аналогічним прізвищем, ім`ям та по батькові та датою народження на території сільської ради не проживали та не проживають. Заповіт від ОСОБА_2 виконавчим комітетом сільської ради не посвідчувався. Натомість 27 липня 1989 року за реєстровим номером 51 було посвідчено заповіт від ОСОБА_2 .

Із витягу зі спадкового реєстру вбачається, що 14 лютого 2006 року заведена спадкова справа , номер у спадковому реєстрі 38789250, ім"я заповідача ОСОБА_2 (а.с.36).

З відповіді Ковельської районної військової державної адміністрації Волинської області (а.с.22) вбачається, що внесення виправлень до сертифікату на право на земельну частку (пай) не передбачено (а.с.22).

З представлених письмових доказів, суд встановив, що факт належності документів померлій ОСОБА_2 знайшов своє підтвердження.

Як встановлено в судовому засіданні, підтвердження фактів, що мають юридичне значення заявнику необхідне для подальшої реалізації свого законного права на спадщину.

За таких обставин справи, враховуючи, розбіжності у документах, які унеможливлюють використання заявником їх для реалізації свого права на спадщину, суд дійшов висновку про наявність передбачених законом правових підстав для задоволення заяви.

Відповідно до частини сьомої статті 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись статтями 5, 12, 13, 81, 247, 258, 263-265, 294, 315, 319, 354 ЦПК України,

суд

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Дубечненська сільська рада Ковельського району Волинської області, Ковельська районна державна адміністрація Волинської області, про встановлення фактів, що мають юридичне значення - задовольнити.

Встановити, що сертифікат на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0097873, виданий « ОСОБА_2 » на підставі розпорядження голови Старовижівської районної державної адміністрації від 21 березня 1997 року № 88 та зареєстрований у Книзі сертифікатів на право на земельну частку (пай) 12 травня 1997 року за №863, належить ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановити, що заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Дубечненської сільської ради народних депутатів Старовижівського району Волинської області 27 липня 1989 року за реєстровим №51 від імені « ОСОБА_2 » на ім`я « ОСОБА_1 » належить ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А.В.Малюта