ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7622/22 Справа № 216/484/21 Суддя у 1-й інстанції - СИДОРАК В. В. Суддя у 2-й інстанції - Гапонов А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Гапонова А.В.

суддів Новікової Г.В., Никифоряка Л.П.

за участю секретаря судового Усик А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Жилсервіс-КР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожити житлово-комунальні послуги,

-за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Жилсервіс-КР»

на ухвалу Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 серпня 2022 року, -

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

27.01.2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Жилсервіс-КР» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожити житлово-комунальні послуги.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ

10 серпня 2022 року ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області провадження по справі закрито. Роз`яснено позивачу, що заявлений позов підлягає розгляду в порядку господарського судочинства та за предметною підсудністю відноситься до компетенції Господарського суду Дніпропетровської області.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

06 жовтня 2022 року, не погодившись із вказаною ухвалою, Товариством з обмеженою відповідальністю «Жилсервіс-КР» подана апеляційна скарга, в якій ставиться питання про скасування вказаної ухвали суду та направлення справи для продовження розгляду.

В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги є посилання на норми ЦК України, якими регламентоване право власності, а також на роз`яснення Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ» № 3 від 01.03.2013 року, п.14, де зазначено, що спір фізичної особи, яка має статус суб`єкта підприємницької діяльності, у цивільно-правових, житлових чи інших правовідносинах, що не має ознак господарського та не пов`язаний з господарською діяльністю, підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Акцентує увагу суду на тому, що надання комунальних послуг є підприємницькою діяльністю для підприємства, яке ці послуги надає, а особа, яка ці послуги отримує є споживачем цих послуг.

В АПЕЛЯЦІЙНОМУ СУДІ

Учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи (а.с.127), у судове засідання не з`явились, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Крім того, представником позивача (апелянта) надано клопотання про розгляд справи у його відсутність (а.с.127).

А від представника відповідачки надійшли письмові заперечення на апеляційну скаргу з проханням залишити без змін оскаржуємо ухвалу суду.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції треба залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, ОСОБА_1 до 06.10.2020 була зареєстрована як фізична особа-підприємець, вид діяльності: надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (основний).

Разом з тим, з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.05.2017 (а.с. 9), вбачається, що ОСОБА_1 є власником нежитлового приміщення, після реконструкції кварти, загальною площею 70,0 кв.м., розташоване на 1 поверсі 4 поверхового житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Із зазначеного слідує, що ОСОБА_1 будучи зареєстрованою у якості ФОП житлово-комунальні послуги від ТОВ «Житлосервіс-КР» за адресою: АДРЕСА_1 отримувала не для власних житлово-побутових потреб, а для здійснення підприємницької діяльності у нежитловому приміщенні, як фізична-особа підприємець. Згідно з даними всесвітньої пошуковою системою «Google», за вказаною адресою знаходиться чоловіча перукарня «Mane's Club Barbershop».

Відповідно до частини першої статті 128 ГК України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

Відповідно до п. 15 ч. 1 ст. 20 ГПК України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: інші справи у спорах між суб`єктами господарювання.

Частиною другою статті 55 ГК України визначено, що суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства,створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності. Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних і суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Тобто, юрисдикційність спору залежить від характеру спірних правовідносин, правового статусу суб`єкта звернення, статусу у спірних правовідносинах відповідача та предмета позовних вимог, а право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві.

Аналогічний висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 20 травня 2019 року у справі № 640/10525/16-ц (провадження № 14-593цс18) та від 09 жовтня 2019 року у справі № 209/1721/14-ц (провадження № 14-418цс19), підстав для відступу від нього не вбачається.

Оскільки, судом встановлено, що позивачем пред`явлено позов до фізичної-особи підприємця, характер правовідносин, що виникли, стосуються прав та інтересів відповідача саме як учасника господарських відносин - фізичної особи-підприємця, у якості якого вона є власником нежитлового приміщення, справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, тому суд дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю.

З такими висновками погоджується й колегія суддів апеляційного суду.

Враховуючи, що ОСОБА_1 за зазначеною адресою займалась саме підприємницькою діяльністю судом першої інстанції зроблений вірний висновок щодо господарських відносин.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Судом першої інстанції на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи та правильно застосовано норми матеріального права.

Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого рішення під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд повно і всебічно перевіривши обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовної заяви у відповідності з нормами матеріального права та з дотриманням норм процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалене судом рішення відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Жилсервіс-КР» залишити без задоволення.

Ухвалу Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 серпня 2022 рокузалишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Судді: