Справа № 128/909/22
РІШЕННЯ

Іменем України

24 листопада 2022 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Бондаренко О.І.

секретаря судового засідання Літневської А.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовною заявою акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, -

ВСТАНОВИВ:

АТ КБ «Приват Банк» звернулося до Вінницького районного суду Вінницької області з позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, мотивуючи свої вимоги тим, що з метою отримання банківських послуг ОСОБА_3 звернувся до АТ КБ «Приват Банк», де підписав заяву б/н від 11.01.2012, згідно якої отримав кредит вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_3 помер.

У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором, станом на день смерті, ОСОБА_3 мав заборгованість в сумі 8888 грн. 39 коп., яка складається з заборгованості за тілом кредиту.

Спадкоємцями, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Позивачем 25.10.2021 на адресу відповідачів було направлено лист претензію, згідно якої позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано.

За наведених обставин позивач просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором від 11.01.2012 в сумі 8888 грн. 39 коп., а також понесені ним судові витрати.

На вказану позовну заяву представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Виноградським А.П. надано відзив, в якому сторона відповідача заперечує щодо задоволення позовних вимог з наступних підстав.

11.01.2012 ОСОБА_3 , який є сином ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , було підписано Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк».

ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкодавець помер.

За даними позивача станом на дату смерті заборгованість спадкодавця перед Банком становить 8 888,39 грн., яка, на його думку, підлягає стягненню з відповідачів.

Згідно ст. 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

За приписами ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід п обов`язків (спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інші: (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що на; спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема, права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день особи, або день, з якого вона оголошується померлою.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не- прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава України «Здійснення права на спадкування») та оформлення спадщини (глава України «Оформлення права на спадщину»).

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ст. 1268 ЦК України).

Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України).

Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права влад встановленому законом порядку.

Оскільки зі смертю боржника зобов`язання по поверненню кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми ст. 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми.

Так, згідно ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

Відповідно до ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частиною другою та третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Відповідно до правових висновків, наведених у постанові Верховного Суду від 22.01.2020 у справі № 306/2000/16-ц та постанові Верховного Суду від 04.02.2021 справі № 587/381/15-ц, при вирішенні спору про стягнення зі спадкоємців коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого і нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника.

Як вбачається з документів, долучених позивачем до позовної заяви, позивачем отримано відповідь Вінницької районної державної нотаріальної контори від 28.07.2021, у якій зазначалось, що спадкоємці померлого ОСОБА_3 із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не зверталися та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «Приват Банк».

Також, згідно з матеріалами справи, 25.10.2021 позивач направив відповідачу ОСОБА_1 лист-претензію з вимогою про погашення заборгованості за кредитним договором.

Однак, в матеріалах даної справи відсутні відомості про те, що відповідачка отримала вказаний лист від позивача, а також Реєстр поштових відправлень від 21.10.2021 не містить відомостей про адресу, на яку такий лист-претензія було правлено.

Відтак, позивачем не дотримано вимог статті 1281 ЦК України щодо пред`явлення вимоги до спадкоємців у встановлений строк та спосіб, оскільки вимога була направлена через вісім місяців після відкриття спадщини, а докази отримання такої вимоги відповідачами відсутні у матеріалах справи.

Щодо кола спадкоємців позивач у позовній заяві приходить до помилкового висновку, відповідно до якого спадкоємцями померлого ОСОБА_3 є відповідачі, які, на думку Банку, постійно проживали із спадкодавцем час відкриття спадщини.

Таке твердження ґрунтується виключно на спільному місці реєстрації спадкодавця та спадкоємців. Натомість, жодних доказів їх спільного проживання на час відкриття спадщини позивачем не надано.

У той же час, у постановах Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 471/601/17 (провадження № 61-38452ск18), від 10 квітня 2020 року у справі № 355/832/17 провадження № 61-27212св19), від 19 травня 2021 року у справі № 937/10434/19-ц, зроблено висновок про те, що державна реєстрація у житловому будинку сама по собі не є беззаперечним доказом його постійного проживання на момент смерті за адресою реєстрації.

Син відповідача за зареєстрованим місцем проживання не мешкав, в Анкеті-заяві від 11.01.2012 зазначається інше місце проживання: АДРЕСА_1 , а місцем смерті є смт Олександрівка, м. Чорноморськ, Одеська область. Зазначене підтверджується і довідкою від 03.08.2022 № 2-1-230, згідно з якою спадкодавець за зареєстрованим місцем проживання фактично не проживав, а проживав за адресою: АДРЕСА_2 .

За чинним законодавством спадкоємці, що прийняли спадщину, повинні виконати боргові зобов`язання в межах дійсної вартості майна, одержаного ними у спадщину. Вартість спадщини визначається на час відкриття спадщини.

Отже, умовою відповідальності спадкоємця за боргами спадкодавця є факт прийняття спадщини.

Аналогічні роз`яснення надані в абз. 2 п. 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року, де зазначено, що з

урахуванням положення ст. 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Натомість, позивачем не доведено, що саме відповідачами прийнято спадщину у встановленому законом порядку.

За змістом наведених вище норм права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. Тобто, у разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.

Як було зазначено вище, при вирішенні спору про стягнення зі спадкоємців коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь - якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги покладенням на спадкоємців обов`язку сплатити заборгованість не зазначив та не надав жодного доказу про наявність у спадкодавця будь-якого спадкового майна, яке б входило до складу спадкової маси на час відкриття спадщини, його переліку та вартості, що унеможливлює стягнення, оскільки, як уже зазначалося, спадкоємець зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного в спадщину.

В свою чергу представником позивача надано відповідь на відзив на позовну заяву, в якому сторона позивача зазначає наступне.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. ст. 608, 1218, 1219 ЦК України у зв`язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривно пов`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини і не припинилися у наслідок його смерті.

За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять іншої особи її спадкоємців; таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржників за зобов`язанням.

Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом має право відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини.

Виходячи із вищенаведеного, спадкоємці Позичальника мали право подати заяву про прийняття або про відмову від спадщини у строк з 03.02.2021 по 03.08.2021.

В даному випадку спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Згідно ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 № 1382-ІУ, реєстрація це внесення інформаціїд о Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце

перебування фізичної особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції.

Відповідно до абз.3 п.3 роз`яснень постанови Пленуму ВСУ України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця.

Верховний Суд у своїй Постанові від 16.05.2018 у справі №336/3968/16-ц про стягнення заборгованості за кредитним договором висловив правову позицію: місце реєстрації особи за однією

адресою із спадкодавцем дає підстави для висновку про належність спадщини спадкоємцеві з часу її відкриття. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від

спадщини до нотаріальної контори.

Матеріали справи не містять відомостей, що відповідачі подававали заяви нотаріусу про відмову від спадщини, принаймні, у процесуальних документах від відповідачів доказів того, що вони подавали такі заяви немає.

За змістом ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем

відкриття спадщини.

Таким чином, відповідач прийняв спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого Позичальника.

Спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, так як Відповідач не відмовився від спадщини у

передбачені цивільним законодавством строки, а саме: 6 місяців від дня відкриття спадщини.

При цьому, позивач зазначає, що згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Частиною 1 статті 1282 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, що відповідає його частці у спадщині.

Відповідно до ч. 2 ст. 1282 ЦК України вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

Згідно з другим абзацом ч. 2 ст. 1282 ЦК України у разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Станом на дату смерті заборгованість Позичальника перед Банком за кредитним договором за позовними вимогами та відповідно, розмір ціни позову складає 8888,39 грн. і не викликає сумнівів, що і звичайні побутові речі, як спадок, вартують не менше ціни позову 8888,39 грн.

Враховуючи викладене, сторона позивача просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_4 в судове засідання 24.11.2022 надала суду заяву, в якій просила справу розглянути в її відсутінсть, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Виноградський А.П. в судове засідання 24.11.2022 надав заяву, в якій просив розгляд справи проводити у відсутність відповідача, щодо задоволення позовних вимог позивача заперечує та просить відмовити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, попередньо надавши суду заяву про розгляд справи в його відсутність.

Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, взявши до уваги відзив на позовну заяву та відповідь на нього, вважає, що в задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приват Банк» слід відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що з метою отримання банківських послуг ОСОБА_3 звернувся до АТ КБ «Приват Банк», де підписав заяву б/н від 11.01.2012, згідно якої отримав кредит вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с. 30 - 60).

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_3 помер в смт Олександрівка Одеської області (а.с. 65).

У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором, станом на день смерті, ОСОБА_3 мав заборгованість в сумі 8888 грн. 39 коп., яка складається з заборгованості за тілом кредиту (а.с. 9 - 19).

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на час відкриття спадщини були зареєстровані з померлим ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 59 - 64).

Позивачем 25.10.2021 на адресу відповідачів було направлено лист претензію, згідно якої позивач пред`явив свої вимоги (а.с. 67 - 71).

Згідно довідки Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області №2-1-230 від 03.08.2022 (а.с. 126) ОСОБА_3 на день смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , але фактично не проживав; фактично проживав за адресою: АДРЕСА_2 .

Оглядом спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_3 (а.с. 95 - 121) встановлено, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 від прийняття спадщини після смерті свого сина ОСОБА_3 відмовились та на неї не претендують.

Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ч.2 статті 1054 та ч.2 статті 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Відповідно до ст. 608 ЦК України, зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконано іншою особою.

Згідно ч.1 ст. 1282 спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Позивач в своєму позові зазначає, що спадкоємцями в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . На підтвердження даної обставини Банк посилається на копії паспортів позичальника та відповідачів, де зазначено одну й ту саму адресу зареєстрованого місця проживання.

Однак, суд дійшов висновку, що сам факт реєстрації місця проживання відповідачів за однією адресою із спадкодавцем на час відкриття спадщини не є належним та допустимим доказом того, що саме відповідачі є спадкоємцями, враховуючи що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовилися від прийняття спадщини після померлого сина.

Крім того, оскільки боржник помер, то відповідати перед АТ КБ «Приват Банк» на підставі ст. ст. 1281,1282 ЦК України за борги спадкодавця має спадкоємець у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто, у разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. При вирішенні спору про стягнення з спадкоємців коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Під час судового розгляду не знайшли свого підтвердження обставини того, що відповідачам було достовірно відомо про наявність боргу сина перед АТ КБ «Приват Банк» та він відмовився від його сплати одноразовим платежем.

Позивачем не надано достатньо належних і допустимих доказів на підтвердження того, що хтось із спадкоємців вступив у спадщину та що спадкодавцю за життя взагалі належало будь-яке рухоме чи нерухоме майно та його вартість.

Крім того, спадкова справа після померлого ОСОБА_3 була заведена на підставі претензії банку.

За таких обставин, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з урахуванням всіх обставин та матеріалів справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог АТ КБ «Приват Банк» та ухвалює рішення про відмову у задоволенні позову.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд відмовляє також і у задоволенні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору, сплаченого при зверненні до суду.

Керуючись ст. ст. 16, 526, 527, 530, 608, 1050, 1054, 1282 ЦК України, ст. ст. 4, 10, 76, 128, 224, 264, 265, 268, 273 - 274 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.І. Бондаренко