Справа № 165/4190/21
Провадження № 2/165/270/22
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2022 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Василюка А.В.,

за участю секретаря Навроцької М.Р.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

за результатами розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нововолинську цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментам,

встановив:

03 листопада 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментам.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що з 22 березня 2013 року з відповідачем ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі. ІНФОРМАЦІЯ_1 у цьому шлюбі народилася дочка ОСОБА_3 . Зазначає, що 11 січня 2018 року між нею та відповідачем було укладено нотаріально завірений договір про проживання, виховання дітей та сплату аліментів. Пунктом 4.1 Договору сторони обумовили та встановили розмір, строки та порядок виплати аліментів на утримання їх спільної дочки. Відповідно до п. 1.3 договору місцем проживання дитини визначено місце проживання матері ОСОБА_1 , а платником аліментів є батько дитини відповідач. Пунктом 4.2 договору передбачено, що аліменти, які сплачується платником складається з : виплати у вигляді грошової суми, розмір якої за домовленістю сторін становить 50% від суми офіційного доходу платника. Згідно з п.4.3 договору, виплата аліментів здійснюється платником щомісячно, не пізніше 25 числа поточного місяця за минулий місяць і сторони обумовили, що кошти будуть сплачуватися платником шляхом їх перерахування на поточний рахунок. 18 вересня 2019 року рішенням Нововолинського міського суду Волинської області їх шлюб був розірваний. Зазначає, що відповідач не виконує зобов`язання за договором та не сплачує аліменти на утримання дочки. Як наслідок, 06 червня 2019 року приватний нотаріус Ушакова Ю.А. видала виконавчий напис, яким запропоновала відповідачу задоволити вимоги стягувача ОСОБА_1 по аліментах за період з січня 2018 року по січень 2019 року включно. На даний час виконавчий документ перебуває на примусовому виконанні. Попри це, з лютого 2019 року відповідач продовжує ухилятися від сплати аліментів. Також зазначає, що відповідач працює в Державному пожежно-рятувальному загоні Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Волинській області, а тому отримує високий дохід. В період з лютого 2019 року по червень 2021 року відповідач заборгував всього 173 416,33 грн. аліментів, розмір яких вирахувано на підставі довідок про його дохід №18, №36, №186. 06 серпня 2021 року вона направила претензію відповідачу з проханням сплатити заборгованість в добровільному порядку, яка залишена ним поза увагою. З підстав обумовлених ст.610, ст.629 ЦК України, просить суд стягнути з ОСОБА_2 в свою користь 173 416,33 грн. заборгованості за договором між батьками про проживання, виховання дітей та сплату аліментів на дітей від 11 січня 2018 року та судові витрати у справі.

12 липня 2022 року позивач ОСОБА_1 подала до суду відповідь на відзив в якому зменшила розмір заявлених позовних вимог до 159 984,81 грн. (а.с. 65-68). На підтвердження позовних вимог зазначила, що дійсно з відповідача стягувалися аліменти в користь його бувшої дружини ОСОБА_4 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , однак з досягненням повноліття останнім, а саме ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягнення аліментів припинилося. Також пояснила, що дочка проживає лише з нею і вона забезпечує її розвиток і виховання, що стверджується квитанціями про оплату навчання в школі Соробан та курсів англійської мови.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 позов підтримала, просила його задоволити з підстав викладених у ньому. Додатково зазначила, що з лютого 2019 року відповідач не сплачує аліментів, розмір яких визначений в договорі за їх спільною домовленістю (а.с.38).

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов визнав частково. Розмір аліментів перевищує мінімальний рекомендований розмір аліментів і для нього є непомірним. 10 червня 2022 року він надіслав позивачу пропозицію про зміну умов договору, в якій запропонував визначити розмір стягуваних аліментів до законодавчо визначеного, а саме 1/4 частки від його заробітку, однак позивач залишила його пропозицію без реагування. Покликання ОСОБА_1 на визначення місця проживання дитини з нею в договорі як на доказ проживання дочки з позивачем, вважає безпідставними, в період з січня 2018 року по січень 2019 року дочка проживала з ним і перебувала на його утриманні, а стягуваних за виконавчим написом нотаріуса аліментів за період з січня 2018 року по січень 2019 року був більш ніж достатнім для забезпечення базових потреб дитини. Враховуючи викладені обставини, вважає, що найбільш справедливим і розумним варіантом, який збалансовує інтереси сторін і відповідатиме якнайкращим інтересам дочки, буде стягнення з нього аліментів за спірний період з лютого 2019 року по червень 2021 року в розмірі ј від його доходу, тобто в сумі 79 992,41 грн. У судовому засіданні відповідач підтвердив, що довідки про отримані ним суми заробітної плати відповідають дійсності. Свої заперечення на позов виклав у відзиві та запереченні на відповідь на відзив (а.с.52-53,70). У судових дебатах відповідач ОСОБА_2 зменшені позовні вимоги визнав повністю, не заперечив щодо стягнення з нього заборгованості по аліментам за період з лютого 2019 року по червень 2021 року включно.

Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

У судовому засіданні встановлено, що сторони у справі з 22 березня 2013 року перебувавали у зареєстрованому шлюбі (а.с.14).

У цьому шлюбі народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.13).

Рішенням Нововолинського міського суду від 18 вересня 2019 року шлюб між сторонами був розірваний (а.с.15).

Аліменти на утримання дитини це форма участі батька або матері, що проживає окремо від дитини, в її утриманні, яка сплачується в грошовій формі на періодичній основі. За правовою природою аліментні зобов`язання-це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачували щомісячно. Аліменти на утримання дитини сплачуються протягом всього часу, коли один з батьків проживає окремо від дитини, до досягнення дитиною повноліття (ст. 180СК України).

Відповідно до ст.180, ст.181 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Відповідно до положень ст. 189 СК України, батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується. У разі невиконання одним із батьків свого обов`язку за договором аліменти з нього можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Стягнення заборгованості за аліментами відповідно до статті 194 СК України не стосується правовідносин, що виникли, оскільки стягуються або за наявності виконавчого листа або в порядку, визначеному статтею 187 СК України, в той час як у цій справі заявлено про стягнення аліментів на підставі укладеного між батьками договору.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд в своїй постанові від 21 серпня 2018 року по справі № 127/24670/15-ц.

11 січня 2018 року між ОСОБА_2 ОСОБА_1 був укладений нотаріально завірений договір про проживання, виховання дітей та сплату аліментів (а.с.16-17). Пунктом 4.1 цього договору сторони обумовили і встановили розмір, строки та порядок виплати аліментів на утримання їх спільної дочки. Відповідно до п. 1.3 договору місцем проживання дитини визначено місце проживання матері ОСОБА_1 , а платником аліментів є батько дитини відповідач ОСОБА_2 . Пунктом 4.2 договору передбачено, що аліменти, які сплачується платником складається з виплати у вигляді грошової суми, розмір якої за домовленістю сторін становить 50% від суми офіційного доходу платника. Згідно з п.4.3 договору, виплата аліментів здійснюється платником щомісячно, не пізніше 25 числа поточного місяця за минулий місяць і сторони обумовили, що кошти будуть сплачуватися платником шляхом їх перерахування на поточний рахунок.

Сторони в судовому засіданні підтвердили, що вищезазначений договір на час розгляду справи в суді є чинним.

У зв`язку з невиконанням відповідачем аліментних зобов`язань за вищевказаним договором, виконавчим написом нотаріуса №1422 від 06 червня 2019 року запропоновано відповідачу ОСОБА_2 сплатити ОСОБА_1 58 960,13 грн. заборгованості, що виникла в період з 11 січня 2018 року по 31 січня 2019 року включно (а.с.18).

Внаслідок повторного невиконання умов договору, позивач ОСОБА_1 надіслала відповідачу ОСОБА_2 претензію на суму 173 416,31 грн. (а.с.19), однак кошти останнім так і не були сплачені. У судовому засіданні відповідач підтвердив, що у спірний період він не сплачував щомісячні платежі, однак не погодився з розміром нарахованої заборгованості.

Розрахунок заборгованості по аліментах в розмірі 159 984,81 грн., який наданий позивачем підтверджується довідками з Державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС у Волинській області (місця роботи ОСОБА_2 ) №62 від 31 травня 2022 року №63 від 31 травня 2022 року та №58 від 27 травня 2022 року (а.с.54-56), у яких чітко зазначено періоди та розміри нарахованих та виплачених відповідачу коштів заробітної плати в спірний період.

Заперечення ОСОБА_2 з приводу того, що розмір аліментів за договором від 11 січня 2018 року перевищує законодавчо мінімальний та гарантований розмір аліментів та є непосильним для відповідача, суд не бере до уваги, оскільки саме батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, а суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини, яка має право відповідно до ст.8 ЗУ "Про охорону дитинства" на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Оскільки сторони в договорі обумовили місце проживання дитини та розмір стягуваних аліментів і такий договір як самими сторонами так і судом, не змінений та не скасований, тому всі твердження ОСОБА_2 є необгрунованими.

Приймаючи до уваги те, що відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а відповідач не сплачуючи за щомісячні платежі порушив його істотні умови, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за договором від 11 січня 2018 року по сплаті аліментів на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в період з лютого 2019 року по червень 2021 року включно.

З урахуванням положень ст.141 ЦПК України, суд також стягує з відповідача ОСОБА_2 в дохід держави 1599,85 грн. судового збору.

Також, з відповідача ОСОБА_2 в користь позивача ОСОБА_1 підлягають стягненню 4000 грн. витрат понесених на професійну правничу допомогу адвоката та підтверджених документально (а.с.25-29,74-76), розмір яких на думку суду є обгрунтованим, співмірним ціні позову та складності справи.

Керуючись ст.12, ст.13, ст.81, ст.89, ст.141, ст.259, ст.263, ст.264, ст.265, ст.268, ЦПК України, на підставі ст.180, ст.181, ст.189, ст.196 Сімейного кодексу України, ст.509 ст.526, ст.610, ст.626, ст.628 ЦК, суд

ухвалив:

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , 159 984 (сто п`ятдесят дев`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят чотири) грн. 81 коп. заборгованості за договором від 11 січня 2018 року по сплаті аліментів на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в період з лютого 2019 року по червень 2021 року включно.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , 4000 (чотири тисячі) грн. витрат на правничу допомогу адвоката.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в дохід держави 1599 (одна тисяча п`ятсот дев`яносто дев`ять) грн. 85 коп. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін у справі:

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 );

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 ).

Повний текст рішення виготовлено 24 листопада 2022 року.

Головуючий суддя підпис А.В. Василюк