Справа № 523/9468/21
Провадження №2/523/1318/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" листопада 2022 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді - Мурманової І.М.

за участю секретаря судових засідань Бєлік Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2 про відшкодування збитків завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 14.02.2021 року в м. Одеса на перехресті вул. Ак. Сахарова та вул. Висоцького, ОСОБА_2 , який керував автомобілем марки «ВА3 21114», реєстраційний номер: НОМЕР_1 , допустив зіткнення з автомобілем марки «ВА3 21104», реєстраційний номер НОМЕР_2 , транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Позивач зазначає, що Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 25.03.2021 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно висновку експертного дослідження № 59-21 від 25.03.2021 року, вартість матеріального збитку завданого автомобілю позивача становить: 55 740 грн. 16 коп. У зв`язку з викладеним, просить стягнути з відповідача на користь позивача матеріальний збиток у розмірі: 59 500 грн. 16 коп., а також витрати пов`язані з розглядом справи: 908 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі: 8 000 грн.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 31 травня 2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам надіслано копію ухвали суду, відповідачу роз`яснено про право на подання відзиву на позовну заяву.

На адресу суду 29.10.2021 року (вх. № 31249) надійшли письмові заперечення проти позову за підписом відповідача ОСОБА_2 , згідно яких відповідач зазначив, що в нього не було наміру завдати матеріальну шкоду та взагалі здійснити ДТП, яке виникло лише тому, що у нього затисло ногу між педалями. Також, відповідач зазначив, що позивач з метою безпідставної вигоди не запропонував йому з`явитись та приймати участь в експертній оцінці, завдана шкода по висновку експерта є завищеною та значно перевищує реальну вартість пошкодженого авто. Просив призначити судову авто товарознавчу експертизу (а.с.58-59).

В подальшому, 30.03.2022 року (вх. № 6151) на адресу суду надійшов додаток до заперечення проти позову, згідно якого відповідач просить звільнити його від цивільно-правової відповідальності, у зв`язку з тим, що виниклі обставини відносяться до непереборної сили, до яких відносяться війни, збройні конфлікти, воєнні дії тощо (а.с.84).

Крім іншого, 04.10.2022 року( вх. № 18429) на адресу суду надійшов додаток до заперечення проти позову, згідно якого відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення збитків завданих в ДТП та призначити у справі відповідну експертизу (а.с.97-98).

В судове засідання призначене на 07 листопада 2022 сторони не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином та своєчасно.

На адресу суду 24.01.2022 року (вх. № 476) надійшла заява за підписом представника позивача адвоката Сниткової А.П., про розгляд справи у відсутність сторони позивача, згідно якої представник зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с.79-80).

Відповідач також, звернувся до суду з заявою про слухання справи за його відсутності (вх. № 21586, від 07.11.2022), в якій зазначив, що позовні вимоги не визнає в повному обсязі, просить відмовити в задоволенні позову (а.с.103).

З огляду на наявність заяв від учасників провадження, суд дійшов висновку щодо можливості розгляду справи за відсутності сторін на підставі наявних в матеріалах справи документів.

Відповідно до положення ч.3 ст. 211 ЦПК України - учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази надані позивачем на підтвердження позовних вимог, заяви та заперечення відповідача надані на спростування позову, встановивши факти і відповідні їм правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Відповідно до положень ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що 14.02.2021 року в м. Одеса на перехресті вул. Ак. Сахарова та вул. Висоцького, ОСОБА_2 , який керував автомобілем марки «ВА3 21114», реєстраційний номер: НОМЕР_1 , допустив зіткнення з автомобілем марки «ВА3 21104», реєстраційний номер НОМЕР_2 , транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 25.03.2021 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.33).

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

На підтвердження розміру матеріального збитку позивачем надано висновок експерта № 59-21 від 25.03.2021 року, згідно якого вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля ВАЗ 21104, реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП, яке відбулось 14.02.2022 року, визначено у розмірі: 55 740, 16 гривень.

У висновку експерта зазначено, що транспортний засіб на експертизу був доставлений у світлу пору доби, за адресою: м. Одеса, вул. Тираспольске шосе, буд. 16, СТО. Огляд проводився в присутності власника досліджуваного ТЗ, другий учасник ДТП був відсутній. КТЗ представлений до експертного огляду у незмінному стані після ДТП (а.с.9-30).

Отже, предметом розгляду справи є стягнення з відповідача на користь позивача вартості матеріального збитку спричиненого власнику транспортного засобу у загальному розмірі: 59 500, 16 гривень.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу - власником пошкодженого транспортного засобу « НОМЕР_3 », реєстраційний номер НОМЕР_2 є ОСОБА_1 (а.с.8).

Позивачем зазначено, що цивільно-правова відповідальність учасників ДТП на момент його вчинення застрахована не була, що є підставою звернення з позовом до винуватця ДТП безпосередньо.

З огляду на зазначене, суд вважає за доцільне зазначити, що ст. 12 ЦПК України передбачена змагальність сторін, тобто цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Так, згідно п4. ч.5 цієї статті суд сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

З даного приводу суд зазначає, що відповідачу справі у неодноразово надався час на вчинення дій пов`язаних з належним захистом та надання доказів на спростування обставин викладених у позові, тобто, судом було вжито заходів передбачених п.4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України.

Разом з цим, відповідачем надано до суду заперечення та клопотання про призначення експертизи, в якому не зазначено перелік запитань, які необхідно поставити перед експертом. Крім іншого, не висловлено та не зазначено про дійсність намірів призначення такої експертизи, можливості здійснення оплати її вартості тощо.

Згідно приписів ч. 2, ч. 3 ст. 13 ЦПК України - збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Отже, з огляду на зазначене, відповідачу надавався час необхідний та достатній для звернення за юридичною допомогою та вчинення належних дій необхідних для захисту.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи . Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України).

Таким чином, судом не приймаються до уваги твердження та посилання відповідача щодо неправомірно завищеного розміру збитків вартості автомобіля викладених у запереченнях на позов, додаткових запереченнях, оскільки дані твердження не підтверджені, відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування обставин позовних вимог, що стосуються розміру завданих збитків. Саме лише клопотання про призначення експертизи без визначення експертної установи, без визначення питань/питання що має бути предметом експертного висновку, не є безумним та належним доказом на спростування обставин позову.

Отже, вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача матеріального збитку суд виходить з наступного.

Згідно з положеннями статті 11 ЦК України заподіяння внаслідок ДТП шкоди зумовлює виникнення правовідносин, у яких право потерпілого на отримання відшкодування завданої шкоди кореспондується з обов`язком винуватця відшкодувати таку шкоду, а за наявності у винуватця договору (полісу) ОСЦПВВНТЗ, яким застраховано його цивільно-правову відповідальність за завдання шкоди майну третіх осіб внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу, такий обов`язок покладається також і на страховика у визначених законодавством межах його відповідальності, адже між винуватцем та його страховиком у такому випадку існують договірні відносини, в яких останній узяв на себе зобов`язання відшкодувати у визначених межах за винуватця завдану потерпілому шкоду з настанням обумовлених страхових випадків.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП ОСОБА_2 , на момент настання ДТП не було застрахована, що в ході розгляду справи не було спростовано позивачем.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Таким чином, позивач просить стягнути матеріальні збитки в загальному розмірі 59 500 гривень 16 коп.

Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

У відповідності до п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Положення статті 625 ЦК не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов`язанням, яке виникає з договірних зобов`язань. Винятком є відповідальність страховика (стаття 992 ЦК).

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов`язок спростування презумпції вини, шляхом доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

Проводячи оцінку поданих доказів, суд вважає, що саме неправомірними діями відповідача, які полягали у порушенні Правил дорожнього руху, позивачу заподіяно шкоду.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення матеріальних збитків є доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Позивачем надані квитанції на підтвердження оплати вартості експертизи, та перевезення ТЗ на загальну суму 2 760 гривень (а.с.40).

Щодо витрат на правничу допомогу у розмірі: 8 000 гривень.

Згідно Договору про надання правової допомоги від 06.04.2021 року між ОСОБА_1 , та ОСОБА_3 , було укладено зазначений договір предметом якого є: надання правової допомоги в обсязі та на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до Додатку № 1 до Договору про надання правничої допомоги від 06.04.2021 року за надання правової допомоги замовник сплачує адвокату винагороду в розмірі: 8 000 гривень. Додаток є не від`ємною частиною договору (а.с.41-43).

За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку її до розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом справи.

Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України, у відповідності до ч. ч. 1, 2 якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

На підставі вищевикладеного та враховуючи встановлений ст. 12 ЦПК України принцип змагальності сторін, відсутність заперечень відповідача зокрема щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі:8 000 гривень, як таких, що позивач реально поніс та вони були неминучими.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з цим, з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення судові витрати зі сплати судового збору у розмірі: 908 гривень.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 10-13, 43, 76-83, 131, 133, 141, 247, 258, 259, 263, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, ст.ст. 11, 22, 625, 1166, 1167, 1187 ЦК України суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) матеріальний збиток в загальному розмірі: 59 500 гривень 16 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) судові витрати понесені з розглядом справи у загальному розмірі: 8 908 гривень, 00 копійок, що складається з судового збору у розмірі: 908, 00 гривень та витрат на надання правової допомоги у розмірі: 8 000 гривень.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 11.11.2022р.

Суддя: