ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 621/3476/19 Номер провадження 22-ц/814/3016/22Головуючий у 1-й інстанції Шахова В.В. Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Судді-доповідача: Дряниці Ю.В.

Суддів: Пилипчук Л.І., Хіль Л.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Харківській області на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 03 листопада 2021 року у справі за позовом Харківської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України, Державного агенства лісових ресурсів України, Харківського обласного управління лісового та мисливського господарства, Національного природного парку "Гомільшанські ліси" до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, ОСОБА_1 , третя особа - Департамент екології та природних ресурсів Харківської обласної державної адміністрації про визнання незаконним та скасування наказів, скасування запису про державну реєстрацію права власності та повернення земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2019 року Харківська обласна прокуратура, з урахуванням заміни назви юридичної особи прокуратури Харківської області, звернулася з позовом до суду в інтересах держави в особі: Міністерства енергетики та захисту довкілля України, Державного агентства лісових ресурсів України, Харківського обласного управління лісового та мисливського господарства, Національного природного парку «Гомільшанські ліси» до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, ОСОБА_1 , третя особа: Департамент екології та природних ресурсів Харківської обласної державної адміністрації, про визнання незаконними та скасування наказів, скасування запису про державну реєстрацію права власності та повернення земельної ділянки.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 16 червня 2017 року № 11109-СГ ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки державної власності сільськогосподарського призначення, розташованої за межами населених пунктів на території Задонецької сільської ради Зміївського району Харківської області орієнтовним розміром 2 га із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.

Листом Департаменту екології та природних ресурсів Харківської обласної державної адміністрації від 30 вересня 2014 року № 05.02-16-4898 до Головного управління Держземагентства у Харківській області направлявся перелік наявних картографічних даних по територіям та об`єктам природно-заповідного фонду області станом на 30 вересня 2014 року, в який було включено Національний природний парк «Гомільшанські ліси».

Незважаючи на вказані відомості органами Держгеокадастру інформацію про розташування земельної ділянки на землях природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, наявності відповідних охоронних зон, обмежень, обтяжень, з урахуванням її розташування на території Національного природного парку «Гомільшанські ліси», не зазначено.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 05 жовтня 2017 року № 18556-СГ ОСОБА_1 затверджено проект землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки державної власності сільськогосподарського призначення, розташованої за межами населених пунктів на території Задонецької сільської ради Зміївського району Харківської області та передано у власність земельну ділянку площею 1 га, в тому числі сіножаті з кадастровим номером :01:000:0820 для ведення особистого селянського господарства.

На підставі вказаних наказів Державним реєстратором Зміївської РДА Харківської області 01 листопада 2017 року прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку, про що внесений запис про право власності № 23127669.

26 травня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області з заявою про надання дозволу на розробку проекту.

Крім цього, відповідно до листа Департаменту екології та природних ресурсів Харківської обласної державної адміністрації від 21 листопада 2019 року № 04.01-22-6169 земельна ділянка з кадастровим номером: :01:000:0820 з урахуванням «Проекту створення національного природного парку «Гомільшанські ліси» та «Проекту організації території національного природного парку «Гомільшанські ліси» знаходиться в зоні регульованої рекреації Національного природного парку.

Вказує, що передача Головним управлінням Держгеокадастр у Харківській області вказаної земельної ділянки у власність громадянину для ведення особистого селянського господарства із визначенням її категорії за основним цільовим призначенням як земель сільськогосподарського призначення призвело до фактичної зміни меж Національного природного парку в частині їх зменшення та ведення індивідуального садівництва на землях природно-заповідного фонду суперечитиме статусу і завданням Національного природного парку в природному стані як унікального комплексу, а також забезпеченню умов організованого відпочинку населення, такі дії були здійснені усупереч процедури, встановленої законом. Отже, накази Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 16 червня 2017 року № 11109-СГ та від 05 жовтня 2017 року № 18556-СГ є такими, що суперечать актам цивільного законодавства, порушують цивільні права та інтереси позивачів та підлягають визнанню незаконними та скасуванню.

Просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі:

визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 16 червня 2017 року № 11109-СГ про надання дозволу громадянці ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки державної власності сільськогосподарського призначення, розташованої за межами населених пунктів на території Задонецької сільської ради Зміївського району Харківської області орієнтовним розміром 2 га із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства;

визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 05 жовтня 2017 року № 18556-СГ про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки державної власності сільськогосподарського призначення, розташованої за межами населених пунктів на території Задонецької сільської ради Зміївського району Харківської області та передачі у власність громадянці ОСОБА_1 земельної ділянки площею 1 га з кадастровим номером :01:000:08206 для ведення особистого селянського господарства;

скасувати запис про проведену державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 1 га з кадастровим номером :01:000:0820 державного реєстратора Зміївської РДА Харківської області Штефана О.А. за ОСОБА_1 ;

зобов`язати ОСОБА_1 повернути земельну ділянку з кадастровим номером :01:000:0820 площею 1 га у відання держави в особі Національного природного парку «Гомільшанські ліси» та стягнути солідарно з відповідачів сплачену суму судового збору.

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 03 листопада 2021 року позовні вимоги Харківської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України, Державного агентства лісових ресурсів України, Харківського обласного управління лісового та мисливського господарства, Національного природного парку «Гомільшанські ліси» до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, ОСОБА_1 , третя особа: Департамент екології та природних ресурсів Харківської обласної державної адміністрації про визнання незаконними та скасування наказів, скасування запису про державну реєстрацію права власності та повернення земельної ділянки задоволено.

Визнано незаконним та скасовано наказ Головного управління Держгеокадарсту у Харківській області від 16 червня 2017 року № 11109-СГ про надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки державної власності сільськогосподарського призначення, розташованої за межами населених пунктів на території Задонецької сільської ради Зміївського району Харківської області орієнтовним розміром 2 га із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.

Визнано незаконним та скасовано наказ Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 05 жовтня 2017 року № 18556-СГ про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої за межами населених пунктів на території Задонецької сільської ради Зміївського району Харківської області та передачі у власність громадянці ОСОБА_1 земельної ділянки площею 1 га, в тому числі сіножаті площею 1 га, з кадастровим номером :01:00:0820 для ведення особистого селянського господарства.

Скасовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна запис № 23127669 про проведену державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 1 га з кадастровим номером: :01:000:0820 від 01.11.2017 № 37883437 державного реєстратора Зміївської районної державної адміністрації Харківської області Штефана О.А.

Зобов`язано ОСОБА_1 повернути земельну ділянку з кадастровим номером :01:000:0820 площею 1 га у відання держави в особі Національного природного парку «Гомільшанські ліси».

Стягнуто з Головного управління Держгеокадастру у Харківській області та ОСОБА_1 на користьХарківської обласної прокуратури судовий збір по 3842 грн. з кожного.

Рішення оскаржив відповідач ГУ Держгеокадастру у Харківській області, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати оскаржувані рішення та відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Зазначає, що висновок місцевого суду, що передача Управлінням Держземагентства у Харківській області спірної земельно ділянки у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства із визначенням її категорії за основним цільовим призначенням як земель сільськогосподарського призначення призвело до фактичної зміни меж Національного природного парку «Гомільшанські ліси» в частині її зменшення, не відповідає фактичним обставинам справи.

Вказує, що у складі НПП можуть бути різні категорії земель (у тому числі, і землі житлової та громадської забудови, рекреаційного, лісогосподарського, сільськогосподарського призначення та інші), і різних форм власності, відповідно до ст. ст. 116, 118, 121 Земельного кодексу України, ст.ст.5, 20, 53-54 Закону України «Про природно-заповідний фонд».

Крім того, звертає увагу суду, що проект землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення стосовно НПП «Гомільшанські ліси» відсутній, поворотні точки, межі, не встановлені та не закріплені в натурі межовими знаками, тому неможливо встановити факт перебування спірної сформованої земельної ділянки в межах НПП.

Також апелянт посилається на те, що не є належним доказом висновок спеціалістів Харківського національного університету імені М.В. Каразіна.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, з підстав, передбачених ст. 375 ЦПК України.

Національний природний парк «Гомільшанські ліси» подав відзив на апеляційну скаргу ГУ Держгеокадастру у Харківській області, в якому зазначає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, оскільки оскаржувані накази підлягають скасуванню через те, що прийняті з порушенням норм закону, а доводи апеляційної скарги є неналежними та необґрунтованими.

До суду апеляційної інстанції апелянтом заявлено клопотання про відкладення розгляду справи до закінчення воєнного стану.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання

Якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Відповідач, Головне управління Держгеокадастру у Харківській області, є апелянтом, відповідно свої доводи та міркування виклав в апеляційній скарзі. Представник відповідача не позбавлений можливості прийняти участь у справі в режимі відеоконференції, у тому числі, за допомогою власних технічних засобів, про що було роз`яснено учасникам апеляційним судом в ухвалі від 19.08.2022 про призначення справи до судового розгляду, однак не скористався таким правом.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що неявка у судове засідання представника скаржника, Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, не перешкоджає розгляду справи та ухвалення рішення, не відкладаючи розгляду справи.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 26 травня 2017 року ОСОБА_1 звернулась з письмовою заявою до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, орієнтованою площею 2 га із земель державної власності сільськогосподарських угідь (сіножаті), що розташована за межами населених пунктів на території Задонецької сільської ради Зміївського району Харківської області для подальшої передачі у власність (т. 1 а.с. 34).

Згідно до Наказу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 16 червня 2017 року № 11109-СГ «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою», надано ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, розташованої за межами населених пунктів та території Задонецької сільської ради Зміївського району Харківської області. Орієнтований розмір земельної ділянки 2 га для ведення особистого селянського господарства (т. 1 а.с. 34).

Зі змісту інформації щодо земельної ділянки, площі земельних ділянок та деталізації розташування спірної земельної ділянки вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером: :01:000:0820 площею 1га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташована за межами населених пунктів на території Задонецької сільської ради Зміївського району Харківської області, форма власності: приватна власність, (т. 1 а.с. 33, 35, т.2 а.с. 120-121).

Відповідно до Наказу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 05 жовтня 2017 року № 18556-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та передачу земельної ділянки у власність», затверджено проект землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки ОСОБА_1 за рахунок земель державної власності сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населених пунктів та території Задонецької сільської ради Зміївського району Харківської області.

Передано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку, розташовану за межами населених пунктів та території Задонецької сільської ради Зміївського району Харківської області, з кадастровим номером: :01:000:0820, площею 1га із земель державної власності сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства (т. 1 а.с. 36).

З листа Департаменту екології та природних ресурсів Харківської обласної державної адміністрації від 21 листопада 2019 року № 04.01-22-6169 вбачається, що спірна земельна ділянка знаходиться на території Національного природного парку «Гомільшанські ліси», проекти землеустрою щодо їх відведення до Департаменту не надходили та не погоджувались. (т. 1 а.с. 37)

Судом встановлено, що рішення про зміну меж, площ, категорій чи скасування статусу Національного природного парку «Гомільшанські ліси», відповідно до вищевказаної норми закону, за погодженням з центральним органом виконавчої влади в галузі охорони навколишнього природного середовища на підставі відповідного експертного висновку, не приймалося.

Задовольняючи позовні вимог, місцевий суд дійшов висновку, що надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, затвердження документації із землеустрою та передача спірної земельної ділянки у власність ОСОБА_1 для ведення особистого сільського господарства, відбулося всупереч процедури, встановленої законом.

Оскільки оскаржувані накази Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, затвердження документації із землеустрою та передача спірної земельної ділянки у власність ОСОБА_1 прийняті з порушенням норм закону, тому місцевий суд дійшов висновку, що вони підлягають скасуванню, а також, як наслідок, підлягає скасуванню запис про проведену державну реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку за ОСОБА_1 та земельна ділянка підлягає поверненню у відання держави в особі Національного природного парку «Гомільшанські ліси».

Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого суду.

Згідно статтей 43-45 Земельного кодексу України землі природно-заповідного фонду це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду. До земель природно-заповідного фонду включаються природні території та об`єкти (природні заповідники, національні природні парки, біосферні заповідники, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища), а також штучно створені об`єкти (ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки, парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва). Землі природно-заповідного фонду можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Порядок використання земель природно-заповідного фонду визначається законом.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» території природних заповідників, заповідні зони біосферних заповідників, землі та інші природні ресурси, надані національним природним паркам, є власністю Українського народу.

Національні природні парки є природоохоронними, рекреаційними, культурно-освітніми, науково-дослідними установами загальнодержавного значення, що створюються з метою збереження, відтворення і ефективного використання природних комплексів та об`єктів, які мають особливу природоохоронну, оздоровчу, історико-культурну, наукову, освітню та естетичну цінність. Ділянки землі та водного простору з усіма природними ресурсами та об`єктами вилучаються з господарського використання і надаються національним природним паркам у порядку, встановленому цим Законом та іншими актами законодавства України. До складу територій національних природних парків можуть включатися ділянки землі та водного простору інших землевласників та землекористувачів (стаття 20 цього Закону).

За змістом статті 53 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» рішення про створення природних заповідників, національних природних парків, а також щодо інших територій та об`єктів природно-заповідного фонду загальнодержавного значення приймаються Президентом України. Порядок відведення земельних ділянок природним заповідникам, біосферним заповідникам, національним природним паркам, регіональним ландшафтним паркам, а також ботанічним садам, дендрологічним паркам, зоологічним паркам визначається Земельним кодексом України.

Згідно зі статтею 13 ЗК України до повноважень Кабінету Міністрів України в галузі земельних відносин належить, зокрема, розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом, а також вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону. Частиною восьмою статті 122 Земельного кодексу України передбачено, що Кабінет Міністрів України передає земельні ділянки із земель державної власності у власність або у користування у випадках, визначених статтею 149 цього Кодексу.

За змістом Указу Президента України від 06 вересня 2004 року № 1047/2004 «Про створення Національного природного парку «Гомільшанські ліси» з метою збереження, відтворення та раціонального використання особливо цінних природних комплексів долини р. Сіверського Донця, що мають важливе природоохоронне, наукове, естетичне, рекреаційне та оздоровче значення створено на території Зміївського та Первомайського районів Харківської області Національний природний парк «Гомільшанські ліси» і підпорядковано його Державному комітету лісового господарства України, а також установлено площу земель Національного природного парку «Гомільшанські ліси» 14 314,8 га, у тому числі 3377,3 га земель, які мають бути надані йому у постійне користування та 10937,5 га земель, що включаються до його складу без вилучення у землекористувачів згідно з додатками.

Згідно статей 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини 1 статті 89 ЦПК Українисуд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Місцевий суд вірно встановив, що у даному випадку статус Національного природного парку «Гомільшанські ліси», як об`єкта природно-заповідного фонду, підтверджується проектами його створення та організації території, а також безпосередньо відповідним Указом Президента України від 06 вересня 2004 року № 1047/2004.

Відповідно до висновку Харківського національного університету імені В.Н. Каразіна, розташування земельної ділянки з кадастровим номером: :01:000:0820 відносно території Національного природного парку «Гомільшанські ліси» зазначена земельна ділянка знаходиться у межах території Національного природного парку «Гомільшанські ліси» (згідно меж Проекту створення). На основі розрахунку в ГІС площа земельної ділянки 0,999994 га (т. 2 а.с. 120-121).

Крім того, відповідно охоронного зобов`язання, Державне підприємство «Зміївське лісове господарство» зобов`язання щодо забезпечення режиму охорони та збереження частини території Національного природного парку «Гомільшанські ліси» створеного, оголошеного Указом Президента України від 06 вересня 2004 року № 1047/2004 в межах Зміївського району. Зі змісту цього охоронного зобов`язання вбачається, що на заповідній території забороняється проведення господарської діяльності, яка може спричинити шкоду заповідному об`єкту та порушити екологічну рівновагу, а також забороняється зміна меж відведення і надання земельних ділянок для інших потреб, використання їх під будь-яке будівництво.

Таким чином, доводи відповідача наведені як у суді першої інстанці так і у апеляційній скарзі, що Національний природний парк «Гомільшанські ліси», як об`єкт природно-заповідного фонду, не є власником та користувачем спірної земельної ділянки та відсутні докази про належність спірної земельної ділянки до земель природно-заповідного фонду, є безпідставними.

Жодних доказів на спростування зазначених обставин апелянтом у справі не подано.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення права власності ОСОБА_1 є необґрунтованими.

Частинами першою та другою статті 116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Повернення у державну власність земельної ділянки, незаконно відчуженої фізичній особі органом місцевого самоврядування, переслідує легітимну мету контролю за використанням майна відповідно до загальних інтересів у тому, щоб таке використання відбувалося за цільовим призначенням. Важливість цих інтересів зумовлюється, зокрема, особливим статусом земельної ділянки належністю її до земель природно-заповідного фонду.

У постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18) Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що у спорах стосовно земель лісогосподарського призначення, прибережних захисних смуг, інших земель, що перебувають під посиленою правовою охороною держави, остання, втручаючись у право мирного володіння відповідними земельними ділянками з боку приватних осіб, може захищати загальні інтереси, зокрема, у безпечному довкіллі, непогіршенні екологічної ситуації, у використанні власності не на шкоду людині та суспільству (частина третя статті 13, частина сьома статті 41, частина перша статті 50 Конституції України). Ці інтереси реалізуються через цільовий характер використання земельних ділянок (статті 18, 19, пункт «а» частини першої статті 91 Земельного кодексу України), які набуваються лише згідно із законом (стаття 14 Конституції України), та через інші законодавчі обмеження. Заволодіння приватними особами такими ділянками всупереч чинному законодавству, зокрема без належного дозволу уповноваженого на те органу, може зумовлювати конфлікт між гарантованим статтею 1 Першого протоколу до Конвенції правом цих осіб мирно володіти майном і правами інших осіб та всього суспільства на безпечне довкілля.

Разом з цим, прийняття рішення про передачу у приватну власність землі державної чи комунальної власності позбавляє Український народ загалом (стаття 13 Конституції України) або конкретну територіальну громаду правомочностей власника землі в тому обсязі, який дозволяє її статус як землі, відповідно, державної чи комунальної власності. В цьому контексті у сфері земельних правовідносин важливу роль відіграє конституційний принцип законності набуття та реалізації права власності на землю в поєднанні з додержанням засад правового порядку в Україні, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (статті 14, 19 Конституції України).

Обставин, встановлених місцевим судом, відповідач у апеляційній скарзі не спростував.

Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Отже, враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правомірно визначив характер спірних правовідносин та норми матеріального права, що підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення по суті спору, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч. 1 п. 1, 375, 381, 384 ЦПК України, апеляційній суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Зміївського районного суду Харківської області від 03 листопада 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач Ю. В. Дряниця

Судді: Л.І. Пилипчук

Л.М. Хіль