Провадження № 2/344/3233/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Дементьєвої А.О.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного управління Міністерства Юстиції (м.Івано-Франківськ) про встановлення факту батьківства

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного управління Міністерства Юстиції (м.Івано-Франківськ) про встановлення факту батьківства. Позов мотивовано тим, що вона з відповідачем проживала в громадянському шлюбі близько 15 років, проте взяли церковний шлюб. За час спільного проживання вона завагітніла від відповідача. За час вагітності, 24.02.2022 року на всій території України було введено воєнний станн, у зв`язку з чим в цілях безпеки та за згодою відповідача поїхала до Угорської Республіки. ІНФОРМАЦІЯ_1 вона народила сина ОСОБА_3 . Крім того, після народження дитини, вона зареєструвала сина громадянином України в Консульстві України. Оскільки на момент реєстрації батько дитини перебував в Україні, а вона з дитиною в Угорській Республіці, відповідно змоги подати належні заяви не було. Тому при реєстрації дитині було надано прізвище матері та у свідоцтві про народження немає відомостей про батька дитини. Після повернення в Україну вони з відповідачем 29.09.2022 року зареєстрували шлюб. Просила встановити факт батьківства ОСОБА_2 за малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Представник позивача подала до суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує, просить розглянути справу за його відсутності.

Відповідач подав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, просив розглянути справу без його участі.

Представник третьої особи - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного управління Міністерства Юстиції (м.Івано-Франківськ) в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Як вбачається з свідоцтва таїнства подружжя, сторони 28.07.2007 року у храмі великомученика Дмитрія взяли церковний шлюб (а.с.13).

Від зазначених відносин у сторін ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народилась дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

11.04.2022 року Селищною радою Каллошем`єн Угорської Республіки здійснено запис про народження дитини Серія: НОМЕР_1 та видано свідоцтво про народження на ім`я ОСОБА_3 , в якому в графі батько дитини зазначено «прочерк», матір - ОСОБА_1 (а.с.10-11).

Відповідно до довідки про реєстрацію особи громадянином України, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований громадянином України (а.с.9).

Згідно копії свідоцтва про шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 29.09.2022 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного управління Міністерства Юстиції (м.Івано-Франківськ), про що складено відповідний актовий запис №2368 (а.с.12).

Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Предмет позову є визнання батьківства- це волевиявлення особи, яка вважає себе батьком дитини. Однак одного волевиявлення особи щодо визнання себе батьком певної дитини недостатньо для настання правових наслідків. Необхідно також ще й волевиявлення матері дитини, яке полягає у вираженні згоди на те, щоб чоловік був записаний батьком її дитини. Саме тому вимагається подання до органів реєстрації актів цивільного стану спільної заяви матері дитини та чоловіка, який вважає себе батьком цієї дитини.

Визнання батьківства є констатацією факту біологічного батьківства особи, яка подала заяву до органів реєстрації актів цивільного стану, метою якого є підтвердження вже існуючого біологічного (кровного) споріднення між чоловіком, який визнає себе батьком, та дитиною.

Як зазначено в ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Згідно ст.128 СК України, за відсутності заяв, право на подання яких встановлено статтями 126 і 127 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що запис про народження дитини зареєстровано лише за заявою тільки матері.

Згідно п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 р. спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою собою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття.

Відповідно до правил, передбачених ст.ст.121, 122, 129 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Згідно з п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст.ст.213, 215 ЦПК рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Проте суд зауважує, що дитина народилась в Угорській Республіці.

Відповідно до ст.147 СК України, по батькові дитини визначається за іменем батька. По батькові дитини, народженої жінкою, яка не перебуває у шлюбі, за умови, що батьківство щодо дитини не визнано, визначається за іменем особи, яку мати дитини назвала її батьком.

Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ст.128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Приймаючи до уваги, що батьківство це факт походження дитини від певного чоловіка (батька) і в спірних правовідносинах є природнім, а не юридичним (на відміну від усиновлення), а тому виникає відносно дитини з моменту її народження, а судове рішення лише підтверджує даний факт для його юридичного оформлення.

Позивачка просить встановити, що ОСОБА_2 є батьком її сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Батько дитини - ОСОБА_2 вказані обставини визнав, про що надав відповідну заяву та просив визнати його батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом, у передбачених ЦПК України випадках.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, враховуючи пояснення сторін, що відповідач визнає позов, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними належними доказами, а тому такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.51 Конституції України, ст.ст.125, 128, 135 СК України, ст.2, 4, 12, 13, 43-44, 49, 64, 76-83, 89, 95, ст. 247, 258-259, 263-265, 268, 354 суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного управління Міністерства Юстиції (м.Івано-Франківськ) про встановлення факту батьківства - задоволити.

Встановити факт батьківства ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, відносно малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Довідка: повний текст рішення виготовлено 21.11.2022 року.

Суддя Пастернак І.А.