ПОСТАНОВА

Іменем України

09 листопада 2022 року м. Кропивницький

справа № 405/6501/20

провадження № 22-ц/4809/671/22

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Єгорової С. М., суддів: Дуковського О. Л., Карпенка О. Л.,

секретар судового засідання Діманова Н. І.,

учасники справи:

позивач - Комунальне підприємство «Теплоенергетик»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

представник відповідача адвокат Пронін Юрій Олександрович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Теплоенергетик» на рішення Ленінського районного суду міста Кіровограда від 27 вересня 2021 року у складі головуючого судді Драного В. В.

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

20.10.2020 Комунальне підприємство «Теплоенергетик» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути борг за послугу теплопостачання в сумі 51818,68 грн, 3 % річних в сумі 3952,19 грн, інфляційні витрати 11084,85 грн, пеню 1896,56 грн, а загалом 68752,28 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідач ОСОБА_1 проживає у житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , сторони вступили у фактичні договірні правовідносини, оскільки позивач в опалювальні сезони надавав теплову енергію в квартиру АДРЕСА_2 , а відповідач належним чином зобов`язання по оплаті послуг з централізованого теплопостачання не виконувала, внаслідок чого, заборгованість за період з вересня 2012 року по червень 2020 року складає 51818,68 грн.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання має сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних, що відповідно до розрахунку, 3% річних становить 3952,19 грн, індекс інфляції становить 11084,85 грн., а також, відповідно до ст. 549 ЦК України розмір пені становить 1896,56 грн, а всього 68752,28 грн.

Вказано, що право вимоги заборгованості, що виникла у позивача перед ДП «Кіровоградтепло» ТОВ «ЦНТІ УНГА», яке раніше надавало вказані послуги, було відступлено позивачу на підставі відповідного договору від 20.09.2019 року.

Рішенням Ленінського районного суду міста Кіровограда від 27 вересня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Комунального підприємства «Теплоенергетик» заборгованість за отримані послуги з централізованого теплопостачання за період з жовтня 2019 року по червень 2020 року в розмірі 9792 грн. 44 коп., на рахунок НОМЕР_1 у Філії Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк», 3% річних у розмірі 123,77 грн., індекс інфляції у розмірі 175,66 грн., пеню у розмірі 0,42 грн., на рахунок НОМЕР_2 АБ «Південний», а всього 10092 грн. 29 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що у матеріалах справи відсутні достатні докази, що підтверджують перехід до позивача прав вимоги до ОСОБА_1 щодо сплати заборгованості за надання послуги централізованого теплопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки в наданому реєстрі фізичних осіб-споживачів ДП «Кіровоградтепло» ТОВ «ЦНТІ УНТА», які мають заборгованість за надані послуги централізованого опалення станом на 01.09.2019, прізвище ОСОБА_1 відсутнє, натомість за вказаною адресою зазначено про наявність боргу в сумі 42026,24 грн у споживача ОСОБА_2 .

У матеріалах справи відсутні відомості про те, коли саме ОСОБА_1 стала власником (квартиронаймачем) квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а відтак стала споживачем послуг централізованого теплопостачання за вказаною адресою.

Суд вважав доведеною наявність у відповідача заборгованості за період з жовтня 2019 року по червень 2020 року в розмірі 9792,44 грн, а тому, виходячи із наявної суми боргу, стягнув і заявлені позивачем 3% річних у розмірі 123,77 грн, індекс інфляції у розмірі 175,66 грн, та пеню у розмірі 0,42 грн.

Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за період з вересня 2012 року по жовтень 2019 року судом відмолено у зв`язку з їх необґрунтованістю, позовна давність в цій частині вимог застосована, оскільки права позивача не були порушені, а виходячи з вимог статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем. Виходячи з наведеного, позовна давність застосовується лише у випадку обґрунтованості позову. У разі якщо вимоги позову є необґрунтованими, то суд має відмовити в його задоволенні за необґрунтованістю.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Позивач подав апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права ставить питання про скасування судового рішення в частині щодо відмови позовних вимог, просить ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги про стягнення заборгованості за період з жовтня 2018 року по квітень 2019 року в сумі 12549,27 грн.

Зазначає, що суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.

Вказує, що ОСОБА_1 з 29.05.2018 по теперішній час зареєстрована за адресою вищезазначеної квартири, є її власником/квартиронаймачем, а відтак і споживачем послуги з постачання теплової енергії з 29.05.2018 по теперішній час. ОСОБА_1 після вселення до квартири за адресою АДРЕСА_1 не зверталась до КП «Теплоенергетик» КМР» з метою укласти письмовий договір, хоча зобов`язана була укласти договір. У зв`язку із цим та відсутністю у позивача інформації про зміну споживача послуг з 29.05.2018, у наявному у матеріалах справи Реєстрі фізичних осіб-споживачів ДП «Кіровоградтепло» ТОВ «ЦНТІ УНТА» за адресою: АДРЕСА_1 , помилково зазначено споживача ОСОБА_2 , а не ОСОБА_1 .

Вважає, що споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Факт відсутності договору про надання житлово- комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення від оплати послуг в повному обсязі. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду справа № 638/11034/15-ц від 10 грудня 2018 року.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Представник відповідача адвокат Пронін Ю. О.подав відзив на апеляційну скаргу, в якому ставить питання про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Вважає рішення суду законним й обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги безпідставними.

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Заслухавши пояснення представника позивача за довіреністю Лазаренко-Шаповалову В. В., яка підтримала доводи апеляційної скарги, представника відповідача адвокат Проніна Ю. О., який заперечував проти задоволення скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

Встановлені судом першої інстанції неоспорені обставини, а також обставини встановлені апеляційним судом.

КП «Теплоенергетик» відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, Закону України «Про теплопостачання» та Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надає споживачам послугу з централізованого теплопостачання з жовтня 2019 року.

Відповідач ОСОБА_1 є власником житла та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою КП «ЖЕО № 2 МРМК» № 1438 (а.с. 11).

Згідно інформації наданої відділом ОМІ РМП Управління Державної МС України ОСОБА_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 з 29.05.2018 (а.с.24).

Відповідно до копії довідки КК № 8 Подільського району м. Кропивницького від 18.05.2021 ОСОБА_1 проживала за адресою АДРЕСА_3 без реєстрації з 2016 року (а.с.45).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_4 , право власності зареєстровано 31.10.2016, підстава реєстрації договір купівлі-продажу від 31.10.2016 (а.с.167).

Згідно копії договору про відступлення права вимоги № 20/09-19/1 від 20.09.2019 право вимоги заборгованості, яка виникла у боржників-фізичних осіб (споживачів послуг централізованого опалення) перед ДП «Кіровоградтепло» ТОВ «ЦНТІ УНГА» було відступлено КП «Теплоенергетик» (а.с. 12).

Згідно Реєстру фізичних осіб-споживачів ДП «Кіровоградтепло» ТОВ «ЦНТІ УНГА», які мають заборгованість за надані послуги централізованого опалення станом на 01.09.2019 року за адресою: АДРЕСА_1 , наявна відповідна заборгованість у розмірі 42026,24 грн у споживача ОСОБА_2 (а.с. 79-81).

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за надані послуги за період з вересня 2012 року по вересень 2019 року ОСОБА_1 має борг за послуги централізованого опалення у розмірі 42026,24 грн, за період з вересня 2019 року по червень 2020 року - 9792,44 грн (а.с. 6, 7).

Згідно актів включення централізованого опалення за період з 2012 року по 2021 рік щороку в жовтні відбувалося включення централізованого опалення в житловому будинку по АДРЕСА_2 (а.с. 86-91).

У 2019 році включення централізованого опалення у вказаному будинку відбулося 28.10.2019.

Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК).

За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Частиною 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» визначено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до частини п`ятої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється виходячи з загальної площі квартири, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими тарифами. Наймач зобов`язаний самостійно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги у строки, встановлені законом або договором.

Згідно ч. 1 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за послуги нараховується щомісячно.

Договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем) у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та виконавцями цих послуг (ч. З ст. 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Пунктом 1 частини 3 статті 24 Закону України «Про теплопостачання», встановлений обов`язок споживача теплової енергії, - своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії. Аналогічний обов`язок міститься в п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Інформація щодо відключення споживача від системи центрального опалення, з отриманням дозволу у передбаченому законом порядку, в матеріалах справи відсутня.

При цьому, згідно зазначених норм закону споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підстав для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у справі № 638/11034/15-ц від 10.12.2018.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Виходячи із п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) відбувається заміна кредитора.

Таким чином, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувана.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми, якщо законом чи договором не встановлений інший розмір відсотків.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

Отже, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання, тобто боржник сплачує борг з урахуванням рівня інфляції та три відсотки річних за прострочення зобов`язання.

Згідно ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання ним грошового зобов`язання за кожен день простроченого виконання.

Частиною 1 статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу.

За наданою відділом ОМІ РМП Управління Державної МС України інформацією ОСОБА_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 з 29.05.2018 (а.с.24), її право власності зареєстровано 31.10.2016, підстава реєстрації договір купівлі-продажу від 31.10.2016, що підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_1 (а.с.167).

Як на доказ заборгованості відповідача ОСОБА_1 за отримані послуги з теплопостачання у період з 10.2018 року по 04.2019 року у сумі 12549,27 грн позивач посилався на довідку КП «Теплоенергетик» а.с. 7, згідно якої позивач надавав послуги з теплопостачання за адресою АДРЕСА_1 починаючи з 09/2012 року по 09/2019.

Колегія суддів вважає вказаний доказ неналежним, оскільки КП «Теплоенергетик» стало постачальником комунальних послуг за вказаною адресою з 20.09.2019, право вимоги щодо заборгованості споживачів за послуги з теплопостачання за період з 09/2012 по 20.09.2019 перейшло до позивача на підставі договору про відступлення права вимоги №20/09-19/1 від 20.09.2019 згідно реєстру фізичних осіб-споживачів ДП «Кіровоградтепло» ТОВ «ЦНТІ УНТА», які мають заборгованість за надані послуги централізованого опалення станом на 01.09.2019, зокрема за адресою: АДРЕСА_1 , наявна заборгованість в розмірі 42026,24 грн у споживача ОСОБА_2 (а.с.79).

КП «Теплоенергетик» не надано доказів переходу прав вимоги до ОСОБА_1 щодо нарахованої заборгованост у період з 09/2012 року по 09/2019 за надання послуг централізованого теплопостачання за адресою: АДРЕСА_1 .

Суд першої інстанції, врахувавши часткове визнання ОСОБА_1 позовних вимог, а саме, в частині стягнення заборгованості за послуги теплопостачання за період з листопада 2019 року по червень 2020 року у розмірі 9792,44 грн, відсутність доказів передання ДП «Кіровоградтепло» ТОВ «ЦНТІ УНТА» права вимоги КП «Теплоенергетик» до ОСОБА_1 щодо заборгованості за надані послуги з централізованого опалення за адресою: АДРЕСА_1 , у період з 09/2012 року по 09/2019, дійшов правомірного висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення заборгованості за період з жовтня 2019 року по червень 2020 року в розмірі 9792,44 грн, 3% річних у розмірі 123,77 грн, індекс інфляції у розмірі 175,66 грн, та пеню у розмірі 0,42 грн, а всього 10092,29 грн.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують, на законність ухваленого судового рішення не впливають, зводяться до переоцінки доказів у справі, що знайшли свою належну оцінку у мотивувальній частині оскарженого судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Виходячи з викладеного, судом першої інстанції правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам, не порушено норми процесуального права. Рішення суду є законним і обгрунтованим.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржене судове рішення без змін із підстав, передбачених статтею ст. 375 ЦПК України.

Оскільки оскаржене судове рішення залишене без змін, а скарга без задоволення, то згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на особу, яка подала апеляційну скаргу, і поверненню не підлягає.

Керуючись ст. 367, 368, 371, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Теплоенергетик» залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду міста Кіровограда від 27 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий С. М. Єгорова

Судді О. Л. Дуковський

О. Л. Карпенко