Справа № 486/1132/22
Провадження № 2-о/486/46/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2022 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді Савіна О.І.

при секретарі Салагорі С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, про встановлення факту перебування на утриманні,

без участі заявника та представника заінтересованої особи,

ВСТАНОВИВ:

03.10.2022 року заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту перебування на утриманні. В обґрунтування заяви зазначає, що з 12.04.2013 року перебувала в шлюбі з ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Оскільки у чоловіка пенсія була значно більшою ніж у неї та була основним джерелом існування, вважає, що фактично перебувала на утриманні покійного чоловіка. Вказала, що встановлення вказаного факту їй необхідно для того, щоб перейти на пенсію у зв`язку із втратою годувальника.

У судове засідання заявник та представник заінтересованої особи не з`явилися, заявник надала суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, вказує, що підтримує свою заяву у повному обсязі.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, однак направив на адресу судузаяву, у якій просить розглянути справу без участі представника.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази в їх сукупності та надавши їм правову оцінку, суд приходить до наступного.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

З представлених копій документів вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі з 12.04.2013 року (а.с. 5).

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 64 років про що складено відповідний актовий запис за № 277 від 01.07.2022 року (а.с. 6).

Як вбачається з акту про проживання № 10 складеного комісією ОСББ «Набережна Енергетиків, 45», ОСОБА_1 спільно з померлим ОСОБА_2 проживали з 2007 року за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 7).

Згідно довідки ГУ ПФУ в Миколаївській області розмір пенсії ОСОБА_1 складає 4838,35 грн. (а.с. 9).

Розмір пенсії померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 становив 11611,36 грн., що вбачається з довідки наданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області.

Як вбачається із переліку документів, передбачених Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», заявник не мала можливості надати документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), оскільки вона з померлим чоловіком проживала за адресою: АДРЕСА_1 , з моменту їхнього одруження і до його смерті, а зареєстрована заявниця за іншою адресою: АДРЕСА_2 .

Таким чином, встановлення факту перебування на утриманні тягне для заявника юридичні наслідки, оскільки дає змогу отримувати пенсію по втраті годувальника.

Виходячи з вимог ч. 1, ч. 2 ст. 37 Закону України «Про пенсійне забезпечення», право на пенсію у разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні. Непрацездатними членами сім`ї вважаються: дружина, якщо вона досягла пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів існування.

Згідно ч.1, ч.2 ст. 38 Закону України «Про пенсійне забезпечення», члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували яку-небудь пенсію, мають право перейти на нову пенсію.

Відповідно до п. 8 Постанови Пленум Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів для існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Судом встановлено, що відповідно до наданих довідок пенсія ОСОБА_1 є значно меншою від пенсії ОСОБА_2 , яку він отримував перед смертю.

Таким чином, в судовому засіданні доведено факт перебування ОСОБА_1 на утриманні свого померлого чоловіка ОСОБА_2 , у зв`язку з чим заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 7, 12, 258, 259, 263-265, 268, 293, 294, 315, 319, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні, задовольнити.

Встановити факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Полуночне Івдельського району Свердовської області, на утриманні свого чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Южноукраїнського

міського суду О. І. Савін