Проваження № 22-ц/824/9194/2022 Доповідач апеляційна інстанція- Савченко С.І.
П О С Т А Н О В А

іменем України

17 листопада 2022 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії судів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Савченка С.І., суддів Ігнатченко Н.В., Мережко М.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду м.Києва від 22 лютого 2022 року у справі за позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м.Києві до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей Подільської районної у м.Києві державної адміністрації про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

В провадженні Подільського районного суду м.Києва перебуває вказана цивільна справа за позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м.Києві до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей Подільської районної у м.Києві державної адміністрації про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Провадження у справі відкрите ухвалою судді від 25 квітня 2019 року.

22 вересня 2020 року відповідач ОСОБА_1 подав відзив на позовну заяву, а 21 лютого 2022 року відповідач подав клопотання про поновлення строку для подання відзиву.

Ухвалою Подільського районного суду м.Києва від 22 лютого 2022 року у задоволенні клопотанння ОСОБА_1 про поновлення строку для подання відзивувідмовлено, відзив залишено без розгляду.

Не погодившись із вказаною ухвалою, відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду щодо відмови у поновленні строку для подання відзиву і прийняти нове рішення, яким поновити цей строк, посилаючись на незаконність і необгрунтованість ухвали, невідповідність висновків суду обставинам справи. Скарга мотивована хибністю висновків суду про відсутність поважних причин для повновлення процесуальних строків щодо подачі відзиву, оскільки він не отримував ні ухвали суду про відкриття провадження, ні копії позову. Дізнашись про наявність справи із сайту «Судова влада України» він з метою ознайомлення зі справою подав клопотання і справа відкладена на 24 березня 2020 року. Однак із 12 березня 2020 року запроваджено карантину зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), а тому він не зміг своєчасно ознайомитися зі справою і подати відзив, зробивши це 18 вересня 2020 року, що судом не враховано.

Позивач Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м.Києві подав відзив на апеляційну скаргу, де вказав, що суд першої інстанції прийняв

- 2 -

законне і обгрунтоване рішення і правомірно відмовив у повноленні строку з огляду на його пропуск і відсутність поважних причин для його поновлення, а доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є безпідставними і надуманими, не грунтуються на вимогах закону, не спростовують висновків суду.

Інші учасникиі правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

Згідно приписів ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанціїпро відмову поновити або продовжити пропущений процесуальний строк (п.10 ч.1 ст.353 ЦПК) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справиздійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Зазначеним вимогам судова ухвала в оскаржуваній частині не відповідає.

Відмовляючи у поновлені процесуального строку, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що наведені відповідачем ОСОБА_1 доводи щодо неотримання ним копії ухвали суду про відкриття провадження та копії позовної заяви із додатками є необґрунтованими, а тому відзив відповідачем ОСОБА_1 подано з пропуском строку, встановленого ухвалою суду про відкриття провадження від 25 квітня 2019 року.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками судді, які не грунтуються на вимогах процесуального закону та є передчасними.

Відповідно до положень ст.174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, якими є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Згідно приписів ч.7 ст.178 ЦПК України відзив подається у строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом (ч.1 ст.120 ЦПК України).

Згідно ч.1 ст.126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Відповідно до ч.1 ст.127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Судом встановлено, що ухвалою судді Подільського районного суду м.Києва від 25 квітня 2019 року відкрите провадження у даній справі та ухвалено проводити розгляд справи

- 3 -

за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.Судове засідання у справі призначене на 14 листопада 2019 року о 11-00 годині. Відповідачу роз'яснено право у 15-денний строк з дня вручення копії даної ухвали подати відзив на позовну заяву.

Також судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 не отримав ні копії ухвали про відкриття провадження, ні копії позову. Такі відомості у матеріалах справи відсутні.

Матеріалами справи також підтверджується, що відповідачем ОСОБА_1 07.11.2019 року було подане до суду клопотання про відкладення розгляду справи, в якому він, крім того, просив надіслати на його адресу копію позовної заяви із додатками, яких він не отримував, та надати йому можливість ознайомитися з матеріалами справи.

Суд копію позовної заяви із додатками ОСОБА_1 не направив.

Відповідач ОСОБА_1 22 вересня 2020 року подав відзив на позовну заяву, а 21 лютого 2022 року відповідач подав клопотання про поновлення строку для подання відзиву.

За таких обставин з огляду на неотримання відповідачем копії ухвали про відкриття провадження та копії позову, що унеможливлювало своєчасне подання відзиву і як наслідок дотримання строків його подачі, суд прийшов до помилкових висновків про відсутність поважних причин пропуску строку на подання відзиву.

Окрім того, відповідно до приписів ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та ч.4 ст.10 ЦПК України суд застосовує Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

Так згідно п.1 ст.6 Конвенції кожен має право на справедливий … розгляд його справи упродовж розумного строку … судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Право на справедливий судовий розгляд, закріплене в п.1 ст.6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя, в тому числі щодо доведеності перед судом своєї позиції по суті спору. При цьому Україна, як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Водночас ЄСПЛ у своїх рішеннях, здійснюючи тлумачення положень Конвенції, неодноразово наголошував, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи аргументи та докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (п.26 рішення ЄСПЛ від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України»).

Аналіз наведених рішень ЄСПЛ свідчить про те, що п.1 ст.6 Конвенції гарантує справедливий судовий розгляд не тільки позивачу, а й іншій стороні - відповідачу.

З огляду на встановлені обставини відмова у поновленні строку подання відзиву очевидно та поза всяким розумним сумнівом ставить відповідача в гірше счтановище порівняно з позивачем.

Згідно ст.379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З викладених вище підстав колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала підлягає до скасування у зв`язку із порушенням норм процесуального права, яке призвело до постановлення помилкової ухвали, а справа направляється для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Водночас апеляційний суд не вбачає підстав для вирішення в апеляційній інстанції

- 4 -

питання поновлення строку, що належить до компетенції сужду першої інстанції.

Згідно п.2 ч.1 ст.389 ЦПК України ухвали суду першої інстанції про відмову поновити або продовжити пропущений процесуальний строкпісля їх перегляду в апеляційному порядку та постанови апеляційних судів за результатами такого переглядукасаційному оскарженню не підлягають.

Керуючись ст.ст.259, 374, 379, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

Ухвалу Подільського районного суду м.Києва від 22 лютого 2022 року скасувати справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає згідно п.2 ч.1 ст.389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: