Справа № 629/340/22
09 листопада 2022 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Богун О.О.
за участю секретаря Буточкіній М.К.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в залі суду у місті Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, інфляційних витрат та процентів за прострочення строку повернення позики,-
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення боргу, інфляційних витрат та процентів за прострочення строку повернення позики.
В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 29.05.2020 між ним та ОСОБА_2 було укладено нотаріально посвідчений договір позики грошових коштів серії бланка НОІ та номер бланка 584882, зареєстрований приватним нотаріусом ХМНО Малік О.В. у реєстрі за №401.
Відповідно до зазначеного договору позики Позивач передав Відповідачу грошові кошти у сумі 162904 (сто шістдесят дві тисячі дев`ятсот чотири) гривні 68 копійок, що на день укладання даного правочину за офіційним курсом НБУ (26,82 грн. за 1 дол. США) становило 6074 (шість тисяч сімдесят чотири) доларів США.
Відповідач у свою чергу зобов`язувався повернути отримані від Позивача грошові кошти на умовах, визначених даним договором.
Згідно п. 4 Договору позики від 29.05.2020 Відповідач зобов`язувався повернути позичені грошові кошти у строк до 15.11.2021 включно, із розбивкою платежів щомісячно, починаючи з 15.06.2020 та відповідно до 15.11.2021 по 337,45 (триста тридцять сім доларів 45 центів) доларів США.
Пунктом 5 даного Договору передбачено, що повернення грошових коштів повинно бути здійснено у місті Харкові шляхом особистої передачі Відповідачем грошових коштів Позивачу. За домовленістю сторін сплата часток позики мала підтверджуватися відповідними розписками Позивача про одержання грошових коштів від Відповідача. Дані розписки Позивач мав віддавати Відповідачу щоразу після отримання відповідного платежу.
Позика мала вважатися повернутою у момент отримання Позивачем від Відповідача грошових коштів, з одночасним підтвердженням цього акту письмовою заявою Позивача, справжність підпису на якій засвідчується нотаріально (п. 6 Договору).
У разі неповернення у строк зазначеної суми позичених грошових коштів, Відповідач зобов`язувався сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України, тобто несплачену суму основного боргу та 3 (три) проценти річних від простроченої суми.
Станом на дату подання даної позовної заяви Позивач не отримав жодної грошової суми від запозичених Відповідачу грошових коштів, не складав та не підписував жодної розписки про отримання запозичених коштів, у зв`язку з чим просить суд стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 29.05.2020 у розмірі 162904,68 ( сто шістдесят дві тисячі дев`ятсот чотири) гривні 68 копійок, з урахуванням інфляційних втрат у розмірі 3 107,88 (три тисячі сто сім) гривень 88 копійок та процентів за прострочення строку повернення позики у розмірі 883,70 (вісімсот вісімдесят) гривень 70 копійок, а всього 166 895,58 грн. (сто шістдесят шість тисяч вісімсот дев`яносто п`ять) гривень 58 копійок.
У судове засідання позивач не з`явився, надав заяву з проханням слухати справу у його відсутність, на задоволені позову наполягав.
Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не скористалася правом надання відзиву на позов, у зв`язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав.
Судом встановлено, що 29.05.2020 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено нотаріально посвідчений договір позики грошових коштів серії бланка НОІ та номер бланка 584882, зареєстрований приватним нотаріусом ХМНО Малік О.В. у реєстрі за №401. (а.с. 10-11).
Відповідно до зазначеного договору позики ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 162904 (сто шістдесят дві тисячі дев`ятсот чотири) гривні 68 копійок, що на день укладання даного правочину за офіційним курсом НБУ (26,82 грн. за 1 дол. США) становило 6074 (шість тисяч сімдесят чотири) доларів США.
ОСОБА_2 у свою чергу зобов`язувався повернути отримані від ОСОБА_1 грошові кошти на умовах, визначених даним договором.
Згідно п. 4 Договору позики від 29.05.2020 Відповідач зобов`язувався повернути позичені грошові кошти у строк до 15.11.2021 включно, із розбивкою платежів щомісячно, починаючи з 15.06.2020 та відповідно до 15.11.2021 по 337,45 (триста тридцять сім доларів 45 центів) доларів США.
Пунктом 5 даного Договору передбачено, що повернення грошових коштів повинно бути здійснено у місті Харкові шляхом особистої передачі ОСОБА_2 грошових коштів ОСОБА_1 . За домовленістю сторін сплата часток позики мала підтверджуватися відповідними розписками Позивача про одержання грошових коштів від Відповідача. Дані розписки Позивач мав віддавати Відповідачу щоразу після отримання відповідного платежу.
Позика мала вважатися повернутою у момент отримання Позивачем від Відповідача грошових коштів, з одночасним підтвердженням цього акту письмовою заявою Позивача, справжність підпису на якій засвідчується нотаріально (п. 6 Договору).
Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч.2 ст.509 ЦК України).
Зобов`язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч.1 ст.598 ЦК України), та ці підстави зазначені в ст.ст. 599, 600, 601, 604-609 ЦК України, та за відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).
Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання.
Згідно зі змістом ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 ЦК).
Як передбачено ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з вимогами ст.1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Згідно з правовими позиціями, викладеними в постанові Верховного Суду України від 18.09.2013 року по справі №6-63цс13, у спорі про стягнення боргу за договором позики, розписка за своєю суттю є документом, який підтверджує укладення договору позики, а також засвідчує отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.
Доказами, які надано позивачем на підтвердження заявлених вимог, є нотаріально посвідчений договір позики грошових коштів. Суд зауважує, що зміст договору містить зазначення обставин, на які посилається позивач, та факт надання ним грошових коштів відповідачу.
Таким чином, наданий позивачем договір відповідає вимогам ч.2 ст.1047 ЦК України, оскільки посвідчують передання грошової суми позикодавцем позичальнику та підтверджують укладення договору позики і його умов.
Станом на теперішній час у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань утворилася заборгованість у сумі 162904,68грн., які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 .
Також статтею 625 ЦК України встановлена відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Договором позики грошових коштів від 29.05.2020 серії НОІ №584882 встановлено, що у випадку неповернення позичальником (Відповідачем) позики в обумовлений строк, позикодавець (Позивач) має право на одержання від позичальника (Відповідача) несплаченої у строк грошової суми основного боргу та 3 (три) проценти річних від простроченої суми.
Оскільки Відповідач прострочив строки повернення позики та не повернув кошти, проценти за прострочення повернення позики з часу надання позики обліковуються з 16.11.2021 по день подання позовної заяви, тобто 20.01.2022 (складають 66 днів) та складають 883,70 грн., інфляційні витрати становлять 3107,88 грн.
У зв`язку із вищевикладеним, сума, яка підлягає стягненню за даною позовною заявою становить 162 904,00 (сума боргу) + 3107,88 грн. (інфляційне збільшення) + 883,70 (штрафні санкції) = 166 895,58 грн. (сто шістдесят шість тисяч вісімсот дев`яносто п`ять) гривень 58 копійок
На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача також підлягають стягненню на користь позивача судові витрати у розмірі 1668,96 грн.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 80, 81, 82 89, 131, 141, 223, 258, 259, 263-265, 280, 281 ЦПК України, ст. ст. 509,526, 598, 599, 1047, 1049 ЦК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, інфляційних витрат та процентів за прострочення строку повернення позики - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 заборгованість за договором позики від 29.05.2020 у розмірі 162904,68 ( сто шістдесят дві тисячі дев`ятсот чотири) гривні 68 копійок, з урахуванням інфляційних втрат у розмірі 3 107,88 (три тисячі сто сім) гривень 88 копійок та процентів за прострочення строку повернення позики у розмірі 883,70 (вісімсот вісімдесят) гривень 70 копійок, а всього 166 895,58 грн. (сто шістдесят шість тисяч вісімсот дев`яносто п`ять) гривень 58 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя О.О. Богун