Дата документу 16.11.2022
Справа № 334/8123/17
Провадження № 6/334/97/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2022 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Бредіхіна Ю.Ю.,

за участю секретаря Младенова М.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про скасування обмеження виїзду за кордон,

установив:

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 січня 2019 року по справі № 334/8123/17 було задоволено подання державного виконавця Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області про обмеження виїзду за межі України ОСОБА_1 як особи, що має невиконані зобов`язання, покладені на неї судовим рішенням, тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , до виконання покладених на неї зобов`язань. Задовольняючи подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ухвалою від 15.01.2019р., суд виходив з того, що боржник ухиляється від виконання зобов`язань за декількома рішеннями судів, які перебувають на примусовому виконанні у Вознесенівському відділі державної виконавчої служби у м. Запоріжжі в межах зведеного виконавчого провадження, зокрема, за відкритими ВП №№ 50608760, 46959039, 50066969, 50067032, 52790446, 52970169.

ОСОБА_1 подано заяву про скасування вказаного обмеження в обґрунтування, якої вона вказала про те, що 05.11.2020 року нею досягнуто домовленості із кредитором ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про врегулювання кредитної заборгованості.

Крім того, 15.11.2022 року боржником ОСОБА_1 досягнуто аналогічної домовленості із іншим кредитором ТОВ «Фінансова компанія «Інновація», що підтверджується повідомленням кредитора №1311 від 15.11.2022 року про відсутність у нього претензій до боржника.

Відповідно до чч. 13 ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Згідно із п. 5 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

За своїм змістом словосполучення "ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)", вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» та у п. 19 ч. 3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», означає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Отже, єдиною підставою для встановлення чи збереження тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України є наявність рішення, що підлягає примусовому виконанню..

Судом встановлено, що на момент розгляду заяви боржника у ОСОБА_1 відсутні неврегульовані чи непогашенні боргові зобов`язання для забезпечення виконання, яких до неї застосовано обмеження у праві виїзду з країни.

Керуючись ст. 258, 259, 260, 441 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Скасувати обмеження відносно ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) у праві виїзду за межі України, встановлене ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15.01.2019 року у справі №334/8123/17.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ю.Ю. Бредіхін