Справа № 168/582/22
Провадження № 2/168/233/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2022 року Старовижівський районний суд Волинської області в складі

головуючого - судді Хаврони О.Й.,

з участю: секретаря Таксюк О.С.,

розглянувши в смт. Стара Вижівка в залі суду у відкритому підготовчому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Старовижівської селищної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Головне управління Держгеокадастру у Волинській області, про визнання права на завершення приватизації та одержання правовстановлюючого документа про право власності на земельні ділянки,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання права на завершення приватизації та одержання правовстановлюючого документа про право власності на земельні ділянки на ім`я спадкоємця, а саме:

- ділянку № НОМЕР_1 , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,25 га, кадастровий номер :01:003:0097;

- ділянку № НОМЕР_2 , для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,26 га, кадастровий номер :01:003:0098.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дід позивача ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилася спадщина, до складу якої, крім іншого майна, увійшов житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розміщений за адресою: АДРЕСА_1 . За життя ОСОБА_2 склав два заповіти, одним з яких належне йому майно заповів позивачу, а другим право на земельну частку пай своїй онуці ОСОБА_3 . Позивач скористався своїм правом спадкування, прийняв спадщину шляхом постійного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини. Нотаріусом було заведено спадкову справу № 1-2021. Рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 25.05.2022 р. визнано за позивачем право власності на вищевказаний житловий будинок.

Крім того позивач вказує, що ОСОБА_2 за життя подав заяву та одержав дозвіл на приватизацію 2-х земельних ділянок та розпочав приватизаційну процедуру, відповідно до рішення сесії Старогутівської сільської ради № 5/3 від 26.12.1995 р.

Відповідно до вказаного рішення, ОСОБА_2 передавались у приватну власність наступні земельні ділянки:

-ділянка № НОМЕР_1 , площею 0,25 га., цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд;

-ділянка № НОМЕР_2 , площею 0,26 га., цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства.

Рішенням цієї ж сільської ради від 06.07.2020 р. № 28/8 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж вищевказаних земельних ділянок в натурі (на місцевості) та вирішено передати безоплатно у власність вказані вище земельні ділянки, уточнивши їх, а саме:

-ділянка № НОМЕР_1 - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,25 га, кадастровий номер :01:003:0097;

-ділянка № НОМЕР_2 - для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,26 га, кадастровий номер :01:003:0098.

Вказує, що обставина смерті спадкодавця стала причиною не отримання спадкодавцем правовстановлюючих документів на землю, а отже дана обставина унеможливлює спадкування земельних ділянок шляхом подачі відповідних документів нотаріусу.

Також позивач ОСОБА_1 зазначає, що в лютому 2022 р., отримав постанову нотаріуса, якою було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на вищевказане нерухоме майно з причини відсутності правовстановлюючих документів на вищевказане нерухоме майно у спадкодавця.

За таких обставин ОСОБА_1 просить визнати за ним право на завершення приватизації вказаних земельних ділянок та отримання правовстановлюючого документа на ці земельні ділянки, після смерті спадкодавця ОСОБА_2 .

Позивач в підготовче засідання не з`явився, представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності і без участі позивача, позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача у підготовче засідання не з`явився, подав заяву, в якій Старовижівська селищна рада позов визнає повністю та просить справу розглядати за відсутності представника селищної ради.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Головного управління Держгеокадастру у Волинській області в підготовче засідання не з`явився, подав клопотання, в якому у зв`язку із запровадженням воєнного стану та карантину в Україні не заперечує щодо розгляду справи без його участі та залишає питання щодо врегулювання спору на розсуд суду.

Враховуючи, що в підготовче засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України суд розглядає справу без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, спадкової справи № 1-2021 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 приходить до висновку, що позов слід задоволити з таких підстав.

Ч.3 ст.200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до положень ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини, відповідно до ст. 1216 ЦК України, входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно п. «г» ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. «а» ч.3 ст.152 ЗК України. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, що передбачено ч.1 ст.1225 ЦК України.

Відповідно до положень ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п.1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України.

Згідно з абзацом 2 п. 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 28.12.1992 р. «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку.

Таким чином, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно з ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду з позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування на завершення приватизації та одержання державного акту на право власності на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 (а.с. 13).

Позивач є внуком спадкодавця ОСОБА_2 , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження позивача і батька позивача ОСОБА_4 (а.с. 12, 16).

За життя ОСОБА_2 20.05.2011 р. склав заповіт, відповідно до якого жилий будинок та господарські споруди, які розташовані в АДРЕСА_1 , який розміщений на присадибній земельній ділянці площею 0.51 га. право на земельну частку (пай), майновий пай та на все майно на яке по закону матиме право, заповів своєму внуку ОСОБА_1 (а.с. 14).

Рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 25.05.2022 р. за позивачем визнано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 21-22).

Позивач зареєстрував своє право власності на даний об`єкт нерухомого майна у відповідному реєстрі (а.с. 24).

Інший заповіт, складений 28.01.2019 р. спадкодавцем ОСОБА_2 , на ім`я внучки ОСОБА_3 щодо права на земельну частку пай (а.с. 15). ОСОБА_3 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом (а.с. 64).

Відповідно до положень ч.2 ст.1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Оскільки спадкодавець ОСОБА_2 заповітом від 28.01.2019 р. лише частково змінив заповіт від 26.07.2020 р. (в частині права на земельну частку пай), тому в іншій частині заповіт від 26.07.2020 р. є чинним.

Дочка спадкодавця ОСОБА_5 , яка маж право на обов`язкову частку у спадщині, спадщину не прийняла.

Позивачу у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, а саме: земельну ділянку площею 0,2500 га, кадастровий номер :01:003:0097, земельну ділянку площею 0,2600 га, кадастровий номер :01:003:0098 нотаріусом відмовлено, з підстав, що право власності на зазначене нерухоме майно за спадкодавцем не зареєстроване, відсутні правовстановлюючі документи на вищезазначене нерухоме майно, що стверджується постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій (а.с. 20).

З наявних у матеріалах справи письмових доказів, встановлено, що спадкодавцю ОСОБА_2 рішенням сесії Старогутівської сільської ради № 5/3 від 26.12.1995 р. на підставі Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 р. «Про приватизацію земельних ділянок» безоплатно, у приватну власність, були передані земельні ділянки: для обслуговування житлового будинку і господарських будівель в межах населених пунктів площею 0,25 га, ведення особистого підсобного господарства площею 0,26 га (а.с. 31).

За життя спадкодавець ОСОБА_2 розпочав процес приватизації вказаних земельних ділянок, отримавши витяги з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, а саме: земельну ділянку площею 0,2500 га, кадастровий номер :01:003:0097, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), земельну ділянку площею 0,2600 га, кадастровий номер :01:003:0098, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства ( а.с. 25-30).

06.07.2020 р. Старогутівська сільська рада своїм рішенням № 28/8 затвердила ОСОБА_2 технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та передала ОСОБА_2 безоплатно у власність земельні ділянки, а саме:

- для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , площею 0,2500 га, кадастровий номер :01:003:0097;

- для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , площею 0,2600 га, кадастровий номер :01:003:0098.

Також встановлено, що позивач ОСОБА_1 , будучи спадкоємцем за заповітом від 20.05.2011 р. померлого ОСОБА_2 після його смерті звертався з письмовою заявою до відповідача Старовижівської селищної ради про повідомлення чи існує порядок завершення процедури приватизації вищевказаних спірних земельних ділянок та оформлення правовстановлюючих документів, проте як вбачається з письмової відповіді селищного голови від 23.11.2022 р. №841/02-0612-22 на даний час відсутній порядок завершення процедури приватизації вказаних у запиті земельних ділянок на особу ОСОБА_1 (а.с. 42-44).

Враховуючи наведені обставини, суд вважає встановленим той факт, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом після смерті спадкодавця, він у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті свого діда, але не має можливості оформити свого права власності на спірне спадкове майно в нотаріальному порядку, а спадкодавець ОСОБА_2 за життя не набув права власності на спірні земельні ділянки згідно з ст.125 ЗК України, проте за життя розпочав і не завершив на час смерті процедуру приватизації наданих йому безоплатно згідно з Декретом Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 р. «Про приватизацію земельних ділянок» спірних земельних ділянок, які знаходяться на території відповідача, а тому це його право на завершення приватизації підлягає спадкуванню спадкоємцем після його смерті, що цілком відповідає зазначеним вище нормам матеріального права, які регулюють дані правовідносини.

Таким чином враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що слід визнати за позивачем право на завершення приватизації та право на одержання на його ім`я правовстановлюючого документа про право власності на земельні ділянки, а саме: ділянку № НОМЕР_1 , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,25 га, кадастровий номер :01:003:0097 та ділянку № НОМЕР_2 , для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,26 га, кадастровий номер :01:003:0098.

Керуючись ст.ст. 11, 15, 16, 1216, 1217, 1218, 1254, 1268, 1269 ЦК України, 116, 125, 126, 131 ЗК України, ст.ст. 200, 206, 247, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право на завершення приватизації та право на одержання на його ім`я правовстановлюючого документа про право власності на дві земельні ділянки, які передавались ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 :

- ділянку № НОМЕР_1 , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,25 га, кадастровий номер :01:003:0097;

- ділянку № НОМЕР_2 , для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,26 га, кадастровий номер :01:003:0098.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Волинського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Представник позивача: ОСОБА_6 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач: Старовижівська селищна рада, адреса місця знаходження: пл. Миру, 3, смт. Стара Вижівка, Волинська область, код за .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Головне управління Держгеокадастру у Волинській області, адреса місця знаходження: вул. Винниченка, 67, м. Луцьк, Волинська область, код в .

Суддя О. Й. Хаврона