КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 758/6125/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Кирилюк Г. М.

суддів: Рейнарт І. М., Семенюк Т. А.

при секретарі Мороз Н. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Великодимерська селищна рада Броварського району Київської області про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцями, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - адвоката Беніцької Валентини Іванівни на рішення Подільського районного суду м. Києва від 20 червня 2022 року в складі судді Анохіна А.М.,

встановив:

06.09.2021 ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною заявою, в якій просив встановити факт постійного проживання ОСОБА_3 разом з сестрою ОСОБА_3 з квітня 2000 року до часу смерті останньої ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Також просив встановити факт постійного проживання ОСОБА_3 разом з матір`ю ОСОБА_4 з квітня місяця 2000 року до часу смерті останньої ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначив, що метою звернення до суду з вказаною заявою є оформлення спадщини на майно за адресою: АДРЕСА_1 .

Посилався на ті підстави, що ОСОБА_4 була його рідною сестрою, її діти ОСОБА_3 та ОСОБА_3 - його племінниками.

ОСОБА_4 , її син ОСОБА_3 та дочка ОСОБА_3 були співвласниками в рівних частинах 2/3 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 21.04.2000.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла його племінниця ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла його рідна сестра ОСОБА_4 .

Після їх смерті спадкові справи не відкривались.

ІНФОРМАЦІЯ_5 помер його племінник ОСОБА_3 .

Після смерті ОСОБА_3 він подав до Броварської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

26.05.2020 Броварська районна державна нотаріальна контора надала відповідь, що спадкова справа до майна померлого ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , відкрита 10.07.2019 за №1583 за його заявою, якою він прийняв спадщину за законом. Спадкові справи щодо оформлення спадкових прав на частки житлового будинку, що належали ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , не відкриті. Останнє відоме місце реєстрації ОСОБА_4 - АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 - невідоме. Факт постійного проживання ОСОБА_3 з померлими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відсутні. Тобто спадщину після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_3 ніким не прийнято. Тому йому потрібно звернутися в судові органи з позовом щодо встановлення факту прийняття спадщини ОСОБА_3 після смерті своєї матері ОСОБА_4 та сестри ОСОБА_3 , або про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування.

Відповідно до інформації виконавчого комітету Великодимерської селищної ради від 04.02.2020 № 377/03-07, наданої на відповідний запит нотаріуса, згідно погосподарських документів селищної ради: станом на 2006-2010 p.p. серед проживаючих у житловому будинку АДРЕСА_1 значились ОСОБА_3 до дня своєї смерті (померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ), ОСОБА_4 та ОСОБА_3 ; станом на 2011-2015 p.p. серед проживаючих у цьому будинку значились ОСОБА_4 до дня смерті (померла ІНФОРМАЦІЯ_4 ) та ОСОБА_3 ; станом на 2016-2020 p.p. серед проживаючих у цьому будинку значився ОСОБА_3 до дня смерті (помер ІНФОРМАЦІЯ_5 ).

Факт проживання ОСОБА_3 разом з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 2000 р. до часу їх смерті можуть підтвердити свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 20 червня 2022 року вказаний позов задоволено.

Встановлено факт постійного проживання ОСОБА_3 разом з сестрою ОСОБА_3 з квітня місяця 2000 року до часу смерті останньої - ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановлено факт постійного проживання ОСОБА_3 разом з матір`ю ОСОБА_4 з квітня місяця 2000 року до часу смерті останньої - ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

30.08.2022 представник ОСОБА_2 - адвокат Беніцька В. І. подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення Подільського районного суду м. Києва від 20 червня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

Свої доводи обґрунтовує тим, що ОСОБА_2 не брала участі у справі, при цьому суд вирішив питання про її права та обов`язки.

Зазначила, що ОСОБА_2 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 після смерті своєї матері успадкували в рівних частках будинок АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13 грудня 1994 року. 20.06.1995 року між співвласниками було укладено договір конкретного користування будинком.

21.04.2000 р. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 продали належні їм 2/3 частин будинку ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_9 .

Таким чином з 2000 року у вказаному будинку проживали ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_9 , а також ОСОБА_2 з чоловіком ОСОБА_10 . У співмешканців було визначено конкретне користування кімнатами житлового будинку, надвірні будівлі : сарай, гараж, вбиральні, погріб, колодязь, огорожа знаходилися в загальному користуванні. Подружжя ОСОБА_11 фактично проживають у вказаному будинку, доглядають за ним.

За змістом ч.1 ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Юридичний факт проживання однією сім`єю зі спадкодавцем не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини може бути встановлений винятково в судовому порядку.

В оскаржуваному судовому рішенні не доведено, що заявник ОСОБА_1 проживав в будинку разом зі спадкодавцями не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. ОСОБА_2 зі своїм чоловіком постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією їх паспортів, копією договору конкретного користування будинком від 12.06.1995 року, копією Акту перевірки добудови мансарди від 26.06.2008, копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 18.07.2022.

26.09.2022 ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в її задоволенні, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Зазначив, що ОСОБА_2 не надала доказів, що на час відкриття спадщини вона проживала разом із спадкодавцями однією сім`єю, а тому у неї є права на спадкування у четверту чергу, а також на зміну черговості у спадкуванні.

Вважає, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а апеляційна скарга є необґрунтованою та підлягає відхиленню.

В судовому засіданні представники ОСОБА_2 - адвокати Беніцька В. І. та Костишена В. Л. апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Заявник ОСОБА_1 та його представник - адвокат Ліщук О. В. просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Великодимерська селищна рада Броварського району Київської області про сила розглянути дану справу без участі її представника. Рішення прийняти за наявними матеріалами у справі.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 21.04.2000, посвідченого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області, були власниками в рівних частках 2/3 частин житлового будинку АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла племінниця заявника ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла рідна сестра заявника - ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_6 помер племінник заявника - ОСОБА_3

10 липня 2019 року заявник ОСОБА_1 звернувся до Броварської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті племінника ОСОБА_3 , який на день смерті проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_1 .

26.05.2020 завідувачем Броварської районної державної нотаріальної контори надано відповідь, що для оформлення спадкових прав після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , йому необхідно надати дублікат договору купівлі-продажу житлового будинку від 21.04.2000. Щодо оформлення спадкових прав на частки житлового будинку, що належали ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено, що після їх смерті спадкові справи не відкриті, спадщину ніким не прийнято. Заявнику роз`яснено, що йому потрібно звернутися в судові органи з позовом щодо встановлення факту прийняття спадщини ОСОБА_3 після смерті своєї матері ОСОБА_4 та сестри ОСОБА_3 , або про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування.

Ухвалюючи рішення про задоволення заяви про встановлення факту проживання ОСОБА_3 разом з сестрою ОСОБА_3 з квітня 2000 року до часу її смерті, а також з матір`ю ОСОБА_4 з квітня 2000 року до часу її смерті за адресою: АДРЕСА_1 , суд першої інстанції виходив з її доведеності та обґрунтованості.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_2 посилалась на ту підставу, що вона не брала участі в справі, при цьому суд вирішив питання про її права, свободи та інтереси.

Як вбачається з наданого до апеляційної скарги свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13 грудня 1994 року, посвідченого державним нотаріусом Броварської районної державної нотаріальної контори Попович Л.С., ОСОБА_2 є власником 1/3 частини жилого будинку з відповідними надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Співвласниками інших 2/3 часток цього будинку були її брат ОСОБА_7 та сестра ОСОБА_8

20.06.1995 між ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_2 було укладено договір конкретного користування вищевказаним будинком та надвірними будівлями.

21.04.2000 ОСОБА_7 , ОСОБА_8 продали, а ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 купили в рівних частинах кожний 2/3 частини вищевказаного житлового будинку.

Заперечуючи проти ухваленого по справі рішення, заявниця ОСОБА_2 посилалась на те, що з 2000 року вона проживала з ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 в одному будинку. Після смерті останніх вони з чоловіком продовжують в ньому проживати та доглядати за будинком.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 не довела ту обставину, що вона є спадкоємцем ОСОБА_4 та ОСОБА_3 та має право на прийняття спадщини, що належала останнім на час відкриття спадщини.

Сам факт проживання ОСОБА_2 в будинку, який належав їй та спадкодавцям на праві спільної часткової власності та з приводу користування яким між співвласниками було визначено порядок конкретного користування, а також те, що після смерті спадкодавців вона залишилась проживати в належній їй частині будинку, не є обставиною, що свідчить про наявність у неї права на спадкування.

Доказів того, що ОСОБА_2 проживала разом зі спадкодавцями ОСОБА_4 та ОСОБА_3 однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини суду надано не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Аналіз ч.1 ст. 352 ЦПК України дозволяє зробити висновок, що ця норма визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення і які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків.

При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб.

В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Після прийняття апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі, суд апеляційної інстанції з`ясовує, чи прийнято оскаржуване судове рішення безпосередньо про права, інтереси та (або) обов`язки скаржника і які конкретно.

Відповідно до положень ч.1 ст. 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо:

1) після відкриття апеляційного провадження особа, яка подала апеляційну скаргу, заявила клопотання про відмову від скарги, за винятком випадків, коли є заперечення інших осіб, які приєдналися до апеляційної скарги;

2) після відкриття апеляційного провадження виявилося, що апеляційну скаргу не підписано, подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, або підписано особою, яка не має права її підписувати;

3) після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 554/2979/19 (провадження № 61-11126св20) зазначено, що у пункті 3 частини першої статті 362 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 серпня 2019 року в справі № 412/1277/2012 (провадження № 61-3704св19) зроблено висновок, що «у разі подання апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі і апеляційним судом встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, апеляційне провадження підлягає закриттю, а рішення суду першої інстанції не має переглядатися по суті».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 лютого 2020 року у справі № 619/134/17 (провадження № 61-46029св18) зазначено, що «відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. Частиною третьою статті 352 ЦПК України передбачено, що після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, але суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, така особа користується процесуальними правами і несе процесуальні обов`язки учасника справи. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося. Аналізуючи зміст зазначених норм процесуального права, слід дійти висновку, що право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі у справі, проте ухвалене судом рішення певним чином впливає на їх права та обов`язки, завдає шкоди, що може виражатися у несприятливих для них наслідках.

Враховуючи викладені вище норми матеріального права та право висновки викладені Верховним Судом у вказаних вище справах, апеляційний суд доходить висновку про закриття апеляційного провадження у вказаній справі, оскільки судове рішення в даній справі не стосується прав, інтересів та обов`язків ОСОБА_2 та не створює для неї жодних правових наслідків, що виключає право останньої оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - адвоката Беніцької В. І. на рішення Подільського районного суду м. Києва від 20 червня 2022 року підлягає закриттю на підставі п.3 ч.1 ст.362 ЦПК України.

Керуючись ст. 362 ЦПК України суд

Ухвалив:

Закрити апеляційне провадження в справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Великодимерська селищна рада Броварського району Київської області про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцями, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - адвоката Беніцької Валентини Іванівни на рішення Подільського районного суду м. Києва від 20 червня 2022 року.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16.11.2022.

Суддя - доповідач Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. А. Семенюк