ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 602/664/22Головуючий у 1-й інстанції Радосюк А. В.
Провадження № 22-ц/817/886/22 Доповідач - Шевчук Г.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2022 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

Головуючої - Шевчук Г.М.

Суддів - Костів О. З., Міщій О. Я.,

за участі секретаря - Романська К.М.

сторін:

представника ОСОБА_1 - адвоката Кожевнікової О.В.,

представників Лановецької міської ради Кременецького району Тернопільської області Блажейчука Т.В. та Басок Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №602/664/22 за апеляційною скаргою Лановецької міської ради Кременецького району Тернопільської області на ухвалу Лановецького районного суду Тернопільської області від 18 серпня 2022 року, постановлену суддею Радосюком А.В.,за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову, заінтересована особа: Лановецька міська рада Кременецького району Тернопільської області, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку за кадастровим номером :02:004:1402 за адресою: АДРЕСА_1 та огорожу із фундаментом зазначену в технічному паспорті №ТІ 01: НОМЕР_1 на будинок за адресою: АДРЕСА_1 , під літерою №1 «огорожа капітальна».

В обґрунтування даної заяви вказує на те, що 15.08.2022 року ним подано заяву із технічною документацією та витягом з ДЗК про передачу йому у власність земельної ділянки за кадастровим номером :02:004:1402 за адресою АДРЕСА_1 . 17.08.2022 року до нього за адресою його реєстрації підійшли працівники поліції та повідомили, що 18.08.2022 Лановецька міська рада буде проводити демонтаж огорожі, яку він придбав із зазначеним будинком та ознайомити його із рішенням виконавчого комітету Лановецької міської ради від 27.05.2019 року № 100 про демонтаж малої архітектурної форми, яка встановлена за його адресою. Оскільки Лановецькою міською радою не визнається його право власності на огорожу із фундаментом, зазначену в технічному паспорті під літерою №1 «огорожа капітальна», ним буде поданий позов про визнання права власності на вказану земельну ділянку та зазначену огорожу. Не забезпечення його майбутнього позову може призвести до неправомірного демонтажу капітальної огорожі №1 та вільного розпорядження чи передачу іншим особам зазначеної земельної ділянки Лановецькою міською радою.

Ухвалою Лановецького районного суду Тернопільської області від 18 серпня 2022 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, заінтересована особа: Лановецька міська рада Кременецького району Тернопільської області задоволено.

Накладено арешт на земельну ділянку за кадастровим номером :02:004:1402 за адресою: АДРЕСА_1 .

Накладено арешт на огорожу із фундаментом, зазначену в технічному паспорті № НОМЕР_2 на будинок за адресою: АДРЕСА_1 , під літерою №1 «огорожа капітальна».

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції представник відповідача Лановецької міської ради Кременецького району Тернопільської області - Блажейчук Т.В. звернувся із апеляційною скаргою на ухвалу суду де просить скасувати заходи забезпечення позову, а саме накладення арешту на земельну ділянку за кадастровим номером :02:004:1402 за адресою: АДРЕСА_1 та огорожу із фундаментом, зазначену в технічному паспорті № НОМЕР_2 на будинок за адресою: АДРЕСА_1 , під літерою № 1 «огорожа капітальна».

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує на те, що мала архітектурна Форма (огорожа), що розташована біля житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , самовільно встановлена гр. ОСОБА_2 - дружиною Позивача.

Зазначає, що гр. ОСОБА_2 було визнаною винною у порушенні передбаченого статтею 152 КУпАП. а саме - самовільне встановлення малої архітектурної форми (огорожі).

Звертає увагу на те, що у витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 01 серпня 2022 року № 306313785 у описі об`єкта не зазначено огорожу із фундаментом.

Вказує, що відповідно до пояснення інспектора відділу земельних відносин, природних ресурсів, містобудування та архітектури міської ради Дмитра Глущука від 29 серпня 2022 року записи у земельно-шнуровій книзі щодо виділення земельної ділянки в користування гр. ОСОБА_3 (попередній власник житлового будинку) по АДРЕСА_1 відсутні.

У заяві гр. ОСОБА_1 від 15 серпня 2022 року фактично визнає той факт, що земельна ділянка комунальної форми власності, на якій розташований житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , не перебувала у користуванні попереднього власника цього будинку - гр. ОСОБА_3 .

Вважає, що відсутні обґрунтовані причини для накладення арешту на земельну ділянку за кадастровим номером :02:004:1402 та огорожу із фундаментом.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило.

У судовому засіданні представники відповідача Лановецької міської ради Кременецького району Тернопільської області - Блажейчук Т.В. та Басок Н.В. апеляційну скаргу підтримали з мотивів, викладених у ній.

Представниця ОСОБА_1 - адвокат Кожевнікова О.В. апеляційної скарги не визнала, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції не відповідає вказаним вимогам закону.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду.

Однак, з висновками суду першої інстанції погодитися не можна з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Перелік видів такого забезпечення передбачено ч. 1 ст. 150 ЦПК, який не є вичерпним, а тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених ч. 4 зазначеної статті.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується зокрема забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно правової позиції, викладеної у рішенні Конституційного Суду України від 31.05.2011 у справі № 4-рп/2011щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 376 у взаємозв`язку зі статтями 151, 152, 153 Цивільного процесуального кодексу України: "З метою гарантування виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог у процесуальних законах України передбачено інститут забезпечення позову" (абзац п`ятий пункту 4 мотивувальної частини цього рішення).

Вказаний інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права. Він віднесений до механізму захисту прав і свобод людини, зокрема в судовому порядку, і є гарантією їх захисту та відновлення, а отже, елементом правосуддя. Забезпечення позову стосується всіх стадій судового провадження (підготовка, призначення, розгляд справи, виконання рішення) і є складовою комплексу заходів, спрямованих на охорону публічно-правового та матеріально-правового інтересу в господарському судочинстві, а також однією з гарантій реального виконання можливого позитивного для людини рішення, оскільки надає можливість суду до ухвалення рішення в справі вжити заходів до забезпечення реалізації позовних вимог.

Виходячи з системного тлумачення зазначених положень, вбачається, що застосування заходів забезпечення позову необхідне через існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в даній справі, а захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) вказано, що «під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі №753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Отже, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Відповідний вид забезпечення позову повинен стосуватися предмета спору.

В суді апеляційної інстанції представниця ОСОБА_1 - адвокат Кожевнікова О.В. пояснила, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Лановецької міської ради Кременецького району Тернопільської області про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою. Зокрема зазначила, що відповідач поставив лавку напроти будинку позивача, що утруднює заїзд до будинку та має намір облаштувати дитячий майданчик. Вважає, що забезпечення позову в даному випадку шляхом накладення арешту на земельну ділянку за кадастровим номером :02:004:1402 та на огорожу із фундаментом, за адресою: АДРЕСА_1 , унеможливить відповідачу порушувати права позивача та розпоряджатись земельною ділянкою оскільки ОСОБА_1 звернувся з заявою про передачу йому у власність спірної земельної ділянки.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що забезпечуючи позов шляхом накладеня арешту на земельну ділянку за кадастровим номером :02:004:1402 за адресою: АДРЕСА_1 та на огорожу із фундаментом, зазначену в технічному паспорті № НОМЕР_2 на будинок за адресою: АДРЕСА_1 , під літерою №1 «огорожа капітальна», суд першої інстанції не звернув уваги на відсутність у заяві про забезпечення позову обґрунтування відповідності виду забезпечення позову, який просить застосувати заявник їх вимогам, утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Колегія суддів зазначає, що умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами немайнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

На думку колегії суддів оспорюваний захід забезпечення позову не відповідає змісту порушеного права, та не є співмірними із заявленими вимогами в цій справі

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Тому, суд помилково та передчасно вважав, що незабезпечення позову в обраний спосіб ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду. Матеріали справи не містять переконливих доказів на те, що незабезпечення позову в обраний спосіб ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду в майбутньому.

За вказаних обставин, приймаючи до уваги відсутність належного обґрунтування заявником обраного ним заходу забезпечення позову з точки зору гарантування ефективного захисту його прав, суд приходить до висновку про відсутність передбачених ч. 1 ст. 149 ЦПК України підстав для забезпечення позову, у зв`язку з чим в забезпеченні позову до відкриття провадження у справі слід відмовити.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Лановецької міської ради Кременецького району Тернопільської області задовольнити.

Ухвалу Лановецького районного суду Тернопільської області від 18 серпня 2022 року скасувати.

Постановити нове рішення, яким в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст. 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 18 листопада 2022 року.

Головуюча: Шевчук Г.М.

Суддів: Костів О.З.

Міщій О.Я.