Ухвала

21 листопада 2022 року

м. Київ

справа № 760/10443/20

провадження № 61-9990ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Фаловської І. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 07 липня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа - Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа - Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 2021 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом

від 12 жовтня 2005 року, видане на ім`я ОСОБА_2 , зареєстроване у реєстрі за № 2-2352, посвідчене державним нотаріусом Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори Русіною Н. О. на 1/3 частку спадкового майна, яке складається з жилого будинку, що знаходиться у

АДРЕСА_1 , що належав померлому на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Дев`ятою Київською державною нотаріальною конторою 15 червня 1990 року Р №4-4465, зареєстрованого в КМ БТІ 13 серпня 1990 року за № 29614.

Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом

від 12 жовтня 2005 року, видане на ім`я ОСОБА_3 , зареєстроване у реєстрі за № 2-2347, посвідчене державним нотаріусом Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори Русіною Н. О. на 1/3 частку спадкового майна, яке складається з жилого будинку, що знаходиться в

АДРЕСА_1 , що належав померлому на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Дев`ятою Київською державною нотаріальною конторою 15 червня 1990 року Р № 4-4465, зареєстрованого в КМ БТІ 13 серпня 1990 року за № 29614.

Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом

від 12 жовтня 2005 року, видане на ім`я ОСОБА_1 , зареєстроване у реєстрі за № 2-2342, посвідчене державним нотаріусом Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори Русіною Н. О. на 1/3 частку спадкового майна, яке складається з жилого будинку, що знаходиться в

АДРЕСА_1 , що належав померлому на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Дев`ятою Київською державною нотаріальною конторою 15 червня 1990 року Р №4-4465, зареєстрованого в КМ БТІ 13 серпня 1990 року за № 29614.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Київського апеляційного суду від 07 липня 2022 року рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 2021 року скасовано та постановлено у справі нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа - Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

12 жовтня 2022 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 07 липня 2022 року в указаній справі, в якій заявник просить скасувати оскаржуване судове рішення і залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Ухвалою Верховного Суду від 31 жовтня 2022 року касаційну скаргу було залишено без руху.

11 листопада 2022 року на адресу Верховного Суду надійшли матеріали на усунення недоліків касаційної скарги.

Касаційна скарга на вищевказані судові рішення надійшла з пропуском строку на касаційне оскарження, передбаченого статтею 390 ЦПК України.

У касаційній скарзі заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення з посиланням на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки копію постанови Київського апеляційного суду від 07 липня 2022 року заявницею отримано вперше лише 08 вересня 2022 року. На підтвердження вказаного суду надано відповідні докази.

Відповідно до частин другої, третьої статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Перевіривши доводи клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження зазначених судових рішень та додані до касаційної скарги матеріали, суд вважає, що наявні підстави для поновлення цього строку, оскільки причини його пропуску є поважними, зокрема, касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення такого судового рішення.

За частиною першою статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.

Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу. Якщо разом з касаційною скаргою подано заяви чи клопотання, суд в ухвалі про відкриття касаційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданих заяв чи клопотань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

У касаційній скарзі заявник посилається на пункт 1 частини другої

статті 389 ЦПК України, зокрема, зазначає про неврахування судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні висновків щодо застосування:

- частини 4 статті 267 ЦК України у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 706/1272/14-ц та у постанові Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 906/190/19;

- частин 1, 2 статті 1220, частини 1 статті 1241, частини 5 статті 1268 ЦК України у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 21 січня 2020 року у справі № 396/2046/18, від 30 серпня 2020 року у справі № 584/639/19 та від 08 вересня 2021 року у справі № 206/2703/19.

Отже, наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

У разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.

Керуючись статтями 389, 390, 394, 395, 402 ЦПК України, Верховний Суд

у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного суду від 07 липня 2022 року.

Відкрити касаційне провадження у даній справі.

Витребувати з Солом`янського районного суду міста Києва цивільну справу № 760/10443/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа - Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Сердюк

С. Ю. Мартєв

І. М. Фаловська