КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Гуля В.В., Мельника Я.С.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Сокуренко Наталії Вікторівни, яка діє від імені та в інтересах Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 20 січня 2022 року в справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

В липні 2020 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк») звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Зазначив, що 10 травня 2011 року між банком та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, згідно умов якого відповідач отримав кредит у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач погодив, що підписана ним анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складають між ним та АТ КБ «Приватбанк» договір. Відповідно до розрахунку банку станом на 02 червня 2020 року ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором в сумі 24 496,90 грн., з яких: 15 823,11 грн. - тіло кредиту; 7 031,08 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1142,71 грн. -штраф (процентна складова).АТ КБ «Приватбанк» просив стягнути з ОСОБА_1 вказану заборгованість.

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 20 січня 2022 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за тілом кредиту в розмірі 15 823,11 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 357,73 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник АТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні заборгованості за процентами та задовольнити позовні вимоги в цій частині, в іншій частині рішення суду залишити без змін. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що, підписавши заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, відповідач підтвердив, що він ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку. Відповідач також підписав довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», в якій визначений розмір базової процентної ставки 2,5 % в місяць та порядок сплати процентів.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 10 травня 2011 року з метою отримання банківських послуг ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, на підставі якої отримав кредитну картку «Універсальна». Відповідно до анкети-заяви ОСОБА_1 погодив, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами Банку», складає між ним та АТ КБ «Приватбанк» договір.

Відповідно до наданого АТ КБ «Приватбанк» розрахунку станом на 02 червня 2020 року ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором в сумі 24 496,90 грн., з яких: 15 823,11 грн. - тіло кредиту; 7 031,08 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 500 грн. - штраф(фіксована частина); 1142,71 грн. -штраф (процентна складова).

Задовольняючи частково позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив з того, що наявні у матеріалах справи Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку та Тарифи банку не містить підпису відповідача, а тому їх не можна розцінювати як частину укладеного між сторонами кредитного договору. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки. Суд стягнув з відповідача лише заборгованість по тілу кредиту в розмірі 15 823,11 грн.

В повному обсязі з рішенням суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може.

Згідно з ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно із ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Як вбачається з матеріалів справи, 10 травня 2011 року з метою отримання банківських послуг ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, на підставі якої отримав кредитну картку.

Відповідно до анкети-заяви ОСОБА_1 погодив, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між ним та АТ КБ «Приватбанк» договір про надання банківських послуг (а.с. 18).

ОСОБА_1 також підписав довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна 55 днів пільгового періоду» від 10 травня 2011 року.

Підписана відповідачем довідка про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна 55 днів пільгового періоду» містить умови щодо розміру процентної ставки -2,5% в місяць, порядку нарахування та сплати процентів, порядку погашення заборгованості по кредиту, розмір щомісячних платежів - 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості, до 25 числа місяця, наступного за звітним, розмір та порядок нарахування пені та штрафу (а. с. 19).

Відтак, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що сторонами не були погоджені умови договору щодо нарахування та сплати процентів.

Разом з тим, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення процентів.

У довідці про умови кредитування відповідачки з використанням кредитної картки «Універсальна 55 днів пільгового періоду» зазначено процентну ставку в розмірі 2,5% в місяць, що становить 36% річних.

Проте з наданого АТ КБ «Приватбанк» розрахунку убачається, що позивач обраховував проценти за користування відповідачем кредитом за іншою ставкою - 30,00 % річних, 35,80 % річних, 34,8% річних, 42,00 % річних, 43,20 % річних, що не відповідає довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна 55 днів пільгового періоду».

АТ КБ «Приватбанк» не доведено правомірності нарахування відповідачеві процентів за користування кредитом у визначеному у розрахунку заборгованості розмірі.

Враховуючи викладене, у суду відсутні підстави для стягнення з відповідача нарахованих АТ КБ «Приватбанк» сум процентів.

В частині стягнення з відповідача ОСОБА_1 суми заборгованості за кредитом та неустойки рішення суду сторонами не оскаржене, а тому апеляційний суд не перевіряє правильність висновків суду першої інстанції в цій частині.

Враховуючи викладене, заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 20 січня 2022 року підлягає зміні шляхом виключення з мотивувальної частини рішення посилань суду на те, що АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 не були погоджені умови договору щодо нарахування та сплати процентів, як підставу для відмови у задоволенні вимог про стягнення заборгованості за процентами.

В іншій частині заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 20 січня 2022 року підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Сокуренко Наталії Вікторівни, яка діє від імені та в інтересах Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», задовольнити частково.

Змінити заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 20 січня 2022 року.

Виключити з мотивувальної частини рішення посилання суду на те, що Акціонерним товариством Комерційним банком «Приватбанк» та ОСОБА_1 не були погоджені умови договору щодо нарахування та сплати процентів, як підстава для відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за процентами.

В іншій частині заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 20 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Гуль В.В.

Мельник Я.С.