Справа № 442/848/22 Головуючий у 1 інстанції: Коваль Р.Г.
Провадження № 22-ц/811/1512/22 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Ніткевича А.В.

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.

секретаря Матяш С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Львівського апеляційного суду у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16 червня 2022 року в складі судді Коваль Р.Г. в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, -

встановив:

У лютому 2022 року позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Позов обґрунтовувала тим, що 02.09.2010 між сторонами зареєстровано шлюб у відділі РАЦС Дрогобицького МУЮ Львівської області, про що складено відповідний актовий запис № 385 та видано свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 .

Від шлюбу народилося двоє дітей: дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Звертає увагу, що спочатку сімейне життя складалося добре, проте протягом останніх років шлюбні відносини поступово погіршувались через розбіжність у характерах, а також відсутність спільних інтересів, і як виявилося відсутність почуттів спричиняли постійні сварки та непорозуміння, що згодом привело до розірвання стосунків. Відповідач не розумів її потреб, не утримував належним чином сім`ю. Тепер у їх відносинах взагалі відсутнє порозуміння та повага. На даний час сторони проживають окремо, не спілкуються, не ведуть спільного господарства та не підтримують жодних стосунків. Відповідач не вважає за потрібне змінювати свою поведінку. Продовжувати такі шлюбні відносини позивачка не бажає. Вона втратила до відповідача почуття любові та поваги, їх сім`я фактично розпалась і зберегти її неможливо.

Просила ухвалити рішення про розірвання шлюбу між нею та відповідачем ОСОБА_1 , котрий був зареєстрований 02.09.2010 відділом реєстрації актів цивільного стану міста Дрогобича Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області, актовий запис за № 385. Після розірвання шлюбу позивачка просила залишити їй прізвище « ОСОБА_4 » та залишити проживати з нею їх з відповідачем дітей.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16 червня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстрований 02.09.2010 Відділом реєстрації актів цивільного стану міста Дрогобича Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області, актовий запис № 385.

Після розірвання шлюбу за позивачем залишено прізвище « ОСОБА_4 ».

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір за пред`явлення ОСОБА_2 позовної вимоги про розірвання шлюбу, у сумі 496 грн. 20 коп.

Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі зазначає, що з прийнятим рішенням не погоджується, оскільки судом зовсім не досліджено наявні у справі докази, внаслідок чого рішення є незаконним та необґрунтованим.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд не встановив реальні причини звернення позивачки з позовом про розірвання шлюб, чим порушив норми ст. 112 СК України.

Проти розірвання шлюбу відповідач заперечував, оскільки з позивачкою одружений близько 10 років, у шлюбі народилось двоє дітей: дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Жодних підстав для розірвання шлюбу не бачить, та вважає, що така поведінка та бажання дружини розірвати їх дружню родину, суперечить її дійсній волі та інтересам дітей.

Зазначає, що надалі проживають спільно, підтримують дружні сімейні відносини.

Просить скасувати рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16 червня 2022 року та ухвалити нове, яким у позові ОСОБА_2 відмовити.

У заяві, яка долучена позивачкою до апеляційної скарги, остання не заперечує проти задоволення апеляційної скарги відповідача.

В судове засідання учасники справи не з`явились, хоча належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, що відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України не перешкоджає розгляду справи без їх участі.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити виходячи з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони, які є громадянами України, вступили у шлюб 02.09.2010, який був зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану міста Дрогобича Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області 02.09.2010, актовий запис № 385. Зазначена обставина підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2 виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану міста Дрогобича Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області 02.09.2010 (а.с. 2).

За час перебування у шлюбі у сторін народилось двоє дітей: дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 та свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 . Діти проживають за зареєстрованим місцем проживання позивачки.

Постановляючи оскаржуване рішення про задоволення позову в частині розірвання шлюбу, суд першої інстанції виходив з того, що подальше сімейне життя і збереження шлюбу є неможливим.

Колегія суддів не може погодитись з вищезгаданим рішенням суду першої інстанції, виходячи із таких обставин.

Частиною третьою статті 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Частина 3 статті 105 СК України визначає, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Згідно із ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до роз`яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя».

Згідно із ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Разом з тим, закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя, оскільки такі питання можуть вирішуватися виключно в процесі розгляду конкретної справи.

Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції з метою збереження сім`ї було надано строк на примирення тривалістю в один місяць, при цьому судом не було враховано наявність у подружжя двох малолітніх дітей та бажання відповідача зберегти шлюб.

За результатами розгляду справи, суд першої інстанції, з яким не погоджується колегія суддів, дійшов помилкового висновку, що у сторін склалися відносини, які виключають можливість спільного їх проживання та продовження шлюбних відносин, оскільки фактичні шлюбні відносини та ведення спільного господарства між ними не припинено, шлюбні відносини тривають, що впливає із змісту заяви позивачки, яка повністю підтримує апеляційну скаргу.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що позивачкою не доведено та судом першої інстанції не встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам хоча б одного з подружжя чи інтересам їх малолітніх дітей, відтак суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до задоволення, а рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16 травня 2022 року скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16 травня 2022 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 15 листопада 2022 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк