Справа № 683/2113/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2022 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Бондарчук Л.А.

секретаря Борикіної Л.В.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Старокостянтинів Хмельницької області цивільну справу № 683/2113/22, 2/683/774/2022 за позовом ОСОБА_1 до Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області про визнання права власності на спадкове майно,

встановив:

В серпні 2022 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області і просить визнати за нею право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 відносилось до суспільної групи "колгоспний двір", членами якого станом на 15 квітня 1991 року були її батьки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Рішенням виконавчого комітету Старокостянтинівської районної ради від 27 листопада 1989 року № 203 було оформлено право власності на будинок на ім`я ОСОБА_2 , який при житті право власності на будинок не зареєстрував і правовстановлюючий документ не отримав. Після смерті батьків вона прийняла спадщину, проте нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність реєстрації права власності на будинок.

В судове засідання позивачка подала заяву про розгляд справи у її відсутності, просила позов задоволити.

Відповідач Старокостянтинівська міська рада Хмельницької області подала заяву до суду, в яких просить справу розглянути без участі в судовому засіданні представника, проти позову не заперечує.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , який на день смерті проживав в с. Зеленці Хмельницького району Хмельницької області.

Після його смерті відкрилася спадщина на Ѕ частку домоволодіння, в склад якої входить житловий будинок, розташований за адресою АДРЕСА_1 .

Вказаний житловий будинок був побудований батьками ОСОБА_1 , рішенням виконавчого комітет Старокостянтинівської районної ради від 27 листопада 1989 року № 203 було оформлено право власності на будинок на ім?я ОСОБА_2 , проте при житті він своє право власності на будинок не зареєстрував.

Зазначене домоволодіння належало до суспільної групи «колгоспний двір».

Згідно ст. 120 ЦК УРСР колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 цього Кодексу розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року, коли відповідно до постанови Верховної Ради Української РСР № 885-XII був введений в дію Закон України «Про власність».

Згідно довідки, виданої старостою Губчанського старостинського округу 22 грудня 2021 року за № 124 домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 відносилось до суспільної групи - колгоспний двір за №135-122 в земельно-кадастровій книзі. Станом на 15 квітня 1991 року (до набрання чинності Законом України "Про власність") членами цього колгоспного двору були ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Відповідно до положень ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до роз?яснень, даних в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", до правовідносин, які виникли до 15 квітня 1991 року, тобто до набрання чинності Законом України "Про власність ", застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, зокрема:

- право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні;

- розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Оскільки житловий будинок АДРЕСА_1 належить до суспільної групи - колгоспний двір і станом на 15 квітня 1991 року членами цього колгоспного двору були ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , тому спірний будинок є спільною сумісною власністю усіх його членів, кожен з яких мав рівну частку у цьому будинку (по 1/2 частці).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилась спадщина на 1/2 частку домоволодіння, на яку мала право ОСОБА_1 , так як є його дочкою, яка прийняла спадщину та оформила своє спадкове право на частину спадкового майна - земельну ділянку.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , після смерті якої позивачка прийняла спадщину і оформила своє спадкове право на частину спадкового майна - земельну ділянку.

Таким чином ОСОБА_1 має право в порядку спадкування на домоволодіння розташоване за адресою АДРЕСА_1 .

Завідувачем Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Заворотною Т.В їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки право власності на домоволодіння по АДРЕСА_1 не зареєстровано.

Зазначенні обставини підтверджуються довідкою, виданою старостою Губчанського старостинського округу 22 грудня 2021 року № 124; свідоцтвом про смерть ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 від 19 листопада 2013 року; свідоцтвом про смерть ОСОБА_3 серії НОМЕР_2 від 23 січня 2021 року; архівним витягом з рішення виконавчого комітету Старокостянтинівської районної ради Ради народних депутатів від 27 листопада 1989 року №203 «Про оформлення права особистої власності на житлові будинки громадян Губчанської і Демковецької сільських рад»; свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим державним нотаріусом Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Заворотною Т.В. від 10 жовтня

2014 року; свідоцтвом про народження ОСОБА_4 серії НОМЕР_3 від 10 жовтня 1960 року; технічним паспортом на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 02 серпня 2021 року; довідкою про технічний опис об`єкта нерухомого майна №152 від 06 серпня 2021 року; довідкою, виданою Старокостянтинівським міським БТІ від 06 серпня 2021 року № 93; повідомленням Старокостянтинівської державної нотаріальної контори від 28 серпня 2021 року за № 1988/02-14, про відсутність можливості оформлення спадкових справ після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Відповідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід права та обов?язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом

Відповідно ст. 1223 ЦК України: ч. 1 Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. ч. 2 У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначенні у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Статтею 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця,у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину

З цього слідує, що ОСОБА_1 має право на спадщину після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в склад якої входить домоволодіння, розташоване за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до роз?ясень, даних в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження

Відповідно ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності.

Вимог про стягнення судових витрат позивачка не заявляла.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачка: ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Старокостянтинівська міська рада Хмельницької області, місцезнаходження: вул. Острозького, 41 м. Старокостянтинів, Хмельницької області, .

Суддя