Ухвала

28 листопада 2022 року

м. Київ

справа № 466/9577/18

провадження № 61-11311ск22

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Яремка В. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Саламаха Надія Володимирівна, на постанову Львівського апеляційного суду від 13 жовтня 2022 року у справі за позовом прокурора Львівської області в інтересах Кабінету Міністрів України, правонаступником якого є Львівська обласна державна адміністрація до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Кабінет Міністрів України, про витребування майна з незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

15 листопада 2022 року ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Саламаха Н. В., через модуль «Електронний суд» звернулася до Верховного Суду з касаційного скаргою на зазначене судове рішення.

Касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду судом касаційної інстанції та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документ, що підтверджує підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон № 3674-VI).

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 цього Закону ставка судового збору за подання до суду касаційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

За нормою частини першої статті 4 Закону № 3674-VI судовий збір справляється у відповідному розмірі від розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Заявниця оскаржує судове рішення в частині задоволених позовних вимог, що ухвалені за наслідками розгляду позовної вимоги майнового характеру, - витребування земельної ділянки, кадастровий № :04:0030076, площею 0,1543 га.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 176 ЦПК України у справах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна.

Станом на 01 січня 2018 року прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлений у розмірі 1 762,00 грн.

Згідно з підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI ставка судового збору за подання юридичною особою до суду позовної заяви майнового характеру становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ураховуючи наведене та те, що в матеріалах касаційного провадження немає відомостей про дійсну вартість спірної земельної ділянки, Верховний Суд визначає розмір сплати судового збору, виходячи зі ставки, що сплачена при поданні позовної заяви (7 310,82 грн).

Відповідно до частини третьої статті 4 Закону № 3674-VI при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Таким чином, за подання касаційної скарги судовий збір підлягає сплаті у розмірі 11 697,31 грн (7 310,82 х 200/100 х 0,8).

Водночас заявниці необхідно зазначити дійсну вартість спірної земельної ділянки та відповідно сплатити (доплатити) судовий збір за оскарження судового рішення за результатами розгляду позову майнового характеру (виходячи з 1,5 відсотка ціни позову - вартості земельної ділянки, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 762,00 грн)) та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (616 700,00 грн), з урахуванням 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано за такими реквізитами: отримувач коштів - УК у Печерському районі/22030102; код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) - UA0026007; код класифікації доходів бюджету - 22030102; найменування платежу - «Судовий збір (Верховний Суд, 055)»; призначення платежу (вказати номер справи та інші необхідні відомості).

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону № 3674-VI. На підтвердження сплати судового збору суду необхідно надати документ, що підтверджує його сплату.

Водночас заявниця подала клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги, мотивуючи його тим, що відповідно до довідки про доходи за 2021 року її дохід становить 40 584,31 грн. Таким чином, за подання касаційної скарги вона має сплати судовий збір, який становить 36 відсотків її річного доходу.

Також звертає увагу, що вона вже сплатила судовий збір у розмірі 14 621,00 грн за подання касаційної скарги на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 09 березня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 14 квітня 2022 року у цій справі, та незважаючи на скасування постанови суду апеляційної інстанції, сплачений нею судовий збір не був їй повернутий.

Вважає, що оскільки розмір судового збору перевищує 5 відсотків її річного доходу за 2021 року, наявні підстави для її звільнення від сплати судового збору з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 частини першої статті 8 Закону № 3674?VI, посилаючись на постанову Великої Палати Верховного Суду від 14 січня 2021 року у справі № 0940/2276/18.

Зазначене клопотання задоволенню не підлягає з таких підстав.

У статті 129 Конституції України передбачено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно із частинами першою та третьою статті 136 ЦПК Українисуд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до статті 8 Закону № 3674?VI, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Наведені заявницею у клопотанні аргументи не дають достатніх підстав для вирішення питання відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення розміру належного до сплати судового збору або звільнення від його сплати.

Як на правову підставу звільнення від сплати судового збору заявниця посилається на пункт 1, 2 частини першої статті 8 Закону № 3674?VI, проте указана норма стосується можливості звільнення від сплати судового збору лише фізичних осіб, які є позивачами, а заявниця у цій справі має статус відповідачки (див. пункт 36 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 січня 2021 року у справі № 0940/2276/18).

Надані заявницею докази щодо неспроможності сплати судового збору є недостатніми, оскільки вони не містять інформації про майновий стан заявниці вцілому, який би свідчив про її неспроможність сплатити судовий збір.

Заявницею не надано необхідних відомостей про відсутність нерухомого та рухомого майна, коштів на рахунках тощо, які б свідчили про те, що за майновим станом вона не спроможна сплатити судовий збір.

Це унеможливлює задоволення клопотання, наслідком якого є прийняття касаційної скарги без сплати судового збору.

Верховний Суд врахував, що Закон № 3674?VI визначає порядок сплати судового збору, встановлює ставки, які залежать від змісту позовних вимог (майнового, немайнового характеру), інших заяв процесуального характеру, статусу особи позивача (юридична, фізична особа).

Наведений Закон визначає обов`язок особи, яка звертається до суду за захистом свого майнового, немайнового права та/або обов`язку, здійснити сплату судового збору. Такий обов`язок справляння судового збору є законним фінансовим обмеженням та убезпечує від надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах.

Безпідставне звільнення від сплати судового збору є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) щодо справедливих судових процедур і рівності учасників судового процесу перед законом.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

ЄСПЛ неодноразово вказував, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції щодо зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах. Особливо це стосується порушення заявником процедури касаційного провадження.

Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану (рішення ЄСПЛ «Kniat v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункт 44; рішення ЄСПЛ «Jedamski and Jedamska v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункти 63-64).

Відповідно до положень частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням заявниці строку для усунення недоліків.

На підставі наведеного та керуючись статтями 136, 185, 392 ЦПК України, статтями 4, 6 Закону України «Про судовий збір», Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Саламаха Надія Володимирівна, про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги на постанову Львівського апеляційного суду від 13 жовтня 2022 року відмовити.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Саламаха Надія Володимирівна, на постанову Львівського апеляційного суду від 13 жовтня 2022 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та її буде повернуто заявниці.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Яремко