Ухвала

10 листопада 2022 року

м. Київ

справа № 600/575/19

провадження № 61-10620ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., Фаловської І. М.,

розглянувшикасаційну скаргу адвоката Головацького Василя Федоровича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Тернопільського апеляційного суду від 05 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Тернопільгаз», Козівського управління з постачання газового господарства Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Тернопільгаз» про скасування рішення щодо донарахування вартості спожитого газу,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року ОСОБА_2 , правонаступником якого є ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Тернопільгаз» (далі - ПрАТ «Тернопільгаз»), Козівського управління з постачання газового господарства Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Тернопільгаз» (далі - Козівське УЕГГ ПрАТ «Тернопільгаз») про скасування рішення щодо донарахування вартості спожитого газу.

Позов мотивував тим, що працівники ПрАТ «Тернопільгаз» щодо нього, як споживача, склали акт про порушення від 02 жовтня 2018 року № 000954, в якому зафіксували несанкціонований відбір природного газу з газорозпридільної мережі (ГРМ) (крадіжка газу), а саме - наявність несанкціонованого газопроводу, копію цього акта йому не вручили.

Зазначив, що 19 жовтня 2018 року ПрАТ «Тернопільгаз» повідомило його про засідання комісії для розгляду зазначеного акта. Того ж дня, Козівське УЕГГ ПАТ «Тернопільгаз» повідомило про необхідність сплати заборгованості за донарахування в сумі 176 705,59 грн.

21 листопада 2018 року ПрАТ «Тернопільгаз» повідомило позивача про прийняття комісією рішення про задоволення акта про порушення від 02 жовтня 2018 року № 000954 та надало копію протоколу від 06 листопада 2018 року № 84, акт-розрахунок вартості необлікованого об`єму природного газу та розрахунок на сплату вартості необлікованого об`єму природного газу від 21 листопада 2018 року.

Зазначив, що при зверненні із вимогою про надання копії акта від 02 жовтня 2018 року № 000954, йому надали копію акта від 02 жовтня 2018 року № 000955 про опломбування лічильника газу. Крім цього, листом від 05 червня 2019 року Козівське УЕГГ ПрАТ «Тернопільгаз» повідомило про необхідність сплати заборгованості, а у разі несплати такої заборгованості самостійно припинити газопостачання.

Позивач зазначив, що він є власником будинковолодіння АДРЕСА_1 , всі роботи із підключення чи зміни газопроводів виконувалися виключено працівниками Козівського УЕГГ ПрАТ «Тернопільгаз».

У лютому 2020 року позивач подав заяву про уточнення позовних вимог у якій, серед іншого, зазначив, що порядок складення актів про порушення регулюється положеннями глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРМ. Так, згідно з вимогами Кодексу ГРМ акт про порушення складається у двох примірниках, один з яких залишається у споживача, який має право внести до акта свої зауваження та заперечення. У разі відмови від підпису споживачем примірник акта надсилається йому рекомендованим поштовим відправленням. Проте, копію акта про порушення він отримав лише 10 липня 2019 року, після звернення до постачальника.

Крім цього, вказав, що відповідач не надав доказів, які б підтверджували втручання позивача у роботу ГРМ або влаштування несанкціонованого газопроводу, також не надав доказів несанкціонованого відбору газу через несанкціонований газопровід, працівниками, котрі проводили перевірку, в порушення вимог Кодексу ГРМ, не провів обстеження газового обладнання, не встановив через які прилади здійснюється відбір природного газу через несанкціонований газопровід та у який період, та чи у придатному стані перебуває газопровід через який здійснюється відбір.

Тому позивач просив визнати незаконним та скасувати рішення центральної комісії ПрАТ «Тернопільгаз» від 06 листопада 2018 року про задоволення акта про порушення від 02 жовтня 2018 року № 000954 стосовно споживача ОСОБА_2 .

Рішенням від 14 квітня 2022 року Козівський районний суд Тернопільської області позов задовольнив.

Визнав незаконним та скасував рішення засідання комісії Козівського УЕГГ ПрАТ «Тернопільгаз», оформлене протоколом від 06 листопада 2018 року № 84 з розгляду акта про порушення від 02 жовтня 2018 року № 000954.

Вирішив питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою від 05 жовтня 2022 року Тернопільський апеляційний суд апеляційну скаргу ПрАТ «Тернопільгаз» задовольнив.

Рішення Козівського районного суду Тернопільської області від 14 квітня 2022 року скасував.

Ухвалив нове рішення, яким у задоволені позову ОСОБА_1 відмовив.

Стягнув з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Тернопільгаз» судовий збір за апеляційний розгляд справи в розмірі 1 488,60 грн.

У жовтні 2022 року адвокат Головацький В. Ф., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Тернопільського апеляційного суду від 05 жовтня 2022 року.

Посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, особа, яка подала касаційну скаргу, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Положення пункту 9 частини третьої статті 2 ЦПК Українизакріплює, що однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом.

Однак, таке право на касаційне оскарження не є абсолютним та безумовним, скаржник зобов`язаний обґрунтувати причини такого звернення, що дозволяють ініціювати проведення судового розгляду справи в третій раз.

Так, у положенні частини «с» статті 7 Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, акцентується увага на тому, що скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини у справах Lavages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) та Brualla Gomez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Право заявника на апеляційний перегляд справи забезпечено.

Всі мотивування особи, яка подає касаційну скаргу, вже були предметом розгляду в судах двох інстанцій і не потребують додаткового перегляду.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Малозначна справа як справа незначної складності є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанцій, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розташована у розділі «Загальні положення» цього Кодексу, яка поширюється і на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Адвокат Головацький В. Ф., який діє в інтересах ОСОБА_1 , посилається на те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а справастановить має виняткове значення для учасника справи.

Рекомендація № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року рекомендує державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації, скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі ZUBAC v. CROATIA (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) зазначила, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. ЦПК України визначає баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Враховуючи предмет позову, складність справи, а також те, що особа, яка подала касаційну скаргу, об`єктивно не підтвердила фундаментальне значення касаційної скарги для формування єдиної правозастосовчої практики та винятковість справи, Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження у справі.

Згідно із пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи, що судове рішення, яке оскаржене, прийняте у малозначній справі, а обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, відсутні, тому у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за касаційною скаргою адвоката Головацького Василя Федоровича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Тернопільського апеляційного суду від 05 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Тернопільгаз», Козівського управління з постачання газового господарства Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Тернопільгаз» про скасування рішення щодо донарахування вартості спожитого газу.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Мартєв

В. В. Сердюк

І. М. Фаловська