25.11.2022 Єдиний унікальний номер 932/2357/22
Провадження № 2/205/3168/22
У Х В А Л А

25 листопада 2022 року м. Дніпро

Суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Терещенко Т.П., ознайомившись із матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини,

В С Т А Н О В И В:

24 листопада 2022 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла вищезазначена цивільна справа на підставі ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 вересня 2022 року про передання справи за підсудністю.

Частиною 2 статті 32 ЦПК України передбачено, що справа, передана з одного суду до іншого в порядку встановленому ст. 31 ЦПК України, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Відповідно до загальних приписів процесуального права, у разі зміни складу суду, розгляд справи починається спочатку, за винятком випадків передбачених ЦПК України.

Дослідивши зміст поданої позовної заяви та додані до неї документи, вважаю, що позовна заява ОСОБА_1 підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України та має недоліки, що перешкоджають вирішенню питання про відкриття провадження у справі.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити найменування суду першої інстанції, до якого подається заява.

Однак, у позовній заяві зазначена невірна назва суду: замість «Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська», куда позивач вперше звертався до суду із вказаною позовною заявою, вказано «Бабушкінський районний суд».

Пунктом 2 частини 3 статті 175 ЦПК України передбачено, що позовна заява повинна містити також поштовий індекс, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

У порушення зазначених вимог закону, позивачем не зазначено його поштовий індекс та адресу електронної пошти, а також усю вищевказану інформацію зазначену в п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України відповідача, а якщо вказана інформація невідома позивачу, про це потрібно зазначити.

Згідно із п. п. 4, 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

В позовній заяві позивач, окрім позовної вимоги про розірвання шлюбу, просить також визначити місце проживання дитини.

Зазначені позовні вимоги не є однорідними, так як не взаємопов`язані між собою, регулюються різними нормами права і вирішення позовних вимог про розірвання шлюбу не залежить від вирішення позовних вимог про визначення місця проживання дитини. Крім того, спільний розгляд, різних не взаємопов`язаних між собою позовних вимог, може ускладнити вирішення справи, а тому, позивачу необхідно уточнити зміст позовних вимог.

Також частинами 4, 5 статті 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» у разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом.

Всупереч положенням п. 6 ч. 4 ст. 175 ЦПК України, ст. 19 СК України позовна заява не містить відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору, а саме, в матеріалах позовної заяви відсутні докази звернення позивача до органу опіки та піклування для визначення місця проживання дитини.

Правовий висновок щодо обов`язковості подання висновку органу опіки та піклування при розгляді судом спорів цієї категорії, а також про необхідність попереднього звернення до органу опіки та піклування для вирішення спору міститься у постанові Верховного Суду від 17.01.2019 року по справі № 638/18531/16-ц.

У порушення зазначених вимог зміст та матеріали позовної заяви не містять відомостей щодо звернення позивача до відповідної служби у справах дітей в частині визначення місця проживання дитини, про які зазначено у позовних вимогах. Разом із тим, звертаючись з цим позовом до суду, позивачем не зазначено про висновок відповідного органу опіку та піклування щодо розв`язання спору між батьками про визначення місця проживання дитини.

Також позивачем не зазначено у позовній заяві про докази, які характеризують батьків і їх відношення до дитини, а саме: наявність довідки та характеристики з місця роботи і місця проживання, інші документи, що характеризують поведінку за місцем роботи і за місцем проживання сторін, а також акти обстеження житлових умов батьків, на предмет визначення місця проживання дитини.

В позовній заяві позивач жодним чином не обґрунтовує чи відповідає найвищим інтересам дитини визначення місця проживання з ним, чим це підтверджується.

Крім того, при розгляді такого спору обов`язковим є залучення органу опіки і піклування та надання ним відповідного висновку, а позивачем у справі вказаний орган не залучено.

Більш того, частиною 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір сплачується за подання позовної заяви немайнового характеру у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (992 гривні 40 копійок станом на час подання позову позивачем).

Згідно із ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Проте позивачем не виконано зазначені вимоги закону, оскільки з позовної заяви ОСОБА_1 встановлено, що вона містить дві позовні вимоги немайнового характеру, за які судовий збір слід сплачувати як за дві самостійні позовні вимоги, але позивачем до позовної заяви додано документ на підтвердження сплати судового збору у розмірі 992 гривні 40 копійок, тобто лише за одну вимогу немайнового характеру.

Тому позивачу необхідно доплатити ще за одну вимогу немайнового характеру у розмірі 992,40 грн.

Також відповідно до положень ч. 1 ст. 177 ЦПК України позивачу слід додати до виправленої позовної заяви її копію та копії всіх документів, що додаються до неї та для інших сторін.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 розділу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Додержання процесуальної форми і змісту позовної заяви є однією з обов`язкових вимог національного законодавства, що забезпечує право на звернення до суду та порушення судом провадження у справі.

Отже, вищевказані вимоги закону позивачем не виконані, таким чином, згідно із ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити.

Оскільки при вирішенні питання про відкриття провадження у справі встановлено, що позовна заява не відповідає вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України, позовна заява ОСОБА_1 підлягає залишенню без руху з метою надання позивачу строку, що не перевищує десяти днів з дня отримання ним копії ухвали, усунути зазначені недоліки.

Керуючись ст. ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків, який не перевищує десяти днів з дня отримання ним копії ухвали, інакше заява буде вважатися неподаною і повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Т.П. Терещенко

.