КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

28 листопада 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Приходька К.П., Журби С.О., Писаної Т.О., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 27 січня 2022 року

у справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Фесик Марія Олексіївна, Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» на дії приватного виконавця, -

установив:

ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 27 січня 2022 року відмовлено у задоволенні вищезазначеної скарги.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу разом із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 05 жовтня 2022 року вищевказану апеляційну скаргу ОСОБА_1 було залишено без руху, оскільки зазначені ним підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнано неповажними.

Рекомендовано апелянту вказати інші поважні причини неможливості подання апеляційної скарги у встановлений законодавством строк, а також сплатити судовий збір.

21 листопада 2022 року до Київського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 , подана на виконання вищевказаної ухвали суду, в якій апелянт зазначив, що у судовому засіданні 27 січня 2022 року він не був присутнім, ухвалу Деснянського районного суду м. Києва отримав 15 лютого 2022 року та не міг своєчасно подати апеляційну скаргу, оскільки з 24 лютого 2022 року по 10 березня 2022 року він був хворий, обмежений в русі та проходив амбулаторне лікування.

До вказаної заяви апелянт надав квитанцію про оплату судового збору.

Вивчивши наведені заявником підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 27 січня 2022 року, суд дійшов висновку, що апеляційне провадження не підлягає відкриттю з таких підстав.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Однією з основних гарантій права сторони на судовий захист є право оскарження судових рішень (стаття 129 Конституції України). Реалізація цього права здійснюється, зокрема шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій.

Рішеннями Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

ЄСПЛ вказав, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України»).

Внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (рішення ЄСПЛ від 20 лютого 2014 року у справі «Шишков проти Росії»).

Наведені заявником причини пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження судового рішення не дають достатніх підстав для визнання їх поважними.

З матеріалів справи убачається, що 27 січня 2021 року Деснянським районним судом міста Києва було постановлено ухвалу у даній справі.

Згідно наявного в матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, ОСОБА_1 копію оскаржуваної ухвали отримав 15 лютого 2022 року.

Згідно вимог ч.1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.2 ч.2 ст. 354 ЦПК України, учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Так, за правилами ст.123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Таким чином, за правилами вищевказаної норми процесуального закону, строк, протягом якого ОСОБА_1 на підставі п.2 ч.2 ст. 354 ЦПК України мав право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали Деснянського районного суду міста Києва від 27 січня 2022 року, сплинув 02 березня 2022 року.

Із апеляційною скаргою на вказане судове рішення ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду 27 вересня 2022 року, а отже із пропуском встановленого процесуальним законом строком на апеляційне оскарження.

Згідно наданої апелянтом виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого, останній був непрацездатним до 10 березня 2022 року.

Однак, апелянт не навів обґрунтованих пояснень щодо не подачі ним апеляційної скарги у період з 10 березня 2022 року по 27 вересня 2022 року.

Враховуючи наведене, заявником не наведено причин, які унеможливили дотримання строків передбачених ЦПК України та розумних пояснень щодо пропуску строку звернення з апеляційною скаргою. Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, а згідно з частиною першою статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Отже зазначені заявником причини пропуску строку на апеляційне оскарження не зумовлені особливими і непереборними обставинами, а відтак не є поважними.

Норми, які регулюють строки подання скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьев проти України»).

Відповідно до частини третьої та четвертої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 358 ЦПК України, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником в строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Оскільки наведені у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення підстави для поновлення цього строку є неповажними, суд дійшов висновку, що у відкритті апеляційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись п.4 ч.1 ст.358 ЦПК України, суд

ухвалив:

відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 27 січня 2022 року у справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Фесик Марія Олексіївна, Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» на дії приватного виконавця.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді К.П. Приходько

Т.О. Писана

С.О. Журба