КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/9396/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2022 року місто Київ

справа №754/4286/22

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.

за участю секретаря судового засідання - Савлук І.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача Акціонерного товариства «РВС Банк» на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 15 червня 2022 року про забезпечення позову, постановлену під головуванням судді Саламон О.Б., повний текст ухвали складено 15 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Акціонерного товариства «РВС Банк», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чернелюх Людмила Василівна, Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, припинення права власності на квартиру,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2022 року позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача, в якому просили:

скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 62689506 від 30 грудня 2021 року (номер запису про право власності 46022031), яка проведена приватним нотаріусом КМНО Черленюх Л.В. і здійснено державну реєстрацію прав на обтяжень на квартиру АДРЕСА_1 ;

припинити за АТ «РВС Банк» право власності на вказану квартиру.

Одночасно із позовною заявою позивачами до суду подано заяву про забезпечення позову, в якій останні просили вжити заходи забезпечення позову шляхом:

накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 у місті Києві;

заборони АТ «РВС Банк» виселяти та знімати з реєстрації мешканців вказаної квартири, а також без дозволу позивачів вселяти інших осіб до них, проникати та входити до квартири, іншим чином користуватися, володіти та розпоряджатись нею, в тому числі укладати договори іпотеки, купівлі- продажу, дарування тощо з третіми особами, а також шляхом заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, в тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо вказаної квартири.

Обгрунтовуючи вказану заяву позивачі посилалися на те, що на даний час оскаржується рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на вказану квартиру, при цьому відповідачем вживались дії щодо заволодіння та входження до спірної квартири, зокрема представники відповідача постійно наполягають на наданні доступу до квартири з метою фотозйомки для проведення оцінки майна для продажу третім особам, поряд з цим позивачу ОСОБА_1 пропонують викупити свою квартиру у банку на невигідних умовах.

Вказували, що в разі не вжиття заходів забезпечення позову спірна квартира може бути реалізована, що може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 15 червня 2022 року заяву позивачів про забезпечення позову задоволено частково.

Забезпечено позов шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 .

Заборонено органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, державним реєстраторам органів місцевого самоврядування, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно та приватним, державним нотаріусам, вчиняти будь-які реєстраційні дії відносно квартири АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, відповідач АТ «РВС Банк» подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просив ухвалу скасувати та постановити нову про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

В обґрунтування вимог посилався на те, що суд першої інстанції не пересвідчився у тому, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно утруднити чи унеможливити виконання рішення суду, не врахував відповідність виду забезпечення позову, який просять застосувати позивачі, позовним вимогам та помилково дійшов висновку про наявність підстав для забезпечення позову.

Вказував, що позивачами не надано доказів, а судом першої інстанції не встановлено обставин на підтвердження вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення позову до суду.

Зазначав, що зі слів позивачів слідує, що банк мав намір на продаж спірної квартиру саме на користь позивачів, а не будь-яким іншим особам.

Зауважував, що банк звертався до позивачів із пропозицією укладення договору купівлі-продажу квартири на користь останніх, як минулих власників, що зареєстровані у предметі забезпечення, при цьому всі дії вчиняються із дотриманням звичаїв ділового обороту та виключно у правовому полі.

Посилався на те, що банк, як власник, позбавлений права на вільне розпорядження спірною квартирою, а заходи забезпечення позову із урахуванням викладених обставин є передчасними, адже банк не вчиняє та обмежений у вчиненні дій, які призвели б до неефективного відновлення порушених прав.

24 жовтня 2022 року від позивача ОСОБА_1 на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому остання посилалася на те, що апеляційна скарга є необґрунтованою, а її доводи не спростовують висновків суду першої інстанції, просила ухвалу суду залишити без змін, а скаргу без задоволення.

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити з вищевказаних підстав.

Позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Приватний нотаріус КМНО Чернелюх Л.В., Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Позивач ОСОБА_1 у письмових поясненнях на апеляційну скаргу просила розглядати справу у її відсутність.

Колегія суддів вважає можливим розглядати справу у відсутність осіб, які не з`явилися у судове засідання на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи частково заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру та забороною здійснення реєстраційних дії стосовно реєстрації/перереєстрації права власності щодо спірного майна, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у даній справі.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У частині 1 ст.150 ЦПК України закріплено види забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Ключовим завданням при вирішенні необхідності забезпечення позовних вимог є забезпечення в подальшому виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності доводів заявника щодо забезпечення позову; збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимогти, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірність утруднення виконання або невиконання рішення в разі невжиття таких заходів.

Відповідно до положень п.п.1,2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Системний аналіз наведених норм права дає можливість зробити висновок, що від заявника вимагається вказати вид (захід) забезпечення позову, визначений статтею 150 ЦПК України, та обґрунтувати необхідність вжиття саме такого заходу забезпечення позову.

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Згідно з п.п.1, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно п.6 зазначеної постанови особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Крім того, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічні висновки містяться в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачі звернулися до суду з даним позовом до відповідача про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, припинення права власності відповідача на квартиру.

Позивачі обґрунтовували свої вимоги тим, що квартира АДРЕСА_1 у місті Києві належала їм на праві спільної власності в рівних долях, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло № НОМЕР_1 від 12 серпня 2003 року.

Вказували, що перехід права власності на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 у місті Києві до АТ «РВС Банк», як правонаступника ПАТ «Банк «Демарк» та ТОВ «ФК «Паріс» було здійснено з грубим порушенням норм чинного законодавства, а тому з метою захисту своїх прав останні звернулися до суду з даним позовом.

Порушуючи питання про забезпечення позову, позивачі посилалися на те, що невжиття заходів забезпечення позову у випадку задоволення позовних вимог може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 24 січня 2022 року, право власності на квартиру АДРЕСА_1 у місті Києві, 24 грудня 2021 року зареєстроване за АТ «РВС БАНК» на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень приватного нотаріуса КМНО Черленюх Л.В. від 30 грудня 2021 року, індексний номер:62689506, підстава для державної реєстрації: іпотечний договір №1132, виданий 10 лютого 2006 року, видавник приватний нотаріус КМНО Клітко В.В.

З огляду на те, що між сторонами виник спір щодо законності рішення державного реєстратора приватного нотаріуса КМНО Черленюх Л.В. від 30 грудня 2021 року, індексний номер:62689506про державну реєстрацію права власності за АТ «РВС БАНК» на квартируАДРЕСА_1 та позивачами одночасно заявлено вимогу про припинення за АТ «РВС Банк» право власності на вказану квартиру, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на вказану квартиру та забороною органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, державним реєстраторам органів місцевого самоврядування, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно та приватним, державним нотаріусам, вчиняти будь-які реєстраційні дії відносно квартири АДРЕСА_1 .

Викладені обставини, враховуючи положення ст.151 ЦПК України є достатніми для обґрунтованого припущення позивачів, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі його задоволення.

На час розгляду справи існує достатньо обґрунтоване припущення, що АТ «РВС Банк», як новий власник спірного майна, може розпорядитися ним, зокрема відчужити його іншим особам до вирішення справи по суті, що у подальшому може утруднити ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

При цьому варто врахувати, що підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Європейський суд з прав людини у рішення від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Матеріали справи підтверджують існування між сторонами спору, а реєстрація за відповідачем АТ «РВС Банк» права власності на спірне майно свідчить про існування у останнього, як в одноособового власника, можливості вільно, на власний розсуд розпорядитись вищевказаним майном.

Накладення арешту наспірну квартиру та заборона органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, державним реєстраторам органів місцевого самоврядування, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно та приватним, державним нотаріусам, вчиняти будь-які реєстраційні дії відносно квартири АДРЕСА_1 у місті Києві є співмірними із заявленими позовними вимогами.

Обраний позивачами вид забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне нерухоме майно та забороною вчиняти дії не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача АТ «РВС Банк», оскільки арештоване майно фактично зберігається у володінні та користуванні власника, а обмежується лише можливість розпорядитися ним.

Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 та у постанові Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі №643/15394/19.

А відтак, доводи апеляційної скарги про те, що банк, як власник, позбавлений права на вільне розпорядження спірною квартирою, а заходи забезпечення позову із урахуванням викладених обставин є передчасними, адже банк не вчиняє та обмежений у вчиненні дій, які призвели б до неефективного відновлення порушених прав, колегія суддів вважає неспроможними, оскільки цивільний процесуальний закон, а саме ст.ст.151-152 ЦПК України передбачає можливість обмеження особи у здійсненні права власності при вжитті заходів забезпечення цивільного позову зокрема шляхом накладення арешту на спірне майно, отже ухвала суду відповідає приписам Конституції України і діючому законодавству.

Право на мирне володіння майном, яке передбачене ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод дозволяє втручатися у здійснення особою права власності і обмежувати його згідно закону, в тому числі для захисту прав і свобод інших осіб, якщо таке втручання було пропорційним.

В даному випадку втручання у право власності АТ «РВС Банк» у вигляді обмеження на відчуження спірного майна здійснене згідно із законом і є пропорційним переслідуваній меті, оскільки здійснене для захисту прав і свобод інших осіб, зокрема позивачів. При цьому, відповідач не позбавляється права володіння та користування спірним майном.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачами не надано доказів, а судом першої інстанції не встановлено обставин на підтвердження вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення позову до суду, колегія суддів відхиляє, оскільки обраний позивачами вид забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірну квартиру та заборона здійснення реєстраційних дії стосовно реєстрації/перереєстрації права власності щодо спірного майна спрямовані на запобігання відчуженню нерухомого майна, яке є предметом спору, а заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер.

Слід зазначити, що забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про необхідність забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно та забороною органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, державним реєстраторам органів місцевого самоврядування, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно та приватним, державним нотаріусам, вчиняти будь-які реєстраційні дії відносно квартири АДРЕСА_1 у місті Києві є законним та обґрунтованим.

Оскільки, ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача Акціонерного товариства «РВС Банк» - залишити без задоволення.

Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 15 червня 2022 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 28 листопада 2022 року.

Головуючий:

Судді: