ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Бутенко С. Б.

Суддів Обідіної О. І., Прядкіної О. В.

за участю секретаря: Ракович Д. Г.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Гур?єва Андрія Альбертовича

на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 липня 2021 року у складі судді Подус Г. С.

за заявою ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу,

в с т а н о в и в:

У липні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за борговою розпискою та одночасно подав заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом встановлення ОСОБА_1 заборони відчуження та будь-яким іншим чином розпорядження, в тому числі, але не виключно, продажу, міни, дарування, передання в заставу, управління тощо об`єктом нерухомого майна - квартирою АДРЕСА_1 , загальною площею 62,6 кв. м.

Заява мотивована тим, що згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 14.06.2021, на даний час ОСОБА_1 на праві власності володіє двокімнатною квартирою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 000, за рахунок реалізації якої можливо буде виконати судове рішення та сплатити борг позивачу. Проте, існує досить реальна ймовірність того, що відповідач спробує продати чи іншим чином відчужити належне йому майно, що призведе до значного ускладнення виконання рішення суду у разі задоволення позову про стягнення боргу. Заходи забезпечення позову у даному випадку спрямовані виключно на обмеження суб`єктивних прав відповідача, як власника майна, щодо вчинення дій з можливого його відчуження на період вирішення спору. При цьому заборона відчуження ніяким чином не заважатиме відповідачу використовувати зазначений об`єкт та не вплине на повсякденну діяльність відповідача.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 липня 2021 року заяву ОСОБА_2 задоволено.

До вирішення спору по суті та набрання рішенням у справі законної сили заборонено ОСОБА_1 чи третім особам відчуження та будь-яким чином розпорядження (в тому числі, але не виключно, продажу, міни, дарування, передання в заставу, управління тощо) квартири АДРЕСА_1 .

Ухвалу допущено до негайного виконання.

Не погодившись з даною ухвалою, представник ОСОБА_1 - адвокат Гур?єв А. А. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що в заяві про забезпечення позову позивач не посилається на жодні реально існуючі обставини, які б підтверджували, що відповідач дійсно має намір продати або іншим чином відчужити нерухоме майно, а лише посилається на ймовірність настання певних подій в майбутньому без жодних передумов.

Вказує, що судом також не наведено жодних власних обґрунтувань та мотивів, з яких суд дійшов висновку про необхідність застосування заходів забезпечення позову та залишив поза увагою відсутність об`єктивних обставин, які б вказували на те, що відповідач дійсно має намір відчужити власне майно.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Розпорядженням Голови Верховного Суду від 25.03.2022 № 14/0/9-22 відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено територіальну підсудність судових справ Харківського апеляційного суду Полтавському апеляційному суду.

Колегія суддів апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

За правилами частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частинами першою, другою, четвертою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно пункту 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За частиною четвертою статті 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

По справі встановлено, що 06.07.2021 ОСОБА_2 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив суд стягнути з відповідача на його користь суму боргу за борговою розпискою у розмірі 915 280,00 грн, що еквівалентно 34 000,00 доларів США.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 липня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктив нерухомого майна щодо суб`єкта від 14.06.2021 № 261401596 відповідачу ОСОБА_1 на праві власності належить, зокрема, двокімнатна квартира АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 000.

Задовольняючи заяву позивача ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з наявності реальної загрози того, що відповідач може вчиняти дії, спрямовані на ухилення від виконання в майбутньому рішення суду.

При цьому суд вказав, що забезпечення позову здійснюється з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, такий захід забезпечення позову, як заборона відчуження майна, що належить відповідачу, спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову. Суд також врахував імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, запобігання порушення у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу, при цьому дійшов висновку, що вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позивачем вимогами.

Інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення у разі задоволення позову.

Порядок забезпечення позову визначений главою 10 розділу І Загальні положення Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно з частинами першою, другою статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії (пункт 2 частини першої статті 150 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

По справі встановлено, що між сторонами виник майновий спір на суму заборгованості позичальника, еквівалентної 34 000 доларів США - 915 280 грн, отже, забезпечення такого позову з метою охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, є обґрунтованим та відповідає нормам процесуального права.

Доводи апеляційної скарги про відсутність доказів на підтвердження дійсного наміру відповідача відчужити квартиру не заслуговують на увагу, оскільки забезпечення позову у цьому спорі, який має майновий характер, спрямоване на виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Крім того, заходи забезпечення позову є тимчасовими і діють до виконання рішення суду у разі задоволення позову, або до набрання законної сили рішенням про відмову в позові чи закінчення розгляду справи без винесення судового рішення по суті. Заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Враховуючи мету забезпечення позову, вжиті судом заходи у виді заборони відчуження нерухомого майна не вимагають обмеження у користуванні ним та не позбавляють відповідача інших правомочностей власника, є співмірними із заявленими вимогами з урахуванням відповідності права, за захистом якого позивач звернувся до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти правочини щодо розпорядження таким майном, зокрема, купівлі-продажу, міни, дарування, довічного утримання, пожертви, ренти, що призведе до найменшого обмеження інтересів відповідача та сприятиме збереженню майна задля попередження потенційних труднощів при виконанні судового рішення.

Разом з тим, забороняючи відповідачу передання майна в управління, що не тягне за собою перехід права власності на нерухоме майно до інших осіб, суд безпідставно обмежив реалізацію відповідачем права користування майном, яке є похідним від права власності та не має жодного відношення до предмета, заявленого у цій справі позову.

Крім того, суд вийшов за межі заявлених позивачем вимог та наклав заборону відчуження та будь-яким чином розпорядження майном третіми особами, коло яких не визначено, та які не є учасниками даного спору, жодних позовних вимог у межах даної справи до них не пред`явлено.

Таким чином, інші, окрім заборони відповідачу відчужувати, тобто передавати квартиру у власність інших осіб, вжиті судом заходи забезпечення позову є невиправданим надмірним обмеженням похідних речових прав на майно, які не є предметом спору, тому оскаржуване судове рішення в цій частині підлягає скасуванню з винесенням з цього питання нового судового рішення про часткове задоволення заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Гур?єва Андрія Альбертовича - задовольнити частково.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 липня 2021 року в частині заборони ОСОБА_1 передання в управління квартири АДРЕСА_1 , та заборони третім особам відчуження та будь-яким чином розпорядження цим майном - скасувати та ухвалити з цього питання нове судове рішення, виклавши резолютивну частину в такій редакції.

Заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задовольнити частково.

В порядку забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу заборонити ОСОБА_1 відчуження належної йому на праві власності квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

В іншій частині ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 липня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. Б. Бутенко

Судді О. І. Обідіна

О. В. Прядкіна