ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 635/7748/19 Номер провадження 22-ц/814/2941/22Головуючий у 1-й інстанції Савченко Д.М. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - судді - доповідача Дорош А. І.

Суддів: Лобова О. А., Триголова В. М.

при секретарі: Коротун І. В.

переглянув у судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та його представника - адвоката Борисової Ірини Миколаївни

на рішення Харківського районного суду Харківської області від 04 грудня 2020 року, ухвалене суддею Савченком Д.М., повний текст рішення складено - 11 грудня 2020 року

та доповнення до апеляційної скарги ОСОБА_1

на рішення Харківського районного суду Харківської області від 04 грудня 2020 року, ухвалене суддею Савченком Д.М., повний текст рішення складено - 11 грудня 2020 року та заперечення на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 02 вересня 2020 року, постановлену суддею Савченком Д.М., повний текст ухвали складено - дата не вказана

у справі за позовом керівника Харківської місцевої прокуратури № 6 Харківської області в інтересах держави в особі Циркунівської сільської ради Харківського району Харківської області до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів, -

В С Т А Н О В И В:

16 жовтня 2019 року керівник Харківської місцевої прокуратури №6 Харківської області звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Циркунівської сільської ради Харківського району Харківської області до ОСОБА_1 , в якій просив суд стягнути з відповідача безпідставно збережені кошти у розмірі 565 810,52 грн., а також понесені судові витрати.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 користується земельними ділянками площею 0,2500 га та 0,1800 га для обслуговування нежитлових будівель, розташованих по АДРЕСА_1 (тарний склад) та АДРЕСА_1 , без укладання договорів оренди землі. Селище Черкаські Тишки входить до складу Циркунівської об`єднаної територіальної громади, якій і належать зазначені земельні ділянки. Неповернення Циркунівській сільській раді безпідставно збережених коштів за користування вказаними земельними ділянками порушує інтереси об`єднаної територіальної громади в частині можливого ефективного використання права комунальної власності та неотримання місцевим бюджетом відповідного доходу, який може бути використаний для задоволення нагальних потреб територіальної громади. Харківська місцева прокуратура №6 зверталася до Циркунівської сільської ради з листом від 26.06.2019 р., проінформувавши орган місцевого самоврядування про встановлені порушення та надавши строк до 15.08.2019 р. для їх усунення, але Циркунівська селищна рада відповіді не надала, а тому наявні підстави, передбачені ч.3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» для представництва органу місцевого самоврядування. ОСОБА_1 є власником нежилого приміщення (заготівельний пункт) по АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу р№1479, та нежитлової будівлі (тарний склад) по АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу р№2-2725. Рішеннями Русько-Тишківської сільської ради ХХХІІІ-ї сесії V-го скликання від 05.06.2009 р. ОСОБА_1 затверджено технічну документацію щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі та складання документів, що посвідчують оренду на земельну ділянку, загальною площею 0,2500 га, для обслуговування нежитлового приміщення площею 0,2500 га, розташованого по АДРЕСА_1 , та земельну ділянку, загальною площею 0,1800 га, для обслуговування нежитлового приміщення площею 0,1800 га, розташованого по АДРЕСА_1 . Зазначеними рішеннями ОСОБА_1 передано в оренду земельні ділянки для обслуговування нежитлових приміщень площею 0,2500 га та площею 0,1800 га по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 відповідно. Проте до теперішнього часу ОСОБА_1 рішення не виконано, договори оренди зазначених земельних ділянок не укладено. ОСОБА_1 не є власником або постійним землекористувачем земельних ділянок за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 , а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку. При цьому єдина можлива форма здійснення плати за землю для нього, як землекористувача, є орендна плата. З урахуванням витягів про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №230, №231, наданих Міськрайонним управлінням у Харківському районі та м. Люботин Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, комісієюіз визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснено розрахунок розміру неодержаного доходу за земельну ділянку площею 0,2500 га на території по АДРЕСА_1 , що використовується ОСОБА_1 для обслуговування нежитлової будівлі тарного складу літ. «А-1», та за земельну ділянку площею 0,1800 га на території по АДРЕСА_1 , що використовується ОСОБА_1 для обслуговування нежитлової будівлі заготівельного пункту літ. «А-1», за період з 01.04.2016 р. по 31.03.2019 р. Із зазначеного розрахунку вбачається, що за період з 01.04.2016 р. по 31.03.2019 р. неодержана орендна плата за земельну ділянку по АДРЕСА_1 складає 327 132,73 грн., а за земельну ділянку по АДРЕСА_1 - 238 677,79 грн. Таким чином, загальний розмір безпідставно збережених коштів за період з 01.04.2016 р. по 31.03.2019 р., які підлягають стягненню з ОСОБА_1 , складає 327 132,73+238 677,79=565 810,52 грн.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 25 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні(т.1 а.с. 104-105).

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 02 вересня 2020 року закрито підготовче судове засідання. Справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 19.10.2020 року 0 15-00 год., з повідомленням учасників справи (т.1 а.с. 239-240).

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 04 грудня 2020 року позовну заяву керівника Харківської місцевої прокуратури №6 Харківської області в інтересах держави в особі Циркунівської сільської ради Харківського району Харківської області до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Циркунівської сільської ради Харківського району Харківської області безпідставно збережені кошти в сумі 565 810,52 грн.

Стягнута з ОСОБА_1 на користь прокуратури Харківської області сума судового збору 9 447 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_1 без правовстановлюючих документів користується земельними ділянками, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 , на якій розміщені належні йому на підставі відповідних договорів купівлі-продажу нежитлові будівлі - тарний склад та заготівельний пункт. Оскільки відповідач не є власником або постійними землекористувачами спірних земельних ділянок, тому він не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому, єдино можливою формою здійснення плати за землю для нього як землекористувача є орендна плата (підпункт 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 ПК України). При цьому, врахована правова позиція, висловлена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц, від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17, від 13 лютого 2019 року у справі № 320/5877/17. Відповідач, будучи фактичним користувачем відповідних земельних ділянок, без достатньої правової підстави за рахунок Циркунівської сільської ради Харківського району Харківської області, як власника земельних ділянок, зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування ними, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України, а тому вимоги позивача є обґрунтованими.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та його представник - адвокат Борисова І.М., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просять рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким залишити позовні вимоги без розгляну з підстав, передбачених ст. 257 ЦПК України.

Апеляційна скарга мотивована тим, що матеріали справи не містять доказів того, що компетентні органи не можуть чи не бажають здійснювати захист інтересів держави та звертатися до суду з відповідним позовом, а сама по собі обставина не звернення з позовом без з`ясування фактичного стану правовідносин між сторонами спору, не свідчить про неможливість виконання позивачами функцій із захисту інтересів держави, листи, якими прокурор повідомив відповідні органи про звернення до суду від їх імені, не свідчать про дотримання абз. 3 ч 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру». Звертає увагу, що саме лише посилання у позовній заяві прокурора на те, що орган уповноважений здійснювати функції держави у спірних правовідносинах не здійснює або неналежним способом здійснює відповідні повноваження із захисту державних інтересів, без доведення цього відповідними доказами, не є достатнім для прийняття судом рішення у такому спорі по суті. Зазначає, що Циркунівська сільська рада Харківського району Харківської області самостійно проводить відповідну претензійну роботу, тому позов, поданий прокурором в інтересах держави в особі компетентного органу, має бути залишений без розгляду відповідно до ст. 257 ЦПК України. Крім того, зазначає, що правова аргументація матеріального характеру щодо незгоди з вимогами позову, міститься у відзиві від 03.01.2020 року та запереченнях на позов.

У доповненнях до апеляційної скарги ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 02 вересня 2019 року та рішення Харківського районного суду Харківської області від 04 грудня 2020 року та залишити позовну заяву без розгляду або повернути справу до суду першої інстанції для розгляду справи з моменту відкриття провадження у справі та встановлення законності підстав для подачі позову.

Доповнення до апеляційної скарги мотивовані тим, що суд першої інстанції не встановив статус прокурора у справі, тому позовні вимоги підлягають залишенню без розгляду. Зазначає, що він мав намір отримати у власність земельні ділянки за вказаними адресами, на яких розміщені будівлі, тому звернувся до Русько-Тишківської сільської ради. Проте, 05.06.2009 року Русько-Тишківською сільською радою було винесено два рішення про затвердження технічної документації щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі та складання документів, що посвідчують оренду на відповідну земельну ділянку гр. ОСОБА_1 , про передачу в оренду гр. ОСОБА_1 земельної ділянки для обслуговування нежитлового приміщення та про видачу гр. ОСОБА_1 державного акту на право оренди на земельну ділянку. Тому, вважає, що існує спір щодо порушення процедури розгляду його заяви, зокрема, з цього приводу він звертався до суду з позовами до Харківської районної державної адміністрації та Русько-Тишківської сільської ради та за його заявами порушено ряд кримінальних проваджень. Щодо ухвали про закриття підготовчого судового засідання, то ОСОБА_1 зазначає, що судове засідання, призначене на 02 вересня 2019 року, в якому постановлено вказану ухвалу, проведено без його участі, без належного повідомлення про час та дату розгляду справи.

У відзивах на апеляційну скаргу та доповнення до неї керівник Харківської місцевої прокуратури №6 Харківської області просить залишити їх без задоволення, рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

У відзиві на апеляційну скаргу та запереченнях на доповнення до апеляційної скарги, Циркунівська сільська рада Харківського району Харківської області, просить залишити їх без задоволення, рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 27.01.2021 року відкрито апеляційне провадження у даній справі (т.2 а.с. 108-109).

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 12.02.2021 року справа призначена до апеляційного розгляду на 24.02.2021 року о 16-0 год, з повідомленням учасників справи (т.2 а.с.116).

Розпорядженням голови Верховного Суду № 14/0/9-22 від 25.03.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Сумської, Харківської області), відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з урахуванням неможливості судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду на Полтавський апеляційний суд.

З 01.08.2022 року дана справа перебуває у провадженні Полтавського апеляційного суду (т.3 а.с. 1).

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 05.08.2022 року дана справа призначена до апеляційного розгляду на 10.10.2022 року (т.3 а.с. 2).

У судове засідання до апеляційного суду 23.11.2022 року не з`явилися учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення судових повісток та повідомлень на офіційну електронну адресу у порядку ч. 6 ст. 128 ЦПК України (т.3 а.с. 23-28). Заяв та клопотань від учасників справи про відкладення розгляду справи до суду апеляційної інстанції не надходило. Згідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційна скарга та доповнення до апеляційної скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що з метою захисту інтересів держави місцева прокуратура зверталася до Циркунівської сільської ради листом від 26 червня 2019 року №04-25-1766вих19, проінформувавши орган місцевого самоврядування про встановлені порушення та надавши строк до 15 серпня 2019 року для самостійного вжиття реальних, вичерпних та дієвих заходів цивільно-правового характеру, спрямованих на захист інтересів держави за встановленим фактом порушень у сфері використання земель комунальної власності (т.1 а.с. 14).

З листа голови Циркунівської сільської ради від 16.11.2018 №1048 вбачається, що Русько-Тишківська сільська рада в усній та письмовій формі неодноразово зверталася до ОСОБА_1 з проханням надати правові документи на майно та оформлення правовстановлюючих документів на землю під нежитловими будівлями, розташованими за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 ; в газеті «Трибуна трудящих» за № 80 від 04.11.2017 р. виконавчим комітетом Русько-Тишківської сільської ради надано повідомлення для власника зазначених будівель про необхідність належного оформлення правовстановлюючих документів на земельні ділянки. Крім того, ОСОБА_1 направлено попередження про стягнення у судовому порядку збитків за час фактичного використання земель комунальної власності у випадку ігнорування законних вимог (т. 1 а.с. 16).

У зв`язку з нездійсненням Циркунівською сільською радою захисту порушених інтересів держави в особі територіальної громади та наявністю передбачених ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» підстав для їх представництва Харківська місцева прокуратура №6 16.10.2019 р. звернулася до суду з даним позовом.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є власником нежилого приміщення (заготівельний пункт) по АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу р№1479 та на підставі договору купівлі-продажу р№2-2725 нежитлової будівлі (тарний склад) по АДРЕСА_1 , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 17.05.2019 р. (т.1 а.с. 24-26, 111-113).

05.10.1998 р. ОСОБА_1 придбав у Радгоспробкооп ім. Карла Маркса Харківської райспоживспілки будівлю тарного складу літ «А-1», загальною площею 584 кв.м, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 05.10.1998 р., посвідченого держаним нотаріусом Першої Харківського району державної нотаріальної контори Харківської області Богуновою Н.В., за №2-2725 (т.1 а.с. 27-28).

Крім того, 24.04.2003 р. ОСОБА_1 придбав у Харківської райспоживспілки нежитлове приміщення, заготівельний пункт, загальною площею 129,30 кв.м, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 24.03.2003 р., посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Гаража Н.П., за №1479 (т.1 а.с. 37-39).

Рішеннями Русько-Тишківської сільської ради ХХХІІІ-ї сесії V-го скликання від 05.06.2009 р. ОСОБА_1 затверджено технічну документацію щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі та складання документів, що посвідчують оренду на земельну ділянку загальною площею 0,2500 га для обслуговування нежитлового приміщення площею 0,2500 га, розташованого по АДРЕСА_1 , та земельну ділянку загальною площею 0,1800 га для обслуговування нежитлового приміщення площею 0,1800 га, розташованого по АДРЕСА_1 (т.1 а.с. 50).

Зазначеними Рішеннями ОСОБА_1 передано в оренду земельні ділянки для обслуговування нежитлових приміщень площею 0,2500 га та площею 0,1800 га по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 відповідно.

Відповідно до копії листа ГУ ДФС у Харківській області №25640/9/20-40-53-06 від 23.10.2018 р., станом на жовтень 2019 року договори оренди земельних ділянок за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 , не укладено. Орендна плата за їх використання впродовж 2015-2018 років відповідачем не сплачується. Таким чином, ОСОБА_1 з моменту ухвалення рішення, тобто з 05.06.2009 року по теперішній час використовує земельні ділянки загальною площею 0,2500 га по АДРЕСА_1 та 0,1800 га по АДРЕСА_1 без оформлених у встановленому порядку правовстановлюючих документів та, відповідно, не сплачує платежів за їх використання (т.1 а.с. 53).

Згідно з книгами записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, записи, в яких здійснювались до 29.12.2012 р. включно, в Управлінні відсутня інформація про зареєстровані правовстановлюючі документи за ОСОБА_1 на земельні ділянки за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 , що підтверджується копією листа Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 05.04.2019 р. № 10-29-9,1-2893/0/19-19 (т.1 а.с. 52).

Рішенням ІV сесії Русько-Тишківської сільської ради VІI скликання від 29.01.2016 р. встановлено орендну плату за землю в межах населених пунктів Русь-Тишківської сільської ради на бюджетний рік згідно з нормативно-грошовою оцінкою земель населених пунктів сільської ради, затверджено Положення про орендну плату по Русько-Тишківській сільській раді. Розмір орендної плати встановлюється в договорі оренди, але сума платежу не може бути меншою 3 відсотків та не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки (т.1 а.с. 54).

Рішенням ІІІ сесії Циркунівської сільської ради VІI скликання від 22.06.2018 р. встановлено орендну плату за землю в межах населених пунктів Циркунівської сільської ради на бюджетний рік згідно з нормативно-грошовою оцінкою земель населених пунктів сільської ради, затверджено Положення про орендну плату за землю по Циркунівській сільській раді. Розмір орендної плати встановлюється в договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою за розмір земельного податку та не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки (т.1 а.с. 55-58).

Розпорядженням голови районної державної адміністрації від 16.03.2017 р. №107 створено комісію із визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам.

Відповідно до копії технічної документації з нормативної грошової оцінки земель с. Черкаські Тишки, нежитлові будівлі тарного складу по АДРЕСА_1 та нежитлові будівлі заготівельного пункту по АДРЕСА_1 , які належать на праві приватної власності ОСОБА_1 , розташовані в І економіко-планувальній зоні громадський центр населеного пункту, територія одноповерхової забудови, об`єкти громадського, комерційного призначення (т.1 а.с. 59-66).

На адресу ОСОБА_1 27.03.2019 р. направлено лист Харківської РДА від 26.03.2019 р. № 01-22/714 з повідомленням про засідання комісії 16.04.2019 р. о 10:00 з питань законності використання земельних ділянок за адресами: АДРЕСА_1 (тарний склад) та АДРЕСА_1 , розрахунок розміру неодержаного доходу (орендної плати) за зазначені земельні ділянки за період з 01.04.2016 р. по 31.03.2019 р. (т.1 а.с. 67-69).

Вищезазначені документи ОСОБА_1 не вручені, конверт повернувся з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (т.1 а.с. 70).

Предметом розгляду комісії 16.04.2019 р. було питання законності використання земельних ділянок, зокрема тих, на яких розташовані нежитлові будівлі по АДРЕСА_1 (тарний склад) та АДРЕСА_1 (т.1 а.с. 71).

За результатами засідання комісією складено акти з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, відповідно до яких розмір збитку за користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 за період з 01.04.2016 р по 31.03.2019 р. складає 327 132,73 грн., а по АДРЕСА_1 - 238 677,79 грн. (т.1 а.с. 73, 75).

Розпорядженням голови районної державної адміністрації від 24.05.2019 р. №157 затверджено акти з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, в тому числі, і за використання земельних ділянок за адресами: АДРЕСА_2 , рекомендовано землекористувачам протягом одного місяця з дня прийняття розпорядження сплатити нараховані збитки, рекомендовано органам місцевого самоврядування у разі несплати землекористувачами нарахованих збитків у місячний термін вирішити питання щодо їх стягнення у судовому порядку (т.1 а.с. 72).

На адресу ОСОБА_1 28.05.2019 р. направлено повідомлення про розгляд питання щодо використання земельних ділянок, на яких розташовані нежитлові будівлі за адресою: АДРЕСА_1 (заготівельний склад) та заподіяні збитки територіальній громаді за користування ними, розпорядження Харківської районної державної адміністрації «Про затвердження актів з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам», акти з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, витяги №230, №231 з технічної документації про нормативну грошову оцінку, розрахунки розміру неодержаного доходу за земельні ділянки на території АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 , що використовується ОСОБА_1 для обслуговування нежитлових будівель (т.1 а.с. 71- 79).

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач правомірно володіє нерухомим майном за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 , яке зареєстроване за ним на підставі договорів купівлі - продажу від 05.10.1998 р. №2-2725 та від 24.04.2003 р. №1479, яке знаходиться на спірній земельній ділянці. З моменту виникнення права власності на вказане нерухоме майно у відповідача виник обов`язок оформити та зареєструвати речове право на відповідну земельну ділянку, яка знаходиться під нежитловою будівлею, проте речові права відповідачем на земельні ділянки не зареєстровано.

Правочин, за яким переходить право власності на житлові будинки, будівлі, споруди, тягне за собою перехід права на земельну ділянку, на якій знаходиться відповідне нерухоме майно. Новий власник будинку (будівлі, споруди) у зв`язку з цим не звільняється від необхідності оформлення права на земельну ділянку відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень».

Таким чином, речові права відповідача на земельні ділянки не реєструвались, ОСОБА_1 не набув належних прав власності або користування щодо земельних ділянок, а тому використовує відповідну земельну ділянку без достатніх правових підстав.

Предметом позову у цій справі є стягнення з власника об`єкту нерухомого майна безпідставно збережених коштів орендної плати за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою, на якій цей об`єкти розміщений.

При цьому виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені та яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права.

Проте з огляду на приписи частини другої статті 120 ЗК України не вважається правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій розташоване це нерухоме майно.

Отже до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Для кондикційних зобов`язань важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої (статті 1212-1214 ЦК України).

При цьому, з врахуванням ч.4 ст. 263 ЦПК України судом першої інстанції враховані висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц, від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17, від 13 лютого 2019 року у справі № 320/5877/17.

За таких обставин, суд першої інстанції з врахуванням норм чинного законодавства України, визнав, що на відповідача як власника будівель покладено обов`язок належного оформлення права користування земельною ділянкою, яка необхідна для обслуговування вказаної будівлі. Однак цього обов`язку відповідач не виконав та не вчинив будь-яких дій, спрямованих на оформлення права власності або право користування вказаних земельних ділянок.

При цьому, суд першої інстанції, визначаючи розмір стягнення, виходив із того, що станом на 01.01.2019 р. нормативна грошова оцінка 1 м2 земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 складає 508,03 грн., земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 - 514,80 грн.

З урахуванням витягів про нормативну грошову оцінку земельної ділянки № 230, 231, наданих міськрайонним управлінням у Харківському районі та м. Люботин Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, комісією зроблено розрахунок розміру неодержаного доходу за земельну ділянку площею 0,2500 га на території АДРЕСА_1 , що використовується ОСОБА_1 для обслуговування нежитлової будівлі тарного складу літ. «А-1», та за земельну ділянку площею 0,1800 га на території АДРЕСА_1 , що використовується ОСОБА_1 для обслуговування нежитлової будівлі заготівельного пункту літ. «А-1», за період з 01.04.2016 р. по 31.03.2019 р.

Із зазначеного розрахунку вбачається, що за період з 01.04.2016 р. по 31.03.2019 р. неодержана орендна плата за земельну ділянку у АДРЕСА_1 складає 327 132,73 грн., а за земельну ділянку в АДРЕСА_1 - 238 677,79 грн.

При цьому, суд першої інстанції зазначив, що матеріали справи містять відповідні розрахунки розміру збитків, які надані позивачем, зазначені розрахунки позивача не спростовані відповідачем, іншого розрахунку ОСОБА_1 не наведено.

За висновком суду першої інстанції, заперечення, надані представником відповідача та відповідачем у відзиві на позов, жодних об`єктивних відомостей, які б давали підстави для безкоштовного використання земельних ділянок відповідачем, не містять. Звернення ОСОБА_1 до розробника проекту технічної документації з приводу внесення виправлень до неї не звільняє відповідача від обов`язку відшкодування безпідставно збережених коштів за користування земельними ділянками.

Зазначення стороною відповідача про подачу останнім заяви голові Русько-Тишківської сільської ради по передачу земельних ділянок за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 у власність, спростовуються власноруч написаною заявою ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 51) про затвердження проекту землеустрою про передачу вказаних земельних ділянок в оренду, на підставі якої 05.06.2009 р. рішенням Русько-Тишківської сільської ради Харківського району Харківської області вказані земельні ділянки передано в оренду ОСОБА_1 .

З врахуванням наведених обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 безпідставно зберіг кошти за користування земельними ділянками за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 за період з 01.04.2016 р. по 31.03.2019 р., у розмірі 565 810,52 грн., а тому кошти підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь Циркунівської сільської ради Харківського району Харківської області.

Апеляційний суд у складі колегії суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне та обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Предметом позову у даній справі є вимога позивача про стягнення з відповідача як власника об`єктів нерухомого майна безпідставно збережених коштів орендної плати згідно зі статтями 1212-1214 ЦК України за фактичне користування без належних на те правових підстав земельними ділянками комунальної власності, на яких ці об`єкти розташовані.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 22 ЦК України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з частиною другою статті 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. При цьому згідно з пунктом «д» частини першої статті 156 ЗК України власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондиційними, тому висновки суду першої інстанції в цій частині є правильними.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у постанові від 05.08.2022 у справі № 922/2060/20 з огляду на положення законодавства та численні правові висновки Верховного Суду дійшов висновку, що із дня набуття права власності на об`єкт нерухомого майна власник цього майна стає фактичним користувачем земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, а тому із цієї дати у власника об`єкта нерухомого майна виникає обов`язок сплатити за користування земельною ділянкою, на якій таке майно розташоване. При цьому до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, такі кошти є безпідставно збереженими.

Таким чином, судом апеляційної інстанції не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги щодо наявності спору з приводу порушення процедури оформлення права власності/оренди вказаних земельних ділянок, наявності кримінальних проваджень за заявами ОСОБА_1 та відсутності вини ОСОБА_1 в тому, що він тривалий час не оформив за собою право користування земельними ділянками у відповідності до чинного законодавства України.

За змістом приписів глав 82 і 83 ЦК України вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності у деліктних зобов`язаннях, натомість, для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Згідно матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, що відповідач ОСОБА_1 є власником нежитлого приміщення (заготівельний пункт) по АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу р№1479 та на підставі договору купівлі-продажу р№2-2725 нежитлової будівлі (тарний склад) по АДРЕСА_1 , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 17.05.2019 р. (т.1 а.с. 24-26, 111-113).

При цьому, ОСОБА_1 не заперечує, що у період з 01.04.2016 р. по 31.03.2019 р. користувався вказаними нежитловими приміщеннями, а суд першої інстанції правомірно прийшов до висновку про те, що відповідач повинен сплатити кошти за користування відповідними земельними ділянками, на якій це майно розташоване.

Перехід прав на земельну ділянку, пов`язаний із переходом права на будинок, будівлю або споруду, регламентований у ЗК України. Так, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (частина друга статті 120 ЗК України). Набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці, є підставою припинення права користування земельною ділянкою у попереднього землекористувача (пункт «е» частини першої статті 141 ЗК України).

За змістом глави 15 ЗК України право користування земельною ділянкою комунальної власності реалізується через право постійного користування або право оренди земельної ділянки.

Відповідно до частини першої статті 6 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Частина перша статті 93 ЗК України встановлює, що право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт «в» частини першої статті 96 ЗК України).

Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права (стаття 125 ЗК України).

За змістом вказаних приписів виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені і яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Проте, враховуючи приписи частини другої статті 120 ЗК України, не є правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій ці будинок, будівля, споруда розташовані.

Отже, до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.

Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України.

Аналогічні за змістом позиції викладені у постановах Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14 лютого 2022 року у справі № 646/4738/19 (провадження № 61-17197сво20), від 20 квітня 2022 року в справі № 642/5275/18 (провадження № 61-3450св21), від 06 червня 2022 року в справі № 725/2114/20-ц( провадження № 61-2494св21), від 05 липня 2022 року в справі № 641/8483/19 (провадження № 61-2720св21).

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що між сторонами виникли правовідносини з приводу повернення безпідставно набутого майна і причини не оформлення відповідачем права користування ділянкою не мають значення для вирішення даного спору. До такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постановах Великої Палати від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц.

Статтею 206 Земельного кодексу України передбачено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Статтею 14 Податкового кодексу України визначено, що плата за землю - це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності. Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Як вбачається з матеріалів справи, рішеннями Русько-Тишківської сільської ради ХХХІІІ-ї сесії V-го скликання від 05.06.2009 р. ОСОБА_1 затверджено технічну документацію щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі та складання документів, що посвідчують оренду на земельну ділянку загальною площею 0,2500 га для обслуговування нежитлового приміщення площею 0,2500 га, розташованого по АДРЕСА_1 , та земельну ділянку загальною площею 0,1800 га для обслуговування нежитлового приміщення площею 0,1800 га, розташованого по АДРЕСА_1 (т.1 а.с. 49, 50). Передано ОСОБА_1 в оренду земельні ділянки для обслуговування нежитлових приміщень площею 0,2500 га та площею 0,1800 га по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 відповідно.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що у даному випадку право комунальної власності підтверджено розташуванням спірних земельних ділянок у межах Циркунівської сільської ради (на даний час Циркунівської об`єднаної територіальної громади), чого не заперечувала та не спростовувала сторона відповідача, отже, Циркунівська сільська рада, яка є власником спірних земельних ділянок, має повноваження на захист свого права на землю (спірні земельні ділянки), тобто цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У матеріалах справи наявні витяги №231, №230 із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок, які є належними та допустимими доказами, що підтверджують дані про нормативно-грошову оцінку кожної земельної ділянки та є основою для розрахунку орендної плати (т.1 а.с. 59,60). При цьому у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.02.2022 у справі № 646/4738/19 зазначено, що з огляду на положення Закону України "Про оцінку земель" витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки є належним та допустимим доказом, який підтверджує дані про нормативну грошову оцінку земельної ділянки.

Таким чином, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що відповідач ОСОБА_1 не оформив у передбаченому законом порядку право користування земельними ділянками, на яких розташовано належні йому об`єкти нерухомості, користувалася земельними ділянками за відсутності правових підстав, не сплачуючи позивачу належні кошти.

Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність у прокурора підстав для представництва інтересів держави, то колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Отже, винятковими випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття «інтерес держави».

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.

Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

У Рішенні від 05 червня 2019 року № 4-р(II)/2019 Конституційний Суд України вказав, що Конституцією України встановлено вичерпний перелік повноважень прокуратури, визначено характер її діяльності і в такий спосіб передбачено її існування і стабільність функціонування; наведене гарантує неможливість зміни основного цільового призначення вказаного органу, дублювання його повноважень/функцій іншими державними органами, адже протилежне може призвести до зміни конституційно визначеного механізму здійснення державної влади її окремими органами або вплинути на обсяг їхніх конституційних повноважень.

Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

Аналогічні правові висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 912/2385/18 (провадження № 12-194гс19).

З матеріалів справи встановлено, що на підтвердження дотримання порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», місцева прокуратура звернулась до Циркунівської сільської ради листом від 26 червня 2019 року №04-25-1466вих19, проінформувавши орган місцевого самоврядування про встановлені порушення та надано строк для самостійного вжиття реальних, вичерпних та дієвих заходів цивільно-правового характеру, спрямованих на захист інтересів держави за встановленим фактом порушень у сфері використання земель комунальної власності.

Відповідь Циркунівської сільської ради на вказаний лист до місцевої прокуратури не надходила. Станом на день звернення із позовними вимогами прокурора в інтересах Циркунівської сільської ради порушення інтересів держави залишилися не усунутими.

Враховуючи вище зазначене, колегія суддів приходить до висновку про те, що прокурор обґрунтував наявність підстав для представництва інтересів держави у суді, дотримався порядку, який передбачений статтею 23 Закону України «Про прокуратуру».

Доводи апеляційної скарги щодо законності ухвали Харківського районного суду Харківської області від 02 вересня 2022 року про закриття підготовчого провадження у даній справі, то ці заперечення не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції від 04 грудня 2020 року з врахуванням наступного.

Згідно ст. 189 ЦПК України завданнями підготовчого провадження є: 1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; 2) з`ясування заперечень проти позовних вимог; 3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; 4) вирішення відводів; 5) визначення порядку розгляду справи; 6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті. Підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання. Підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

Згідно матеріалів справи, ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 25 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі за позовом керівника Харківської місцевої прокуратури №6 Харківської області в інтересах Циркунівської сільської ради Харківського району Харківської області до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів. Визначено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження. Призначено проведення підготовчого засідання на 29 листопада 2019 року о 14 годині 00 хвилин. В підготовче засідання викликати сторони. Роз`яснено відповідачу, що він має право протягом 20 днів з дня отримання копії ухвали, копії позовної заяви та доданих до неї документів надіслати суду відзив на позовну заяву і всі письмові докази, висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову та позивачу - копію відзиву та доданих до нього документів. Роз`яснено відповідачу, що у разі ненадання ним відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Роз`яснено, що учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: hr.hr.court.gov.ua на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет (т.1 а.с.104-105).

Копію вказаної ухвали, позовну заяву з додатками відповідач ОСОБА_1 отримав 16.11.2019 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (т.1 а.с. 128).

Відзив на позовну заяву відповідачем ОСОБА_1 та його представником адвокатом Борисовою І.М. подано 03.01.2020 року (т.1 а.с. 142).

Підготовче судове засідання у справі призначалось неодноразово.

01.09.2020 року на електронну пошту Харківського районного суду Харківської області надійшла заява представника ОСОБА_1 - адвоката Борисової І.М. про відкладення розгляду справи у зв`язку з карантинними заходами та віддаленістю суду від її місця проживання (т.1 а.с. 235).

Суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи, визнав, що клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 р. №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України №641 від 22.07.2020 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2"у чинній редакції, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 з 12.03.2020 р. по 31.10.2020 р. (в редакції останніх змін) на всій території України встановлено карантин.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.05.2020 р. №343 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 р. № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" та відповідно до підпункту 8 пункту 2 постанови дозволена діяльність адвокатів, нотаріусів, аудиторів та психологів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 р. №392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів" запроваджено послаблення протиепідемічних заходів, передбачених пунктом 3 цієї постанови, на території регіонів із сприятливою епідемічною ситуацією (у тому числі у м. Харкові). Зокрема, дозволено: з 22.05.2020 р. регулярні та нерегулярні пасажирські перевезення автомобільним транспортом у міському, приміському, міжміському внутрішньо обласному та міжнародному сполученні; з 25.05.2020 р. перевезення пасажирів метрополітенами.

Наведене свідчить про усунення перешкод для реалізації учасниками справи своїх процесуальних прав.

При цьому врахована правова позиція Верховного Суду, викладена в постанові від 16.07.2020 р. у справі 924/369/19.

За таких обставин, суд першої інстанції у підготовчому судовому засіданні 02.09.2020 року, з`ясувавши думку учасників справи, що з`явились до суду, зазначив, що враховуючи, що встановлено адаптивний карантин, транспортне сполучення не зупинено, представником відповідача неодноразово заявлялись клопотання про відкладення судового розгляду у зв`язку із запровадженням карантинних заходів, відповідач зловживає своїми правами, тому можливо провести підготовче засідання у відсутності відповідача та його представника.

З врахування викладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вживалися всі необхідні заходи щодо повідомлення учасників справи, проведення підготовчого судового засідання за участі всіх учасників справи, з метою дотримання строків розгляду справи по суті пред`явлених позовних вимог суд першої інстанції закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки, які обґрунтовано викладені у мотивувальній частині рішення суду першої інстанції, та зводяться до переоцінки доказів, незгоди заявника з висновками щодо їх оцінки та містять посилання на факти, що були предметом дослідження суду.

З врахування викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до норм матеріального права, з додержанням норм процесуального права і підстав для його скасування у межах доводів апеляційної скарги немає.

Відповідно до ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З підстав вищевказаного, апеляційний суд у складі колегії суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу - без задоволення, а рішення суду - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1, 2, 368 ч.1, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381 - 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його представника - адвоката Борисової Ірини Миколаївни та доповнення до апеляційної скарги - залишити без задоволення.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 04 грудня 2020 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її прийняття безпосередньо до суду касаційної інстанції, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25 листопада 2022 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов