Справа № 559/4056/13-ц
Провадження № 2/559/1/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2022 року року м. Дубно Рівненської області

Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в складі головуючого судді Ралець Р.В.,

секретаря судового засідання Протас Ю.В.,

представника позивача - адвоката Лопухович А.О.,

представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Мельник Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дубно справу за позовом ОСОБА_2 до Привільненської об`єднаної територіальної громади, ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно, встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем та визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, -

В С Т А Н О В И В:

І. Стислий виклад позиції позивача.

В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її дід ОСОБА_3 , який з 06 травня 1962 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 . У них народилось двоє дітей: ОСОБА_1 та ОСОБА_5 . За час шлюбу подружжя побудувало житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до довідки від 20 серпня 2013 року № 942 на час смерті ОСОБА_3 з ним в будинку за адресою АДРЕСА_1 , зареєстровані дружина ОСОБА_4 та онука ОСОБА_6 .

Згідно з довідкою від 28 жовтня 2013 року № 389 в господарстві за адресою: АДРЕСА_2 , окрім зареєстрованих осіб: ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , станом на день смерті ОСОБА_3 фактично проживала і його дочка ОСОБА_5 , мати ОСОБА_6 .

На даний час спірний житловий будинок АДРЕСА_2 ніким не успадкований та рахується за померлим дідом ОСОБА_3 .

Після смерті діда, ОСОБА_3 , відкрилася спадщина, до складу якої ввійшло наступне його майно: житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; земельна частка (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності сільськогосподарського підприємства «Іква», с.Іваннє, Дубенського району Рівненської області розміром 3,29 га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РВ №0106417 виданого 15.10.1996 року Дубенського РДА на підставі рішення Дубенської РДА від 03.10.1996 року №446, зареєстрованого 05.11.1996 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) а №10417.

Спадкоємцями першої черги, які фактично прийняли спадщину після його смерті були його дружина, а баба позивачки - ОСОБА_4 , та його дочка, а мама позивачки - ОСОБА_5 в розмірі 1/2 частки кожна.

Згідно з ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, та ст. 1261 ЦК України при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги за законом є, в рівних частках діти (у тому числі усиновлені) дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 є його дружина ОСОБА_4 та двоє його дочок: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

ОСОБА_5 своєчасно прийняла спадщину після смерті спадкодавця шляхом вступу у володіння спадковим майном, так як постійно проживала разом із спадкодавцем у вищезазначеному житловому будинку, і залишились проживати у даному будинку й надалі після смерті спадкодавця.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття.

ОСОБА_1 своєчасно не прийняла спадщину після смерті свого батька, оскільки не звернулася на протязі шести місяців до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини і не вступила в управління або володіння спадковим майном, не проживала з ним на день його смерті.

Таким чином, її мати ОСОБА_5 своєчасно прийняла спадщину на все майно після смерті свого батька ОСОБА_3 , проте не отримала в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки хворіла і вважала, що може це зробити і пізніше.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла. Спадщини після смерті діда вона не встигла оформити, заяв про відмову від спадщин ніколи не подавала, а фактично там проживала на день його смерті. Після смерті мами відкрилась спадщина, до складу якої увійшла 1/2 частка всього майна, що вона фактично успадкувала після смерті діда ОСОБА_3 , а саме житлового будинку і земельної частки (паю). Її батько, ОСОБА_9 помер раніше мами, ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Вона своєчасно прийняла спадщину після смерті мами, оскільки була на той неповнолітньою. Баба ОСОБА_4 , яка була її опікуном до повноліття, не подавала заяв про її відмову від спадщини у встановленому законом порядку.

Заяв про прийняття спадщини після смерті мами до нотаріуса ніхто не подавав.

Натомість, 22 березня 2012 року ОСОБА_4 , подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті діда ОСОБА_3 , а саме земельної частки (паю). Іри цьому, вона у її змісті вказала, що інших спадкоємців на його майно немає, а також вказала те, що все спадкове майно є особистою власністю померлого.

Така заява фактично не відповідала дійсності, оскільки інші спадкоємці були. А саме, її мама прийняла спадщину із бабою ОСОБА_10 в рівних частках по 1/2 і вже була співвласником спірного будинку на момент відкриття спадщини не дивлячись на те, що не встигла отримати свідоцтво про право на спадщину за законом. Після смерті мами її спадкоємцем є вона.

Того ж дня, 22 березня 2012 року, ОСОБА_4 видане свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності сільськогосподарського підприємства «Іква». Спадкова справа №119/2012, зареєстровано в реєстрі за №2-64.

Таким чином, ОСОБА_4 отримала у власність не лише належну лише їй 1/2 частку у спадщині, а й 1/2 частку, яка фактично належала її мамі.

13 серпня 2013 року ОСОБА_4 склала заповіт, відповідно до якого все своє майно заповіла дочці ОСОБА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 також померла.

ОСОБА_1 , відповідно до статті 1269 ЦК України прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 , подавши заяву нотаріусу про прийняття спадщини. Таку ж заяву подавала і вона.

Вважає, що відповідно до заповіту ОСОБА_4 могла заповідати лише те майно, що належало їй на момент смерті, а саме на 1/2 частку житлового будинку та на 1/2 частку земельної ділянки (паю), що були успадковані нею після смерті ОСОБА_3 .

Звернувшись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті мами, їй було відмовлено у зв`язку із тим, що необхідно встановити факт постійного проживання на день смерті діда її мами із ним, так як вона проживала там без реєстрації, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок та у зв`язку із тим, що на земельну ділянку померлого діда вже видані свідоцтва про право на спадщину бабі - ОСОБА_4 .

Встановлення факту постійного проживання моєї мами із своїм батьком на день його смерті необхідний мені для оформлення спадкових прав.

Видача свідоцтва про право на спадщину за законом для ОСОБА_4 на всю земельну ділянку (пай), суперечить вимогам закону, оскільки порушило право власності на 1/2 частину спадкового майна ОСОБА_5 , і як наслідок, її право власності на спадкове майно.

Враховуючи заяву про збільшення позовних вимог, просить визнати за нею право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_11 , а саме: на 1/2 частку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 . Також просить встановити факт постійного проживання ОСОБА_5 , із спадкодавцем ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини, за адресою: АДРЕСА_2 . Визнати частково недійсними свідоцтво про право на спадщину за законом видане 22 березня 2012 року ОСОБА_4 в 1/2 частині та скасувати її право власності на 1/2 частину земельної частки (паю) у землі, яка перебувала у колективній власності сільськогосподарського підприємства «Іква», стягнути з відповідача понесені нею судові витрати.

ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

Справу прийнято до розгляду суддею Дубенського міськрайонного суду Ралець Р.В. згідно ухвали від 22 січня 2019 року.

Ухвалою суду від 26 березня 2019 року поновлено провадження у справі та призначено до судового розгляду.

Згідно ухвали суду від 14 вересня 2021 року у справі замінено відповідача: Іванівську сільську раду на Привільненську об`єднану територіальну громаду.

Ухвалою суду від 27 червня 2022 року витребувано з Привільненської сільської ради (Привільненської ОТГ) господарські книги на житловий будинок АДРЕСА_2 .

Ухвалою суду від 09.11.2022 відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі.

У судовому засіданні представник позивачки-адвокат Лопухович А.О. позовні вимоги підтримала, з підстав зазначених у позові, який просила задовольнити в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_1 та її представник - адвокат Мельник Т.В. у судовому засіданні позовних вимог не визнали, оскільки вражають їх безпідставними та необгрунтованими. Представник відповідача зазначила зокрема, що ОСОБА_5 спадщини після смерті батька ОСОБА_3 , відповідно до вимог ст. 549 ЦК УРСР не прийняла, отже жодних прав на житловий будинок АДРЕСА_2 не мала. Таким чином, її дочка ОСОБА_2 теж не має права на це майно. Первісна позовна заява ОСОБА_2 надійшла до суду у 2013 році, а відмова нотаріуса датована 2021 роком. Рішенням Дубенського міськрайонного суду від 04 серпня 2016 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 з підстав ненадання відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право власності на спадщину. Заява позивачки про збільшення позовних вимог - це дві нові позовні вимоги вимоги з інших підстав. Окрім того, позивачем порушено строки позовної давності. Докази, на які посилається позивачка не знайшли підтверджень у судовому засіданні, оскільки акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї не є належним доказом, а у погосподарській книзі ОСОБА_5 не значиться. У свідоцтві про її смерть зазначено місце смерті - м.Дубно. Зважаючи на це, просили відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Представник відповідача - Привільненської об`єднаної територіальної громади в судове засідання не з`явився, попередньо подавши до суду заяву з проханням здійснювати розгляд справи без участі їхнього представника, за наявними в матеріалах справи документами (а.с. 102 т.2).

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 15.10.2013 (видане повторно) (а.с. 5 т.1).

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №0 від 16.10.2013, батьками ОСОБА_12 є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 7 т.1).

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу №2, ОСОБА_12 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_9 . Шлюб зареєстровано 29.11.1985, актовий запис 347, прізвище дружини після реєстрації шлюбу - ОСОБА_9 (а.с. 8т.1).

У свідоцтві про народження ОСОБА_6 , яка після одруження змінила прізвище на ОСОБА_6 , батьками зазначені ОСОБА_9 та ОСОБА_5 (а.с. 9, 10т.1).

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 від 15.10.2013 (видане повторно) (а.с. 6 т.1).

Згідно довідки управління Пенсійного фонду України №2923/01 від 17.06.2016, ОСОБА_5 отримувала пенсію по інвалідності з липня 2002 року по грудень 2004 року (а.с. 35 т.2).

ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 від 28.09.2021 (видане повторно) (а.с. 24 т.2).

В інформаційній довідці Іванівської сільської ради Дубенського району №389 від 28.10.2013 зазначено, що згідно погосподарської книги виконкому сільської ради №5 по с.Зелене 2001-2005 роки за особовим рахунком № НОМЕР_4 значиться господарство ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 і станом на день смерті був постійним жителем с.Зелене Дубенського району. Разом з ним в даному господарстві були зареєстровані та проживали: дружина - ОСОБА_4 , 1944 року народження та внучка - ОСОБА_6 , 1989 року народження. З ними проживала дочка - ОСОБА_5 , але не була зареєстрована в даному господарстві і померла по місцю проживання. Після смерті ОСОБА_15 піклувальником для її дочки ОСОБА_16 стала бабуся ОСОБА_4 . ОСОБА_17 навчалась до 9-го класу в Іваннівській ЗОШ і проживала разом з нею по 2009 рік. В 2009 році народилась її дочка ОСОБА_18 , яка зареєстрована в сільській раді. Після смерті ОСОБА_3 спадщина нотаріально не переоформлялась. ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_7 і в даному господарстві зареєстровані ОСОБА_2 та її дочка ОСОБА_18 (а.с. 12, 37 т.1).

У технічному паспорті на житловий будинок АДРЕСА_2 власником зазначений ОСОБА_3 (а.с. 13-17т.1).

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_5 (ас. 32 т.1).

У свідоцтві про народження ОСОБА_19 , яка після одруження зміінила прізвище на ОСОБА_20 , батками зазначені: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 33, 34 т.1).

13 серпня 2013 року ОСОБА_4 склала заповіт, яким на випадок своєї смерті все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати їй на день її смерті і на що за законом матиме право заповіла ОСОБА_1 . Заповіт посвідчено секретарем виконкому Іванівської сільської ради Дубенського району, зареєстровано в реєстрі за №66, не змінений і не скасований (а.с. 35 т.1).

28.01.2014 приватним нотаріусом Бадаліс Ж.П. заведено спадкову справу №55655745 (номер у нотаріуса 4/2014) після смерті ОСОБА_4 (а.с. 36 т.1).

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №36568845 від 10.02.2014, Другою Дубенською державною нотаріальною конторою 22.03.2012 заведено спадкову справу №52574817 (номер у нотаріуса 119/2012) після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 та видано свідоцтво про право на спадщину №52575058 (а.с. 46 т.1).

Відповідно до наданих матеріалів спадкової справи №119/2012, спадкову справу заведено за заявою ОСОБА_4 . 22.03.2012 року державним нотаріусом Другої Дубенської державної нотаріальної контори ОСОБА_4. видано свідоцтво про право на спадщину за законом №2-64. Спадщина на яку видано свідоцтво складається з: земельної частки (паю) у землі, яка перебуває у колективній власності СГП «Іква» розміром 3, 29 в умовних кадастрових гектарах на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РВ №0106417 (а.с. 63 т.1).

Рішенням Дубенського міськрайонного суду від 04 серпня 2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Іванівської сільської ради Дубенського району Рівненської області, ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно після смерті чоловіка та на частку в спільному майні подружжя - відмовлено (а.с. 167-168 т.1).

Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 02.11.2016, скасовано рішення Дубенського міськрайонного суду від 4 серпня 2016 року, позов ОСОБА_1 (правонаступника ОСОБА_4 ) до Іванівської сільської ради Дубенського району Рівненської області, ОСОБА_2 про визнання права власності на частку в спільному майні подружжя та визнання права власності на частку у спадковому майні задоволено частково. Визнано за ОСОБА_1 (правонаступника ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 ) право власності на 7/8 частин будинковолодіння по АДРЕСА_2 . В задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с. 92-94 т.1).

Постановою Верховного Суду від 16 січня 2019 року рішення Апеляційного суду Рівненської області від 02 листопада 2016 скасовано. Рішенням Дубенського міськрайонного суду від 04 серпня 2016 року залишено в силі (а.с. 169-173 т.1).

Згідно довідок виданих виконкомом Привільненської сільської ради Дубенського району №561 та №562 від 22.09.2021, останнім місцем проживання та реєстрації спадкодавця ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , на день його смерті, є АДРЕСА_1 . На час відкриття спадщини з ним постійно проживала та була зареєстрована одна особа: дружина ОСОБА_4 . А також зі спадкодавцем на момент смерті проживали без реєстрації: дочка ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_9 , та внучка ОСОБА_17 , яка проживала там до моменту смерті матері (а.с. 31, 32 т.2).

Відповідно до висновків нотаріуса №9/02-14 від 28.01.2021 та №210/02-14 від 10.11.2021, ОСОБА_6 відмовлено в оформленні спадкових прав. Повідомлено про те, що 228.01.2013 відкрита спадкова справа після смерті ОСОБА_4 за заявою ОСОБА_1 , на яку при житті ОСОБА_4 складено заповіт на все майно. Оскільки наявний заповіт і спадкоємець не відмовилась від спадщини за заповітом, інші спадкоємці до спадщини не закликаються. Окрім того, відсутні відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Рекомендовано звернутись до суду (а.с. 93, 94 т.2).

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №67939938 від 23.12.2021, після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 спадкову справу було заведено приватним нотаріусом Дубенського районного нотаріального округу Бадаліс Ж.П. за №4/2014 (а.с. 46, 47 т.2).

Відповідно до висновку нотаріуса №596/02-14/119/2012 від 08.12.2021, ОСОБА_6 відмовлено в оформленні спадкових прав після смерті діда ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_10 та отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) розміром 3, 29 умовних кадастрових гектарів. Повідомлено, що відповідно до матеріалів спадкової справи №119/2012, спадкоємцем майна померлого є його дружина ОСОБА_4 , яка 22.03.2012 подала заяву про видачу їй свідоцтва про право на спадщину. Рекомендовано звернутись до суду (а.с. 51 т.2).

У матеріалах спадкової справи №86/2017 по смерті ОСОБА_4 , наданій на запит суду, наявна Заява ОСОБА_1 про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_4 , а також зареєстрована заява внучки померлої ОСОБА_2 про прийняття спадщини (а.с. 55-65 т.2).

Згідно довідки КЗ «Іваннівська гімназія» Привільненської сільської ради №01-26/50 від 30.09.2022, ОСОБА_17 дійсно навчалась в Іванівській ЗОШ І-ІІ ступенів Дубенського району Рівненської області з 1996 по 2004 рр. (а.с. 100, 118 т.2).

Згідно акта обстеження матеріально-побутових умов сім`ї №327 від 30.06.2022, складеного в присутності сусідів ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , станом на 2003 рік, до моменту смерті ОСОБА_3 в господарстві були зареєстровані та проживали разом з ним дружина ОСОБА_4 , внучка ОСОБА_17 та дочка ОСОБА_5 (а.с. 119, т.2).

Судом оглянуто оригінал погосподарської книги №5 Іваннівської сільської ради за 2001-2005 роки, де за особовим рахунком № НОМЕР_4 значиться господарство ОСОБА_3 в с.Зелене Дубенського району. В списках членів домогосподарства зазначена дружина - ОСОБА_4 , 1944 року народження та внука - ОСОБА_17 , 1989 року народження. Дочка ОСОБА_5 , як зареєстрована чи проживаюча не значиться.

IV. Норми права, які застосував суд.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. (ч.1, 3 ст. 1268 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Статтею 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття.

Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30 травня 2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

V. Мотивована оцінка і висновки суду.

Враховуючи вимоги ст. 1218 ЦК України, успадкувати можна лише ті права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки ОСОБА_5 спадщини після смерті свого батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , не прийняла, отже права на спадкове майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та земельну ділянку (пай) - не мала. Тому, вимоги позивачки щодо визнання за нею права власності на це майно є безпідставними.

Щодо позовних вимог про встановлення факту постійного проживання ОСОБА_5 із спадкодавцем ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_2 , суд зазначає наступне.

Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не саму реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.

Доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Верховний Суд у своїй постанові від 23.12.2019 (справа № 303/1816/17) зауважив, що місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним.

Вказаний висновок Верховного Суду відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України має бути врахований судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Таким чином, для встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, суду необхідно встановити, зокрема, місце проживання спадкодавця на день його смерті; чи було для спадкодавця це місце постійним або переважним місцем його проживання (ст. 29 ЦК України) або тимчасовим; чи проживав спадкоємець разом із спадкодавцем до його смерті; характер та період проживання спадкоємця із спадкодавцем.

На підтвердження/спростування факту проживання позивача із спадкодавцем судом були досліджені матеріали справи, зокрема довідки Іванівської сільської ради, акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, а також погосподарську книгу №5 Іваннівської сільської ради за 2001-2005 роки, які є суперечливими, зважаючи на наступне.

В інформаційній довідці Іванівської сільської ради Дубенського району №389 від 28.10.2013 зазначено, що ОСОБА_5 проживала разом з батьком ОСОБА_3 на день його смерті за адресою: АДРЕСА_2 , але не була зареєстрована і померла по місцю проживання. Однак, у свідоцтві про смерть серії НОМЕР_2 від 15.10.2013 вказано, що місцем смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 є м. Дубно Рівненської області.

Акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї №327 від 30.06.2022, в якому вказано, що станом на 2003 рік, до моменту смерті ОСОБА_3 разом з ним проживала дочка ОСОБА_5 , складено через 19 років після його смерті, а у погосподарській книзі відсутній запис про ОСОБА_5 , як члена домогосподарства.

Отже, позивачем при зверненні до суду за захистом своїх прав належних, достовірних та допустимих письмових доказів на підтвердження своєї позиції, не надано.

Тому, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Відмовити в позові через пропуск строку звернення до суду можливо лише в тому разі, коли позов є обґрунтованим. У разі безпідставності позовних вимог в позові належить відмовити за безпідставністю.

Оскільки у позові відмовлено, понесені позивачем судові витрати по справі відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 10-13, 76, 81, 89, 265 - 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні позовних ОСОБА_2 до Привільненської об`єднаної територіальної громади, ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно, встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем та визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом - відмовити.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до апеляційного суду Рівненської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 21.11.2022.

Суддя: Р.В. Ралець