РІШЕННЯ

Іменем України

11.11.2022 року м.Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді Мартинишин М.О.

з участю секретаря Оверко Я.Б

розглянувши у підготовчому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку квартири

та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 ,

з участю третьої особи: приватного нотаріуса Левченко Людмили Гордіївни

про визначення часток в праві спільної сумісної власності та визнання права власності на спадкове майно -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання права власності на частку квартири та просила визнати за нею право власності на 3/4 частки в квартирі АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 свої вимоги мотивують тим, що вона є спадкоємцем першої черги за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач є дочкою померлого ОСОБА_3 , яка також є спадкоємцем першої черги за законом. Після смерті спадкодавця ОСОБА_3 залишилось нерухоме майно у вигляді 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 відповідно до Договору довічного утримання від 25.10.2006 року після смерті відчужувача ОСОБА_4 .

26.05.2021 року вона звернулася до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Левченко Людмили Гордіївни із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_3 . На підставі цієї заяви заведена спадкова справа №6/2021.

12.10.2021 року із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса звернулася відповідач.

У відповідь на її заяву від 12.11.2021 року про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 , на частку квартири АДРЕСА_1 , нотаріус її повідомила, що із наданих нею правовстановлюючих документів не можна визначити склад спадкового майна, а саме яка частка квартири АДРЕСА_1 належала спадкодавцю ОСОБА_3 . Тому нотаріусом її роз`яснила, що слід звернутися до суду за визначенням складу спадкового майна, яке належало ОСОБА_3 та/або визнання права власності в порядку спадкування.

Оскільки на підставі Договору довічного утримання від 25.10.2006 року її належить 1/2 частки вказаної квартири, як частка в спільній сумісній власності подружжя. А інша 1/2 частка спірної квартири є спадковим майном після смерті спадкодавця ОСОБА_3 і підлягає спадкуванню двома його спадкоємцями нею та відповідачем відповідно по 1/4 частині.

Таким чином, з врахуванням викладеного вважає, що визнанню за нею підлягає право власності на 1/2 частки квартири, як її частки у спільній сумісній власності подружжя та 1/4 частки в порядку спадкування після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , а всього разом її належить 3/4 частки зазначеної квартири. У зв`язку з чим, просить первісний позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 подала до суду зустрічний позов про визначення часток в праві спільної сумісної власності та визнання права власності на спадкове майно та просила визначити, що частка спадкодавця ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також іншого співласника ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в праві спільної сумісної власності у квартирі АДРЕСА_1 є рівними та становлять по 1/2 частині кожному та визнати за нею право власності на спадкове майно: 1/4 частки в квартирі АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 свої вимоги мотивують тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько ОСОБА_3 , після смерті якого залишилось рухоме та нерухоме майно, яке успадковується нею та його дружиною ОСОБА_5 .

За життя ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було укладений договір довічного утримання від 25.10.2006 року, згідно якого після смерті останньої право власності на квартиру АДРЕСА_1 переходить у власність набувачів ОСОБА_3 та ОСОБА_5 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 відчуджувач ОСОБА_4 померла, у зв`язку з чим право власності на 1/2 частки даної квартири перейшло до її батька.

За життя спадкодавця, ОСОБА_3 частки у праві спільної сумісної власності на вказану квартиру не визначалися.

Після смерті її батька нею було подано заяву про прийняття спадщини до нотаріуса, яким було відкрито спадкову справі, а саме до приватного нотаріуса Левченко Людмили Гордіївни, якою було надано її відповідь за вих. № 46/02-14 від 09.09.2022 року про неможливість визначення складу спадкового майна, а саме яка частка квартири АДРЕСА_1 належала ОСОБА_3 . ЇЇ було роз`яснено право на звернення до суду за визначенням складу спадкового майна.

Виходячи із законодавчо встановленої рівності часток кожного із співвласників спільної сумісної власності, відсутності іншої домовленості між ними вважає, що частка спадкодавця в праві спільної сумісної власності на квартиру становить Ѕ, з яких половина має відійти її а інша частина ОСОБА_5 . У зв`язку з чим, просить зустрічний позов задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою судді від 23.12.2021 року відкрито провадження у справі та визначено розглядати таку в порядку загального позовного провадження.

17.10.2022 року ухвалою, постановленої судом, не виходячи до нарадчої кімнати, занесеної до журналу судового засідання, зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним позовом.

Представник позивача в підготовче засідання не з`явився, однак подав до суду заяву від 17.10.2022 року, з якої видно, що вона просить справу заслухати у її відсутності, первісний позов підтримує повністю, а зустрічний позов визнає повність та просить їх задоволити.

Представник відповідач в підготовче засідання не з`явився, однак подав до суду заяву від 17.10.2022 року, з якої видно, що він просить справу заслухати у його відсутності, зустрічний позов підтримує повністю, а первісний позов визнає повність та просить їх задоволити.

Третя особа у підготовче засідання не з`явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила, хоча належним чином була повідомлена про день, час та місце слухання справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

За таких обставин, зважаючи на те, що представники сторін визнали позовні вимоги, суд приходить до висновку про можливість ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, не здійснюється.

Дослідивши подані докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються, приходить до висновку, що позови підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було укладений договір довічного утримання від 25.10.2006 року/а.с.7-9/, згідно якого після смерті останньої право власності на квартиру АДРЕСА_1 перейде у власність набувачів ОСОБА_3 та ОСОБА_5

ІНФОРМАЦІЯ_3 відчуджувач ОСОБА_4 померла/а.с.10/, у зв`язку з чим право власності по Ѕ часки даної квартири перейшло до ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер/а.с.5/, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_2 від 12.05.2021 року

Відтак, ОСОБА_1 (дружина померлого) до ОСОБА_2 (донька померлого) є спадкоємцями першої черги за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За життя спадкодавця, ОСОБА_3 частки у праві спільної сумісної власності на вказану квартиру не визначалися.

Натомість сторонам приватним нотаріусом Левченко Людмилою Гордіївною надано відповіді за вих. №71/02-14 від 19.11.2021 року та вих. № 46/02-14 від 09.09.2022 року про неможливість визначення складу спадкового майна, а саме яка частка квартири АДРЕСА_1 належала ОСОБА_3 та було роз`яснено сторонам право на звернення до суду за визначенням складу спадкового майна, яке належало ОСОБА_3 та/або визнання права власності в порядку спадкування.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

В силу п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника.

Виходячи із змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Зважаючи на вимоги ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його .

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1 ст. 1220 ЦК України). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч.1ст. 1221 ЦК України).

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Крім того, згідно із положеннями ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст.1259 ЦК України.

Статтею 1261 ЦК України визначено, що діти спадкодавця та той з подружжя, що його пережив і батьки, відносяться до першої черги спадкоємців за законом.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст. 1269 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Згідно ч. 1, ч. 3 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до першого речення ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Частиною 1 статті 1 Першого протоколу доКонвенції про захист прав людини і основоположних свободкожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно статті 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 ЦК України.

Приписами ч. 2 ст. 372 Цивільного кодексу України, встановлена презумпція рівності часток у праві спільної сумісної власності, а саме: вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки померлого у спільному майні (п. 224 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України).

У відповідності до роз`яснень, наданих у Постанові Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 року № 20, - частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними (п. 5).

Відповідно до роз`яснень, наданих у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», - у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду.

Згідно правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, закріпленої в п. 3.4. Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 24-753/0/4-13 від 16.05.2013р., де зазначено, що відповідно до ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належному на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільного права та інтересів є визнання права, припинення дії, яка порушували право. Суд може захистити цивільне право і інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до ч. 3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Враховуючи зазначені сторонами причини подання позову, керуючись положеннями діючого законодавства України, а також визнання представником ОСОБА_2 персіного позову та представником ОСОБА_1 зустрічного позову, яке не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позовні вимоги за первісним позовом та зустрічним позовом повністю обґрунтованими та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.4, 5, 76, 77, 79, 80, 83, 95, 141, 200, 223, 247, 259, 263-265, 268, 273, 353 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку квартири задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на 3/4 частки в квартирі АДРЕСА_1 .

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , з участю третьої особи: приватного нотаріуса Левченко Людмили Гордіївни про визначення часток в праві спільної сумісної власності та визнання права власності на спадкове майно задоволити.

Визначити, що частка спадкодавця ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також іншого співласника ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в праві спільної сумісної власності у квартирі АДРЕСА_1 є рівними та становлять по 1/2 частині кожному.

Визнати за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) право власності на спадкове майно: 1/4 частки в квартирі АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ,

Відповідач: ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживанняАДРЕСА_3 .

Третя особа: приватний нотаріуса Левченко Людмила Гордіївна, місцезнаходження: АДРЕСА_4 .

Дата складення повного судового рішення - 16.11.2022 року.

Суддя Мартинишин М.О.