Єдиний унікальний номер: 448/451/22
Провадження № 2/448/309/22
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

14.11.2022 м. Мостиська

Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючої судді - Гіряк С.І.,

за участі секретаря судового засідання - Романченко І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Мостиська цивільну справу:

за позовом ОСОБА_1 , (місце проживання: АДРЕСА_1 ),

до

відповідача 1 Яворівської районної державної адміністрації Львівської області (місце знаходження: вул. І. Франка, 8, м. Яворів, Львівської області, індекс: 81000)

відповідача 2 Судововишнянської міської ради Яворівського району Львівської області (місце знаходження: пл. І. Франка, 14, м. Судова Вишня, Яворівського району Львівської області, індекс: 81340)

вимоги позивача: про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - адвокат Брикар О.М.,

представник відповідача Яворівської районної державної адміністрації Львівської області - Король Н.Т.,

представник відповідача Судововишнянської міської ради Яворівського району Львівської області - Сувала І.М.,

безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:

в с т а н о в и в:

І. Суть спору

1. Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом покликаючись на те, що його мати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була членом та працювала в колгоспі ім.Дзержинського в с.Берегове Мостиського району Львівської області. В період 1990-1991 колгосп ім.Дзержинського був реорганізований в КСП «Україна» Мостиського району Львівської області, у якому в період 1993-1998 проходила процедура роздержавлення і приватизації земель. Вказує, що в процесі роздержавлення та приватизації земель КСП «України» приватизаційною комісією вказаного сільськогосподарського підприємства його мати була включена в список осіб, які мають право на середню земельну частку (пай) як пенсіонерка, яка раніше працювала в КСП «Україна» за порядковим номером 86, із зазначенням площі присадибної земельної ділянки 0,32 га. Зазначає, що рішенням Судовишнянської міської ради Мостиського району Львівської області від 19.04.1996 «Про затвердження списку осіб, які мають право на середню земельну частку» було затверджено списки осіб, які мають право на середню земельну частку, згідно з додатками №1, №2.

2. Стверджує, що з часу включення матері в список осіб, які мають право на середню земельну частку та подальшого затвердження такого списку органом місцевого самоврядування вона набула право на середню земельну частку (пай). В подальшому, його матері згідно затвердженого списку було оформлено Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЛВ-6052 у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Україна» розміром 3,23 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), який було зареєстровано у Книзі записів (реєстрації) сертифікатів за №126, відповідно до рішення Мостиської районної ради №3 від 28.03.1997, однак під час внесення відповідного запису до Книги записів (реєстрації) сертифікатів було допущено помилку щодо написання по батькові матері, замість « ОСОБА_2 » проведено запис « ОСОБА_2 ». Крім цього зазначає, що його мати не змогла отримати оформлений сертифікат на право на земельну частку (пай), оскільки померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

3. Стверджує, що являється єдиним спадкоємцем за законом першої черги як син покійної, який прийняв спадщину, оскільки інші спадкоємці ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які мали право на спадщину в порядку спадкової трансмісії, відмовилися від такої.

4. Наголошує, що через відсутність правовстановлюючих документів на зазначену земельну частку (пай) не може в позасудовому порядку оформити свої спадкові права у нотаріуса, у зв`язку із чим змушений звертатися до суду із даним позовом.

5. Представник відповідача Яворівської районної державної адміністрації Львівської області подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що оскільки ОСОБА_2 сертифікат на право на земельну частку (пай) не отримувала, райдержадміністрація не вправі видати сертифікат спадкоємцю, тому в даному випадку єдиною законною підставою видачі сертифікату на земельну частку (пай) є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Також вказав, що згідно даних книги реєстрацій сертифікатів на земельну частку (пай) за громадянкою ОСОБА_2 закріплений сертифікат на право на земельну частку (пай) ЛВ-6052, площею 3,23 га зареєстрований в книзі записів (реєстрації) сертифікатів за № 126 відповідно до рішення Мостиської районної ради народних депутатів від 28 березня 1997 року № 3, який не був отриманий оскільки немає в книзі записів (реєстрації) сертифікатів підпису про отримання. Зазначав, щодо реєстрації сертифікату за ОСОБА_2 райдержадміністрації відомості невідомі, тому позивачу слід довести приналежність (помилку) сертифікату ОСОБА_2 до ОСОБА_2 . Просить відмовити в частині позовних вимог щодо стягнені судових витрат.

ІІ. Позиція учасників справи

6. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві, просять суд їх задовольнити.

7. Представник відповідача Яворівської районної державної адміністрації Львівської області у судовому засіданні, позовні вимоги визнав. Просив покласти судові витрати на позивача, оскільки Яворівська РДА Львівської області жодним чином не порушила права позивача.

8. Представник відповідача Судововишнянської міської ради Львівської області у судовому засіданні, позовні вимоги визнав, не заперечив проти їх задоволення. Просив не стягувати із відповідача судові витрати.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

9. Ухвалою суду від 23.05.2022 позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачу усунути недоліки, вказані в ній.

10. Ухвалою суду від 20.06.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

11. Ухвалою суду від 07.09.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

12. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши надані документи і матеріали, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача та доводи відповідачів, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку.

ІV. Встановлені Судом фактичні обставини справи

13. ОСОБА_2 згідно проекту роздержавлення та приватизації земель КСП «Україна» Судововишнянської міської ради була включена в списки осіб, які мають право на середню частку (пай) та затверджені рішенням Судововишнянської міської ради від 19.04.1996.

14. При реєстрації сертифіката на земельну частку (пай) ОСОБА_2 , в журналі реєстрації була допущена помилка, а саме помилково вказано по батькові « ОСОБА_2 », що підтверджується листом відділу у Мостиському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 02.06.2021 №С-4/0-0.26-4/140-21, листом виконавчого комітету Судововишнянської міської ради Львівської області від 03.11.2021 №1435/02-18, листом Яворівської районної державної адміністрації Львівської області від 24.11.2022 №2907/16, рішенням Судововишнянської міської ради від 19.04.1996, листом Яворівської районної державної адміністрації Львівської області від 16.02.2022 №257/16 (а.с.6, 7, 9, 10-14, 22).

15. ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.8).

16. Свідоцтвом про народження позивача серії НОМЕР_2 (а.с.36-37) підтверджується, що ОСОБА_2 була його матір`ю.

17. З довідки №2585 від 06.09.2021 (а.с.17) виданої центром надання адміністративних послуг Судововишнянської міської ради Львівської області - після смерті ОСОБА_2 , яка проживала в АДРЕСА_2 , в управління спадковим майном вступив її син ОСОБА_1 (позивач).

18. Спадкоємці ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не вчинили жодних дій, спрямованих на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 та на спадкове майно не претендують про, що подали нотаріусу письмові заяви, якими відмовилися від спадщини (а.с.19, 20).

19. Судом встановлено, що спадкова справа після смерті ОСОБА_2 заведена за заявою позивача (а.с.54).

20. Однак, отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно позивач не має можливості, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів, що підтверджується листом приватного нотаріуса Яворівськогорайонного нотаріального округу Львівської області Яксманицького Р.С. вих.№1308/02-14 від 27.09.2021 (а.с.21).

V. Застосоване Судом законодавство

21. Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

22. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України.

23. Відповідно до ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай).

24. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

25. Відповідно до п.11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 N7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 (561-12), Указу Президента України від 8 серпня 1995 N720/95 (720/95) «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР (1540-06). У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 (2768-14) сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

26. Відповідно до Указу Президента України від 8 серпня 1995 за №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельний пай одержали всі особи, які входили до складу КСП на момент паювання землі і яких внесено до списку, що додається до Державного акта на право колективної власності на землю. Згідно із п.2 вказаного Указу, членами КСП були, зокрема, такі особи: постійні працівники - члени КСП, пенсіонери, які раніше працювали в КСП і залишилися його членами. Крім того, право на земельний пай мають спадкоємці тих членів КСП, які мали таке право, але померли до моменту видачі документа про це право, а саме - земельного сертифіката (Указ Президента України від 10 листопада 1994 №666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва»).

27. Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз'яснив, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X «Перехідні положення» ЗК (2768-14).

28. Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК (435-15), у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

30. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 N 720/95 (720/95) «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

31. Позови громадян, пов'язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо.

32. Статтею 3 Указу Президента України за №666/94 від 10.11.1994 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути об'єктом успадкування.

33. Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

34. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 №7 Спадкові відносини в Україні регулюються Цивільним кодексом України 2003 (ЦК), законами України «Про нотаріат», ЗУ «Про міжнародне приватне право», іншими законами та підзаконними нормативними актами, як нормами матеріального та процесуального права. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини. У разі, коли спадщина, відкрилась до набуття чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

35. Згідно ст. 524 ЦК УРСР в редакції 1963 спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінене заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави.

36. Відповідно до ч.1 ст.529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

37. Відповідно до ст.548 ЦК Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

38. Відповідно до ст.ст.548, 549 ЦК Української РСР 1963 (діяли на момент відкриття спадщини), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

39. Таким чином, за ст.549 ЦК УРСР спадкоємець вважається таким, що фактично прийняв спадщину, якщо він довів, що він вступив в управління або користування спадковим майном.

VІ. Висновок Суду

40. Встановлено, що спадкодавець ОСОБА_2 померла у 1997, тому відповідно до Прикінцевих та перехідних положень ЦК України на вказані правовідносини поширюється дія ЦК УРСР від 1963.

41. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема довідки, №2585 від 06.09.2021 виданої центром надання адміністративних послуг Судововишнянської міської ради Львівської області - після смерті ОСОБА_2 , яка проживала в АДРЕСА_2 , в управління спадковим майном вступив її син ОСОБА_1 .

42. Суд приходить до висновку, що у відповідності до вимог ст.549 ЦК УРСР позивач вчинив дії, які свідчать про прийняття ним спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті ОСОБА_2 .

Протягом встановленого законом шестимісячного строку, що передбачений ч.2 ст.549 ЦК УРСР від 18.07.1963, спадкоємець ОСОБА_1 не заявив про відмову від даної спадщини.

43. Інших спадкоємців першої черги спадкування за законом, які б прийняли спадщину, судом не встановлено.

44. Суд вважає, що належне спадкодавцю ОСОБА_2 спадкове майно успадкував саме її син ОСОБА_1 (позивач по справі).

45. В той же час, через відсутність правовстановлюючого документу на спірну земельну ділянку (земельну частку) позивач не може в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права, у зв`язку із чим звернувся до суду із зазначеним позовом.

46. Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами.

47. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

48. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

49. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права.

50. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України).

51. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

52. Оскільки у зв`язку з вищевикладеними обставинами питання про право позивача на спірне майно (земельну ділянку (середню земельну частку) не може бути вирішено в позасудовому порядку, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання за ним права на вищевказане майно.

53. Положення ст.ст.81, 131 ЗК України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування.

54. Згідно ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

55. Права власника майна підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб.

56. Враховуючи наведені норми та встановлені обставини, Суд приходить до переконання, що право на спадщину є самостійним майновим правом, яке виникає на підставі факту її прийняття та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову нотаріуса у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину, не може бути захищене в інший спосіб.

57. З врахуванням викладеного, зокрема того, що судом достовірно встановлено, що ОСОБА_2 фактично набула право на середню земельну частку (пай) із земель КСП «Україна», хоча і не отримала відповідного документу на таке право; право на земельну частку (пай) може бути об'єктом успадкування; позивач є спадкоємцем за законом спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті спадкодавця ОСОБА_2 ; до складу спадщини входить право на зазначену земельну ділянку (середню земельну частку); позивач у передбачений законом спосіб (строк і порядок) прийняв спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 ; інших спадкоємців, які б прийняли спадщину, судом не встановлено; позивач не має можливості оформити своє право на земельну частку (пай) у позасудовому порядку, а тому порушене право позивача підлягає захисту.

VII. Судові витрати

58. За змістом статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

59. У відповідності до вимог ст.ст.141, 142 ЦПК України, оскільки відповідачі визнали позов до початку розгляду справи по суті, тому позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, що були сплачені ним при подачі позову до суду, тобто 496,20 гривень та стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача решту суми сплаченого судового збору у розмірі 496,20 гривень.

Керуючись статтями 12, 13, 76-81, 89, 141, 142, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, Суд

у х в а л и в:

1. Позов ОСОБА_1 до Яворівської районної державної адміністрації Львівської області, Судововишнянської міської ради Яворівського району Львівської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування - задовольнити повністю.

2. Визнати за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Україна», розміром 3,23 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі (на місцевості), в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

3. Стягнути солідарно з Яворівської районної державної адміністрації Львівської області та Судововишнянської міської ради Яворівського району Львівської області на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

4. Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

5. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

6. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

7. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП - НОМЕР_3 ;

Відповідачі:

Яворівська районна державна адміністрація Львівської області, місце знаходження: вул. І. Франка, 8, м. Яворів, Львівської області, індекс: 81000; ;

Судововишнянська міська рада Яворівського району Львівської області, місце знаходження: пл. І. Франка, 14, м.Судова Вишня, Яворівського району Львівської області, індекс:81340; .

Повний текст судового рішення складено 24.11.2022.

Суддя Світлана ГІРЯК

Рішення набрало законної сили:

«___» ______________ 20__ р.

Суддя Світлана ГІРЯК