ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8169/22 Справа № 209/3388/21 Суддя у 1-й інстанції - Решетник Т. О. Суддя у 2-й інстанції - Гапонов А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Гапонова А.В.

суддів Новікової Г.В., Никифоряка Л.П.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у м. Дніпро цивільну справу позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу,

-за апеляційною скаргою адвоката Малюк Ольги Петрівни в інтересах ОСОБА_1

на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 травня 2022 року, -

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

02.09.2021 року до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області і звернувся позивач з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач 26.03.2010 року підписала заяву без номеру та отримала кредит на умовах кредитного ліміту на картковий рахунок. Станом на 13.07.2021 року має заборгованість у розмірі 60589,56грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 56916,42грн., у тому числі: 626,60грн. за поточнім тілом кредиту, 56289,82грн. за простроченим тілом кредиту, 3673,14грн. заборгованість за простроченими відсотками. Відповідач просив стягнути заборгованість та сплачений судовий збір.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 травня 2022 року позовні вимоги задоволені.

З ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» стягнута заборгованість за кредитом у розмірі 60589,56грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 56916,42грн., у тому числі: 626,60грн. за поточнім тілом кредиту, 56289,82грн. за простроченим тілом кредиту, 3673,14грн. заборгованість за простроченими відсотками, а також 2270грн. судовий збір.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

У жовтні 2022 року не погодившись із вказаним рішенням адвокатом Малюк О.П. в інтересах ОСОБА_1 подана апеляційна скарга, в якій ставиться питання про скасування рішення й винесення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги зазначено, що 26.03.2010 року відповідач підписала лише Анкету-заяву. З Умовами та Правилами надання банківських послуг вона не ознайомлена. Апелянт бажала отримати пенсійну картку, а не кредитну. Взагалі не можливо встановити, яку саме кредитну картку отримала відповідач (Універсальну, Голд або іншу).

Звертає увагу апеляційного суду, що суд першої інстанції в своїх висновках посилався на підписаний відповідачем 25.06.2021 року Паспорт споживчого кредиту, в якому визначені умови кредитування. Але заборгованість утворилась станом на 30.08.2020 року, тобто до підписання умов кредитування.

Звертає увагу апеляційного суду, що самим позивачем зазначений максимальний кредитний ліміт 46 000 гривень, а у позові вказана заборгованість за тілом кредиту у розмірі 56 916,42грн.

Крім того, судом першої інстанції не було доведено, що відповідач особисто користувалась кредитними коштами, враховуючи той факт, що нею було зроблено заяву до правоохоронних органів про крадіжку мобільного телефону та кредитної картки. Наполягає на тому, що кредитними коштами користувалась невідома особа без її згоди.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

В апеляційному суді справа розглядається, відповідно до ст.369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції змінити з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи:

ОСОБА_1 звернулась до позивача для отримання банківських послуг. 26.03.2010 року підписала Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку ат отримала кредитну картку із встановленим кредитним лімітом.

Банком на підставі договору про надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом, визначеним у договорі, розмір якого в подальшому змінювався.

Відповідачу ОСОБА_1 було видано кредитну картку, остання з яких строком до 04/25 року.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п. 2.1.1.2.3 Договору, на підставі яких Відповідач при укладанні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміни (збільшення або зменшення) за рішенням та ініціативою Банку (а.с.21-44).

Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Позивач зазначає, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які були надані йому для ознайомлення у письмовій формі, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Згідно виписки по особовому рахунку, відповідач користувалася кредитними коштами (а.с.53-74).

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем станом на 13.07.2021 року відповідач має заборгованість у розмірі 60589,56 грн., яка складається з наступного: 56916,42 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч. 626,60 грн. заборгованість за поточним тілом кредиту; 56289,82 грн. - заборгованості за простроченими тілом кредиту; 0,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 3673,14 грн. заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625.; 0,00 грн. нарахована пеня; 0,00 грн. нарахована комісія ( а.с.5-6,7-12).

За вказаних обставин суд першої інстанції прийшов до висновків про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

З такими висновками у повнім мірі не може погодитись апеляційний суд з таких підстав.

Правовідносини, які виникли між сторонами, окрім положень вказаного договору (Анкети-заяви), врегульовані нормами ЦК України.

Так, відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до норм ст.ст.11, 525, 629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Різновидом договору є кредитний договір, який обов`язково укладається в письмові формі (ст.ст.1054, 1055 ЦК України). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (ст.207 ЦК України).

Нормою ст.1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Частиною 1 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

При цьому відповідно до норми ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Аналізуючи встановлені на підставі таких доказів фактичні обставини в контексті викладених вище норм законодавства, вирішуючи питання щодо позовних вимог позивача за договором про надання банківських послуг б/н від 26 березня 2010 року, приймаючи до уваги, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт укладення між сторонами даного кредитного договору, за умовами якого відповідач отримав кредит у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку, користувався ним, однак не повернув, що зумовило виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості за тілом кредиту в наведеному в позові розмірі, що підтверджується підписаною відповідачем Анкетою-заявою до договору про надання банківських послуг, а також випискою по особовому рахунку відповідача, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для часткового задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача вищевказаної заборгованості за тілом кредиту.

Правомірність висновків суду щодо отримання відповідачем кредитних коштів, користування ними, а відтак і наявність підстав для їх стягнення у випадку неповернення кредитору підтверджується правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 16 вересня 2020 року по справі №200/5647/18, від 28 жовтня 2020 року по справі №760/7792/14-ц, від 17 грудня 2020 року по справі №278/2177/15-ц.

Таким чином, стягненню з відповідачки на користь позивача підлягає лише тіло кредиту у розмірі 56916,42 грн.

Щодо доводів апеляційної скарги з приводу того, що у відношенні відповідачки було скоєно злочин, апеляційний суд виходить із наступного.

Згідно із ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи…

У матеріалах цивільної справи відсутній вирок суду з приводу заволодіння речами ОСОБА_1 в тому числі й кредитною карткою.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Враховуючи, в оскаржуємо рішенні є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Малюк Ольги Петрівни в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 травня 2022 року змінити.

В частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором без номеру від 26.02.2010 року загальну суму стягнення змінити з 60 589 гривень 56 копійок на 56 916 гривень (п`ятдесят шість тисяч дев`ятсот шістнадцять) 42 копійки.

Вважати стягнутими 56 916 гривень (п`ятдесят шість тисяч дев`ятсот шістнадцять) 42 копійки.

В іншій частині рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 травня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: