РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 609/850/22

2/609/422/2022

28 листопада 2022 року Шумський районний суд Тернопільської області

в складі головуючої судді Катерняк О.М.

при секретарі судового засідання Мацишиній Г.О.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Шумськ цивільну справу за позовом: ОСОБА_1 до

відповідача: ОСОБА_2

вимоги позивача: про визнання права власності на спадкове майно за законом,

учасники справи - не з`явилися,-

В С Т А Н О В И В :

І. Стислий виклад позиції позивача.

1. 25 жовтня 2022 року ОСОБА_1 (далі позивачка) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідачка) з вимогою про визнання права власності на спадкове майно за законом, що залишилося після смерті її баби ОСОБА_3 .

2. Позов обґрунтований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дід позивачки ОСОБА_4 . Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається із 1/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями у АДРЕСА_1 . Дане домоволодіння відноситься до соціальної групи колгоспний двір, ОСОБА_4 був його членом. Після його смерті успадкувала все майно його дружина ОСОБА_3 , однак юридично його не оформила. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла баба позивачки ОСОБА_3 . Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається із 2/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями у АДРЕСА_1 . Інша частка, а саме 1/3 вказаного домоволодіння належить позивачці. Як вказує позивачка в позовній заяві, спадщину після смерті баби вона прийняла як така, що постійно на день смерті баби проживала з нею в одному господарстві.

Коли позивачка звернулася у нотаріальну контору по питанню успадкування зазначеного майна, то отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину та рекомендацію звернутися до суду. Тому просить позов її задовольнити, визнати за нею право власності на спадкове майно після смерті баби ОСОБА_3 , яке складається із житлового будинку з господарськими будівлями у АДРЕСА_1 .

ІІ. Процесуальні дії у справі.

3. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 27 жовтня 2022 року, було відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого розгляду на 24 листопада 2022 року.

4. Судове засідання, призначене на 24 листопада 2022 року не відбулося у зв`язку із знеструмленням електромережі суду, виходу з ладу сервера автоматизованої системи, що впливає на безперебійність та функціонування автоматизованої системи документообігу. Підготовче судове засідання відкладено на 28 листопада 2022 року.

5. Сторони в судове засідання не з`явилися, через канцелярію суду подали заяви про розгляд справи у їх відсутності з повним підтриманням та визнанням позовних вимог.

Відповідно до ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

6. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

7. Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року Про утворення та ліквідацію районів, що набрала чинності 19.07.2020 року, змінений адміністративно-територіальний устрій нашої Держави.

Зокрема, відповідно до підпункту 19 пункту 3 та абзацу 1 підпункту 19 пункту 1 цієї Постанови ліквідований Шумський район Тернопільської області та утворений Кременецький район Тернопільської області (з адміністративним центром у місті Кременець) у складі територій Борсуківської сільської, Великодедеркальської сільської, Вишнівецької селищної, Кременецької міської, Лановецької міської, Лопушненської сільської, Почаївської міської, Шумської міської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України.

8. Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Шумським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області вбачається, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Онишківці Шумського району Тернопільської області.

9. Відповідно до Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого 15.10.1989р. на підставі рішення виконкому Шумської районної Ради народних депутатів №169 від 26.07.1989р. «Про оформлення права власності на жилий будинок (домоволодіння)» слідує, що жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_2 , в цілому належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_3 .

10. Реєстровий напис на документи про право власності, виданий Кременецьким міжміським бюро технічної інвентаризації 15.10.1989р. також підтверджує, що жилий будинок (домоволодіння) в цілому по АДРЕСА_2 , зареєстровано в Кременецькому бюро технічної інвентаризації по праву особистої власності за колгоспним двором, головою якого є ОСОБА_3 .

11. Архівним відділом №2 Кременецької районної військової адміністрації Тернопільської області 13.09.2022р. за № 03-01/2/1528 видано Архівний Витяг із погосподарської книги №6 Бриківської сільської ради Кременецького (Шумського) району Тернопільської області за 1986-1990 роки станом на 01.07.1990 року, з якого слідує, що за особовим рахунком № НОМЕР_2 голова сім`ї: ОСОБА_3 , члени сім`ї: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Таким чином, наявними у справі матеріалами підтверджено, що спірне будинковолодіння належало до суспільної групи колгоспний двір, головою якого є померла ОСОБА_3 , членами - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а отже кожному з них належить по 1/3 частці цього домоволодіння.

12. Із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого Онишковецькою сільською радою Шумського району Тернопільської області вбачається, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Онишківці Шумського району Тернопільської області. Після його смерті відкрилася спадщина на належну йому 1/3 частку домоволодіння, яку успадкувала його дружина ОСОБА_3 , однак юридично це не оформила.

Після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , відкрилася спадщина, яка складається із 2/3 частки спірного домоволодіння по АДРЕСА_2 , яку успадкувала її внучка ОСОБА_6 , однак юридично це не оформила.

13. Згідно із довідкою № 59 від 20.06.2022р., виданої Шумською міською радою Тернопільської області, підписаної старостою Онишковецького старостинського округу, вбачається, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , дійсно була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з нею на день смерті були зареєстровані та проживали: онука - ОСОБА_1 , правнуки - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .

14. Відповідно до довідки від 28.06.2022р., наданої ОСОБА_1 КП «Шумське Бюро технічної інвентаризації» про технічні показники об`єкта нерухомого майна, наявність (відсутність) нового будівництва, реконструкції, капітального ремонту, перепланування, вбачається, що право власності на майно - житловий будинок з господарськими будівлями в АДРЕСА_1 станом на 31.12.2012 року зареєстровано в КП «Шумське БТІ» за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, згідно рішення виконкому Шумської районної ради народних депутатів №169 від 26.07.1984р.

15. Позивачкою ОСОБА_1 в КП «Шумське БТІ» виготовлено технічний паспорт на житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 .

16. Той факт, що померла ОСОБА_3 є бабою позивачки ОСОБА_5 , підтверджується наступними документами:

- відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого Бриківською сільською радою Шумського району Тернопільської області вбачається, що ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 в с. Онишківці Шумського району Тернопільської області, в графі «батьки» вказано: батько - ОСОБА_13 , матір - ОСОБА_2 ;

- відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища АДРЕСА_3 , сформованого 26.08.2022р. слідує, що 16 березня 2001 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Шумського районного управління юстиції у Тернопільській області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_14 та ОСОБА_5 . Прізвища подружжя після укладення шлюбу: чоловіка « ОСОБА_15 », дружини « ОСОБА_15 »;

- відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_5 , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Шумського районного управління юстиції Тернопільської області вбачається, що 18 травня 2006 року було розірвано шлюб між ОСОБА_14 та ОСОБА_1 , прізвище дружини після розірвання шлюбу « ОСОБА_15 »;

- відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 , викладеного російською мовою, виданого Дудинським міським бюро ЗАГС Красноярського краю вбачається, що ОСОБА_16 народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 в м. Дудинка Красноярського краю Російської Федерації, в графі «батьки» вказано: батько - ОСОБА_4 , мати - ОСОБА_3 .

17. Своєю постановою №73/02-16 від 24.10.2022р. приватний нотаріус Кременецького районного нотаріального округу Тернопільської області Зелінський Павло Ігорович відмовив позивачці ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті баби ОСОБА_3 , оскільки у спадкоємця відсутні первинні документи про реєстрацію права власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 .

ІV. Оцінка Суду.

18. За змістом частини четвертої статті 200 ЦПК ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Так, частиною четвертою статті 206 ЦПК передбачено, що у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Таким чином, ЦПК допускає ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні і в правовідносинах, що виникли між сторонами відповідачі позов визнали, таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тобто в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому судовому засіданні.

19. Відтак, проаналізувавши вищенаведене, суд приходить до висновку, що до виниклих правовідносин слід застосувати наступні норми матеріального права.

20. Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

21. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

22. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

23. Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

24. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

25. Як передбачено ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

26. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України , або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

27. Відповідно до п.1 та п. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

28. Правовий статус майна колгоспного двору був врегульований ст.ст. 120-126 Цивільного кодексу УРСР 1963 року. У відповідності до ст. 112 ЦК Української РСР, майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам. Розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність).

29. Згідно зі ст. 120 Цивільного кодексу УРСР 1963 року, майно колгоспного двору належить всім членам двору на праві спільної сумісної власності. Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Крім того, колгоспному дворові належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше передане ними у власність двору майно, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти.

30. Відповідно до ст. 563 ЦК УРСР 1963 року, у випадку смерті члена колгоспного двору спадкування в майні двора не відкривається, а спадкується лише особисте майно членів колгоспного двору. Якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів двору не залишилося, майно двору спадкується на загальних підставах.

31. За змістом ст.123 Цивільного кодексу УРСР 1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Частку працездатного члена двору в майні двору може бути зменшено або у її виділенні зовсім відмовлено у зв`язку з недовгочасним його перебуванням у складі двору або незначною участю своєю працею чи коштами в господарстві двору.

Жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_2 станом на 01 липня 1990 року мав статус колгоспного двору, головою якого була ОСОБА_3 , а членами колгоспного двору були: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а отже кожен з них набув у власність по 1/3 частині вказаного вище жилого будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами.

32. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті г) пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила ст. 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

33. Відповідно до п.п. 4.15, 4.18 п. 4 гл. 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затверджено Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 р. № 296/5, видача свідоцтва про спадщину на майно, яке підлягає реєстрації проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони та арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі, свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

34. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

35. До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

36. Права та обов`язки, які не входять до складу спадщини, передбачені положеннями статті 1219 ЦК України.

Отже, об`єктами спадщини за ЦК України є права та обов`язки, які належали особі на час смерті, крім тих, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця.

37. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

38. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

39. Згідно із ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

40. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

41. Згідно із ст.1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа.

Так, позивачка ОСОБА_1 відноситься до спадкоємців п`ятої черги, оскільки є онукою спадкодавиці ОСОБА_3 і є такою, що прийняла спадщину відповідно до ст. 1268 ЦПК України, оскільки на день смерті спадкодавця постійно проживала та була зареєстрована з померлою.

42. У відповідності до статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідачка ОСОБА_2 , яка є спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_3 , не заперечує проти того, щоб за її дочкою - позивачкою ОСОБА_1 було визнано право на спадкове майно, а саме на житловий будинок, після смерті ОСОБА_3 .

43. За вимогами ст. 328 ЦК України, право власності на майно вважається набутим правомірно, якщо інше не буде встановлено в судовому порядку або незаконність права власності не випливатиме із закону.

44. Власник майна, як це передбачає ст. 392 ЦК України, може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності.

45. Відповідно до абз. 3 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні прав на спадщину особа може звертатися до суду за правилами позовного провадження.

В даний час у позивачки виникла необхідність оформити право власності на спадкове майно, а саме, на жилий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, як спадкове майно, після смерті її баби ОСОБА_3 .

Суд знаходить, що в даних правовідносинах виникнення права власності у позивачів пов`язується з правом спадкування.

46. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

47. Згідно із ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

48. Згідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

49. Згідно з ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

50. Даний спір підлягає розгляду в судовому порядку, оскільки іншим шляхом його вирішити неможливо, а набуття позивачами права на жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

V. Розподіл судових витрат між сторонами.

51. Позивачкою при подачі позову було сплачено по 993 грн. судового збору. Позивачка просить не застосовувати до відповідача вимоги статті 141 ЦПК України.

З цих підстав,

Керуючись статтями 15, 16, 328, 392, 1258, 1265, 1268 Цивільного кодексу України, статтями 2, 4, 5, 10-13, 18, 76, 77, 81, 200, 206 Цивільного процесуального кодексу, ст.ст. 112, 120-126, 524, 525, 529, 548, 549, 563 ЦК Української РСР (1963 року) суд, -

У Х В А Л И В :

1.Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно за законом - задовольнити повністю.

2.Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстроване місце проживання: с. Онишківці, Кременецького району, Тернопільської області, паспорт НОМЕР_7 , РНОКПП НОМЕР_8 ) право власності на спадкове майно після смерті баби ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , що складається із житлового будинку з господарськими будівлями у АДРЕСА_2 .

3.Не застосовувати до відповідача вимоги статті 141 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повне рішення суду складено 28 листопада 2022 року.

Суддя: О. М. Катерняк