Справа № 372/1070/22
Провадження № 2-930/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2022 року Обухівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Сташків Т.Г.,

при секретарі Тищенко І.Д.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

представник відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

02.05.2022 року ОСОБА_4 (далі - позивач, ОСОБА_4 ) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач, ОСОБА_2 ), в якому просить визнати квартиру АДРЕСА_1 об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та визнати за позивачем право власності на 1/2 частину вказаної квартири, а також покласти на відповідача судові витрати.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що 24.09.2011 року він уклав шлюб з відповідачем, який розірвано рішенням Обухівського районного суду Київської області від 10.09.2020 року у справі № 372/1128/20. У шлюбі у сторін народились діти: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Під час шлюбу, 27.12.2013 року за спільні кошти подружжя придбало квартиру АДРЕСА_1 , яка оформлена на відповідача.

Посилаючись на вказані обставини, та на те, що відповідач добровільно здійснити поділ вказаної квартири відмовляється, на підставі ст.ст. 355, 368, 372 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), ст.ст. 60, 61, 63, 68-71 Сімейного кодексу України (далі СК України) позивач звернувся до суду з указаним позовом.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 26.05.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження за правилами загального позовного провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, призначено у справі підготовче судове засідання на 14.06.2022 року, задоволено клопотання позивача про витребування доказів та витребувано в ОСОБА_2 належним чином засвідчені копії правовстановлюючих документів (свідоцтво про право власності, договір купівлі-продажу) на квартиру АДРЕСА_1 .

У відзиві на позовну заяву, який надійшов до суду 14.06.2022 року, відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Відзив обґрунтований тим, що доводи позивача є безпідставними з огляду на те, що за час спільного проживання подружжя, крім спірної квартири, придбали ще автомобілі, а саме: у 2012 році - PEUGEOT 207, 2012 року випуску, вартістю 22 тис. доларів США, який зареєстрований на ім`я позивача; у 2019 році - SUBARU ХV, 2018 року випуску, який зареєстрований на ім`я позивача. Фактично після розірвання шлюбу відбувся поділ майна подружжя: позивачу залишись у власність автомобілі, а відповідачу спірна квартира. Комунальні послуги за квартиру оплачувала відповідач. Крім того, спірну квартиру було придбано за кошти батьків відповідача.

28.06.2022 року до суду надійшла відповідь позивача на відзив, у якій він просить визнати спірну квартиру об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та в порядку поділу спільного сумісного майна визнати за позивачем право власності на 1/2 частину квартири, а також зазначає, що договору про поділ майна чи шлюбного договору сторони не укладали; фактичного поділу майна подружжя законодавством України не передбачено; згоди щодо поділу майна сторонами не досягнуто; при зверненні до суду з позовом про поділ майна подружжя законодавство не передбачає обов`язкового здійснення заходів досудового врегулювання спору. Крім того, відповідачем не доведено факт внесення нею особистих коштів за спірну квартиру, а саме коштів батьків відповідача; позивачем було отримано позику у розмірі 65 072 грн. за договором позики з ТОВ «ГлобалЛоджик» від 10.04.2013 року № 281, укладеним позивачем з метою внесення цих коштів для придбання спірної квартири; внески за договором про участь у Фонді фінансування будівництва № 63479 від 13.04.2012 сплачувались коштами позивача, який працював та мав стабільний заробіток.

07.07.2022 року ОСОБА_2 подала до суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_4 , у якій просить визнати право особистої приватної власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 ; визнати спільним майном подружжя автомобілі PEUGEOT 207, 2012 року випуску, та SUBARU ХV, 2018 року випуску; стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 1/2 частину середньоринкової вартості вказаних автомобілів, що становить 453 375 грн.; стягнути з судовий збір у розмірі 4 533 грн. 75 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у підтвердженому розмірі.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 07.07.2022 року матеріали зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання рухомого майна спільною сумісною власністю подружжя повернуто без розгляду.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 15.07.2022 року заяву представника позивача ОСОБА_4 адвоката Ленської Т.І. про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задоволено, накладено арешт на об`єкт нерухомого майна, а саме: квартиру загальною площею 85,6 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Заборонено органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав, зокрема, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції реєстрації, здійснювати дії з відчуження, оформлення, переоформлення та державної реєстрації, реєстраційні дії, пов`язані з реєстрацією та перереєстрацією речових прав на нерухоме майно, заборонити внесення будь-яких змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вчинення відчуження в примусовому порядку (в порядку виконавчого провадження, виконавчих написів та інших дій) щодо квартири загальною площею 85,6 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_2 .

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 04.08.2022 року у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_3 про об`єднання справ відмовлено.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 05.09.2022 року закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та призначено цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити з підстав, викладених у позові та відповіді на відзив.

Відповідач та її представник у судовому засіданні просили відмовити у задоволенні позову в повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позов.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду показав, що він є батьком відповідача ОСОБА_2 , позивач та відповідач у справі перебували в зареєстрованому шлюбі та під час шлюбу його донька придбала квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . Оскільки грошей для придбання квартири у його доньки не вистачало, вони з дружиною надали їй кошти у сумі 42 000 доларів США, які отримали від продажу належної їм квартири та поклали у банку на рахунок доньки.

Свідок ОСОБА_8 суду показала, що вона є матір`ю відповідача ОСОБА_2 , позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 2011 по 2020 рік, за час спільного проживання з ОСОБА_4 її донька придбала квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . Вказала, що оскільки коштів на придбання квартири у доньки не вистачало, то вони з чоловіком подарували доньці 42 000 доларів США, які були отримані внаслідок продажу належної їм квартири.

Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що рішенням Обухівського районного суду Київської області від 10.09.2020 року у справі № 372/1128/20 розірвано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , зареєстрований 24.09.2011 року виконавчим комітетом Української міської ради Обухівського району Київської області, актовий запис № 82.

Згідно з копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.12.2013 року № 15572731 ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 , виданого 27.12.2013 року державним реєстратором прав на нерухоме майно реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції Братко К.І.

Відповідно до копії довідки Акціонерного товариства Акціонерного комерційного банку «Аркада» від 15.05.2020 року № 1385/7/1 ОСОБА_2 уклала договір про участь у Фонді фінансування будівництва № 63479 від 13.04.2012 року на інвестування квартири АДРЕСА_3 (поштова адреса АДРЕСА_4 ), на виконання умов якого ОСОБА_2 за рахунок особистих коштів внесла загальну суму 571 665 грн. 48 коп., що становить 100 % вартості вимірних одиниць об`єкта інвестування.

Згідно з копією довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 31.05.2022 року ОСОБА_9 оціночна вартість об`єкта оцінки - квартири АДРЕСА_1 становить 2 388 744 грн. 87 коп.

Відповідно до копії договору купівлі-продажу квартири від 05.04.2012 року ОСОБА_7 продав ОСОБА_10 квартиру АДРЕСА_5 за 295 937 грн. 00 коп.

Згідно з ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

При цьому конструкція норми ст. 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом з тим зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24.05.2017 року у справі № 6-843цс17, постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06.02.2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05.04.2018 року у справі № 404/1515/16-ц, постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 року у справі № 372/504/17.

У ч. 1 ст. 61СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно зі ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ч. 1 ст. 69 СК України).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

У п.п. 22-24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання.

До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб (ч. 4 ст. 65 СК України).

Отже, спільне майно подружжя за відсутності домовленості між ними, слід ділити порівну, з урахуванням обставин, що мають значення у справі, призначення речей, їх фактичного перебування у володінні одного з подружжя та намірів щодо володіння та використання майна кожним з подружжя.

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст.ст. 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Згідно зі ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою.

Відповідно до пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу відповідно до частин другої та третьої статті 325 ЦК України, можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Судом установлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 24.09.2011 року по 10.09.2020 року.

У період шлюбу 27.12.2013 року подружжям було придбано квартиру АДРЕСА_1 (свідоцтво про право власності № НОМЕР_1 , видане 27.12.2013 року державним реєстратором прав на нерухоме майно реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції Братко К.І.), право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_2 .

Виникнення режиму спільної сумісної власності подружжя на все придбане за час шлюбу майно презюмується, доки інший з подружжя не довів іншого.

Судом встановлено, що спірна квартира придбана сторонами за час шлюбу, подружжя мало спільний бюджет на час придбання спірного майна, домовленості про відступлення від рівності часток у спільній власності між ними не було.

Відповідач, заперечуючи факт належності спірної квартири на праві спільної сумісної власності подружжя, посилається на те, що зазначена квартира придбана виключно за її кошти, отримані від батьків, а тому є її особистою власністю.

Так, відповідач зазначає, що спірну квартиру було придбано нею за власні кошти, що підтверджується копією довідки Акціонерного товариства Акціонерного комерційного банку «Аркада» від 15.05.2020 року № 1385/7/1, про те, що ОСОБА_2 уклала договір про участь у Фонді фінансування будівництва № 63479 від 13.04.2012 року на інвестування спірної квартири, за яким ОСОБА_2 за рахунок особистих коштів внесла загальну суму 571 665 грн. 48 коп., що становить 100 % вартості вимірних одиниць об`єкта інвестування. Крім того, на підтвердження придбання квартири за власні кошти, які їй надали батьки, відповідач надала копію договору купівлі-продажу квартири від 05.04.2012 року, за яким ОСОБА_7 продав ОСОБА_10 квартиру АДРЕСА_5 за 295 937 грн. 00 коп.

Разом з тим, згідно з копією довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 31.05.2022 року ОСОБА_9 оціночна вартість об`єкта оцінки спірної квартири становить 2 388 744 грн. 87 коп., що значно перевищує вартість об`єкта інвестування за договором про участь у Фонді фінансування будівництва № 63479 від 13.04.2012 року на інвестування спірної квартири.

При цьому позивач зазначає, що спірна квартира була придбана за спільні кошти подружжя, оскільки у період шлюбу, у тому числі під час інвестування та придбання спірної квартири, позивач працював та мав стабільний заробіток, внески за договором про участь у Фонді фінансування будівництва № 63479 від 13.04.2012 сплачувались за рахунок коштів позивача. Крім того, позивач уклав з ТОВ «ГлобалЛоджик» договір позики від 10.04.2013 року № 281, за яким отримав у позику 65 072 грн. з метою внесення цих коштів для придбання спірної квартири.

Стосовно договору купівлі-продажу квартири від 05.04.2012 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , на який посилається відповідач як на доказ надання їй грошових коштів батьками, то суд вважає, що цей договір не є доказом придбання спірної квартири саме за грошові кошти, отримані за вказаним договором, оскільки відсутні докази передання відповідачу цих коштів та оплати вартості спірної квартири саме за ці грошові кошти. Крім того, спірну квартиру було придбано шляхом внесення періодичних платежів як об`єкт інвестування, а не шляхом внесення одноразового платежу, при цьому грошових коштів у розмірі 295 937 грн. 00 коп. недостатньо для оплати вартості спірної квартири в розмірі 571 665 грн. 48 коп., яка вказана у договорі про участь у Фонді фінансування будівництва № 63479 від 13.04.2012 року.

Окрім цього, суд зазначає, що свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які допитані у судовому засіданні, є батьками відповідача, а також їх покази не підтверджуються жодними доказами.

З огляду на зазначене, суд вважає, що відповідачем не спростовано презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте за час шлюбу, що є її процесуальним обов`язком.

Інших належних та допустимих доказів придбання спірної квартири за особисті кошти відповідачем не надано.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.ст. 77-81, 89 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, сукупність наданих сторонами на розгляд суду доказів свідчить про те, що джерелом набуття спірної квартири були спільні сумісні кошти та спільна праця подружжя. Відповідач належних та допустимих доказів для спростування презумпції спільної сумісної власності подружжя та придбання спірного майна виключно за її особисті кошти, надані їй батьками, не надала.

Відтак, суд вважає встановленим, що право власності на спірну квартиру сторонами набуто за час перебування у шлюбі і щодо такого майна має місце презумпція спільності права власності подружжя, тому суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав, передбачених ст.ст. 60, 61, 63, 65, 69-71 СК України, ст.ст. 368, 372 ЦК України, для задоволення позову.

За приписами ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Так, позивачем понесені в якості судових витрат витрати зі сплати судового збору в розмірі 7 443 грн., що підтверджується квитанцією № 0.0..1 від 26.04.2022 року.

Оскільки суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 7 443 грн. сплаченого ним судового збору.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 60, 61, 63, 65, 69-71 Сімейного кодексу України, ст.ст. 368, 372 Цивільного кодексу України, ст.ст. 12, 13, 77, 78, 81, 141, 142, 200, 263-265, 267, 273, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задовольнити.

Визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 .

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя: визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 витрати зі сплати судового збору в розмірі 7 443 (сім тисяч чотириста сорок три) грн. 00 коп.

Позивач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_6 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_6 .

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.Г. Сташків