Справа № 130/2703/20
Провадження № 22-ц/801/1913/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Заярний А. М.
Доповідач:Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2022 рокуСправа № 130/2703/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Денишенко Т. О.,

суддів Голоти Л. О., Копаничук С. Г.,

за участі секретаря судового засідання Михайленко А. В., розглянувши за пра-вилами, встановленими для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці, в залі судових засідань апеляційного суду цивільну справу за скаргою

ОСОБА_1 на дії державного нотаріуса Жмеринської державної

нотаріальної контори Мельничук Аріадни Леонідівни,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу судді Жмеринсь-кого міськрайонного суду Вінницької області від 22 вересня 2022 року про від-мову у відкритті провадження у справі, постановлену у приміщенні суду у м. Жмеринка Вінницької області за головування судді Заярного А. М.,

В С Т А Н О В И В:

22 серпня 2022 року ОСОБА_1 звернулася у Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області зі скаргою дії державного нотаріуса Жмеринської дер-жавної нотаріальної контори Мельничук А. Л., просила поновити пропущений строк на оскарження дій нотаріуса, визнати дії і бездіяльність суб`єкта оскар-ження протиправними у зв`язку з недотриманням норм чинного законодавства під час вчинення 24 листопада 2012 року нотаріальної дії з оформлення пра-вочину між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Посилаючись на дискреційні пов-новаження нотаріуса, які, на думку ОСОБА_1 , є повноваженнями суб`єкта владних повноважень, скаржниця вказує, що рішення органу влади має бути визнане протиправним, якщо порушення процедури потягнуло його непра-вильність, а суд зобов`язаний відновити порушене право шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень прийняти конкретне рішення. Державним нота-ріусом порушено ряд норм чинного законодавства, яке регулює процедуру вчи-нення нотаріальних дій у державі Україна, тому ОСОБА_1 просила вимоги її скарги задоволити.

Ухвалою судді Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 22 вересня 2022 року у відкритті провадження у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного нотаріуса Жмеринської державної нотаріальної контори Мельничук А. Л. відмовлено на підставі пункту першого частини пер-шої статті 186 ЦПК України.

Не погоджуючись із судовою ухвалою від 22 вересня 2022 року про відмо-ву у відкритті провадження у справі, ОСОБА_1 оскаржує її в апеляційному порядку, просить суд апеляційної інстанції скасувати дану ухвалу суду першої інстанції щодо відмови у відкритті провадження у справі, останню направити у суд першої інстанції для продовження розгляду. Скаржниця вважає, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали порушені основи норм ЦПК України, не взято до уваги розміщені на веб-порталі https://ccu.gov.ua/storinka-knygy/4391-dostupdosudu Рішення Конституційного Суду України, позиції та вимоги Верховного Суду, викладені в окремих постановах, не виконано частину другу статті 6 КАС України. У пункті шостому апеляцій-ної скарги ОСОБА_1 , пославшись на аналогію закону та права, зазначила про проведення усіх судових засідань суду першої інстанції у режимі відеоконфе-ренції. Оскільки дане клопотання неможливо розцінювати як таке, що має від-ношення до апеляційного провадження у справі, колегією суддів апеляційного суду воно не вирішувалося.

Суб`єкт оскарження державний нотаріус Жмеринської районної державної нотаріальної контори Мельничук А. Л. не скористалася визначеним цивільним процесуальним законом правом, забезпеченим ухвалою апеляційного суду від 24 жовтня 2022 року, відзив на апеляційну скаргу не подала. Вона та заявниця ОСОБА_1 у судове засідання апеляційного суду не з`явилися, про місце, день та час розгляду справи повідомлені завчасно, про що свідчать додані до справи докази, зокрема, рекомендовані поштові повідомлення про вручення судових повісток ( а. с. 47-50 ). Частиною другою статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Керу-ючись вказаною нормою Закону, колегія суддів апеляційного суду ухвалила розглянути дану справу у порядку апеляційного провадження у відсутності її учасників.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, на-явні в ній докази у їх сукупності, перевіривши законність, обґрунтованість ос-каржуваної судової ухвали у межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеля-ційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З матеріалів цієї цивільної справи убачається, що ОСОБА_1 звернулася у Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області зі скаргою на дії держав-ного нотаріуса Жмеринської державної нотаріальної контори Мельничук А. Л., зазначаючи, що вказаний державний нотаріус 24 листопада 2012 року вчинила нотаріальні дії з оформлення договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , через який заявниці у цій справі сусідом були нанесені тілесні ушкодження. Державним нотаріусом під час оформлення вказаного правочину були порушені: статті 47, 49, 51 Закону Укра-їни «Про нотаріат», накази Міністерства юстиції України від 24 грудня 2008 року № 2260/5, зареєстрований у Мін`юсті України 25 грудня 2008 року за № 1244/15935, від 17 лютого 2014 року № 357/5, зареєстрований у Мін`юсті Украї-ни 17 лютого 2014 року за № 298/25075. Посилаючись на законодавчо визначе-ні завдання національних судів, Конвенцію про захист прав людини і основопо-ложних свобод, Загальну декларацію з прав людини 1948 року, практику Євро-пейського суду з прав людини, ОСОБА_1 просила визнати протиправними дії та бездіяльність суб`єкта оскарження.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суддя суду першої інс-танції, керуючись нормами статті 186 ЦПК України, 22 вересня 2022 року по-становив ухвалу, де вказав, що ОСОБА_1 , будучи незгідною з нотаріальною дією суб`єкта оскарження, звернулася в суд зі скаргою на дії, бездіяльність дер-жавного нотаріуса. Однак цивільне судочинство здійснюється за передбаче-ними ЦПК України правилами у порядку наказного, позовного або окремого проваджень. Нотаріальна дія чи відмова у її вчиненні особою, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи бездіяльність, можуть бути оскаржені до суду у по-рядку позовного провадження. Оскільки ОСОБА_1 всупереч норм ЦПК Украї-ни звернулася в суд зі скаргою на дії, бездіяльність державного нотаріуса, то таке звернення не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Висновок судді суду першої інстанції є законним, обгрунтованим та об`єк-тивним, таким, що відповідає нормам процесуального права, нормам матеріаль-ного права, яке регулює виниклі правовідносини між учасниками справи.

Оскаржуючи судову ухвалу від 22 вересня 2022 року про відмову у від-критті провадження у справі, ОСОБА_1 зазначає, що висновок суду першої інстанції, викладений в оскаржуваній ухвалі, суперечить нормам чинного зако-нодавства, позиції Верховного Суду з аналогічних правовідносин. Суд не вико-нав вимогу пункту першого статті 185 ЦПК України щодо залишення звернен-ня ОСОБА_1 без руху, не надав їй можливість усунути недоліки звернення до суду, порушивши її необмежене право на судовий захист, що потягло постанов-лення неправосудної, в даний час нею оскаржуваної ухвали. Скаржниця не по-годжується з висновком суду першої інстанції щодо неможливості вирішення поданої скарги у межах цивільного судочинства, вважає його безпідставним.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не грунтуються на нормах чинного законодавства, є необ`єктивними. Так скаржниця, посилаючись на невиконання судом вимог пункту першого статті 185 ЦПК України, не надає значення тій обставині, що у вказаній нормі закону йдеться про позовне провадження у той час, коли нею подана скарга на дії, бездіяльність нотаріуса, а не позовна заява. У скарзі нею зроблене загальне посилання на статті ЦПК України без зазначен-ня, які саме статті вона має на увазі. Убачається, що скаржниця не розрізняє ви-ди цивільних проваджень, визначених процесуальним законом. Апеляційний суд убачає доцільним зауважити, що відмова суду у відкритті провадження у цій справі не є перешкодою для скаржниці захистити свої права, якщо вона вва-жає їх порушеними, шляхом подання в суд позовної заяви у відповідності до норм статті 175 ЦПК України. Посилаючись у скарзі на невиконання судом першої інстанції вимоги частини першої статті 185 ЦПК України, ОСОБА_1 не бере до уваги, що цей Кодекс не передбачає виправлення недоліків скарги, яка узагалі не визначена як звернення до суду на дії чи бездіяльність нотаріуса. Тому ситуація, що має місце, унеможливила постановлення судом ухвали про залишення скарги без руху з метою подання у цій же справі позовної заяви. Підкреслюючи, що відмова суду у прийнятті скарги, оформленої, на її думку, відповідно до процесуального закону, є порушенням права на судовий захист, ОСОБА_1 суперечить власній позиції, оскільки її звернення до суду очевидно не оформлене відповідно до процесуального закону, а викладений нею в апе-ляційній скарзі перелік постанов суду касаційної інстанції, ухвалених не лише у цивільному судочинстві, але й в адміністративному та господарському, жодним чином не підтверджує законність доводів скарги через їх невідповідність пи-танню, що має місце у цій справі. Таке обгрунтування апеляційної скарги свід-чить про нерозуміння скаржницею положень цивільного процесуального зако-ну, що регулює процесуальний рух, провадження у цивільних справах. Зверта-ючись до обов`язку держави забезпечити права і свободи людини, скаржниця разом з тим не бере до уваги власний обов`язок дотримуватися процесуального закону під час звернення в суд за захистом своїх інтересів.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» націо-нальні суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав люди-ни і основоположних свобод та протоколи до неї і практику Європейського су-ду як джерело права. У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що, реалізу-ючи пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основополож-них свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, у тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає у запобіганні безладного руху у судовому процесі.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошу-вав, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 параграфу 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням ( підлягати до-зволеним за змістом обмеженням ), зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки за своєю природою вимагає державного регулювання. Держави-учас-ниці у цьому питанні користуються певною свободою розсуду. Суд має переко-натися у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена на нівець.

Конституційному праву особи на звернення до суду кореспондує її обов'-язок дотримуватися встановлених процесуальним законом механізмів ( проце-дур ).

Наведені в апеляційній скарзі аргументи у цілому не свідчать про пору-шення судом першої інстанції при розгляді питання з відкриття провадження у справі норм матеріального чи процесуального права, вони є власним побутовим тлумаченням скаржницею в силу особистого розуміння нею норм права, у тому числі і стосовно порядку провадження у цивільних справах.

Згідно з пунктом сьомим частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо відмови у відкритті провадження у справі.

Нормами частин першої, другої статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково пода-ними доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції, яким відповідно до норм статті 258 ЦПК України є також ухвала су-ду, у межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції до-сліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та ( або ) відзиві на неї.

З висновком суду першої інстанції про те, що порушене ОСОБА_1 у ви-гляді скарги на дії, бездіяльність державного виконавця питання не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, слід погодитися. Із матеріалів апе-ляційної скарги, змісту оскаржуваної ухвали суду першої інстанції убачається, що скарга є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваної судової ухвали.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, судова влада в Україні відповідно до конституційних засад поділу влади здійснюється неза-лежними та безсторонніми судами, утвореними законом. Судову владу реалі-зовують судді та, у визначених законом випадках, присяжні шляхом здійснення правосуддя у рамках відповідних судових процедур. Статтею 5 цього Закону ви-значено, що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами та відповідно до визначених законом процедур судочинства.

У Висновку № 3 ( 2002 ) Консультативної ради європейських суддів вка-зано, що судові помилки щодо юрисдикції чи процедури судового розгляду, у визначенні чи застосуванні закону, здійсненні оцінки свідчень повинні вирішу-ватися за допомогою апеляції. Колегія суддів апеляційного суду дійшла пере-конливого висновку про безпідставність апеляційної скарги ОСОБА_1 . Ухвала судді суду першої інстанції від 22 вересня 2022 року про відмову у відкритті провадження у справі постановлена відповідно до вимог норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим законних підстав для її скасування немає.

Пунктом першим частини першої статті 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має пра-во, зокрема, залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення. Стат-тею 375 цього Кодексу встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апе-ляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись нормами статей 367, 368, 372, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу судді Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 22 вересня 2022 року про відмову у відкритті провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного нотаріуса Жмеринської державної нотаріальної контори Мельничук Аріадни Леонідівни - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак вона може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач Т. О. Денишенко

Судді Л. О. Голота

С. Г. Копаничук