Справа № 944/4582/21 Головуючий у 1 інстанції: Колтун Ю.М.
Провадження № 22-ц/811/1830/22 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2022 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Яворівського районного суду Львівської області від 23 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Новояворівської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В :

25.08.2021 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Новояворівської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом на земельні ділянки площею 0,8541 га та 0,0964 га оформлені Державним актом серії ЛВ № 012628 від 24.10.2012 р. кадастрові номера відповідно :02:000:0128 та :03:000:0262 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які знаходяться на території Прилбичівської сільської ради, Яворівського району, Львівської області.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що її мати ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , склала заповіт, яким вищезазначені земельні ділянки заповіла їй.

22.01.2021 ОСОБА_1 було відмовлено нотаріусом про прийняття спадщини з шестимісячним пропуском. 29.01.2021 вона звернулась із позовною заявою до суду про визначення додаткового строку в чому їй було відмовлено.

Дані земельні ділянки позивачка доглядає та проводить сільськогосподарські роботи вкладаючи кошти. Оскільки реалізувати спадкові права через органи нотаріату неможливо, просить суд визнати за нею права власності на вказані земельні ділянки в порядку спадкування за законом.

Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 23 червня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Новояворівської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом відмовлено.

Рішення суду в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_1 . Вважає рішення суду незаконним, необгрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права. Стверджує, що поза увагою суду залишилася та обставина, що після смерті матері ОСОБА_2 вона почала використовувати земельні ділянки для власних потреб, обробляючи їх та вкладаючи кошти для вирощування сільськогосподарської продукції. Доказом факту прийняття спадщини є відсутність осіб які претендують на спірну земельну ділянку.

В апеляційній скарзі скаржник просить скасувати рішення Яворівського районного суду Львівської області від 23 червня 2022 року та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що згідно з частиною третьою статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча про час та дату розгляду справи були повідомлені належним чином.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 10 листопада 2022 року, є дата складення повного судового рішення 22 листопада 2022 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає до задоволення із наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд виходив з тих обставин, що позивачка не набула права на спадщину земельні ділянки, яка відкрилася після смерті ОСОБА_2 , обраний нею спосіб захисту шляхом визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом не відповідає змісту порушеного права, а також зважаючи, що права позивачки з боку відповідача жодними чином не порушені.

З такими висновками колегія суддів погоджується з наступних обставин.

Судом встановлено, відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданого виконавчим комітетом Прилбичівської сільської ради Яворівського району Львівської області вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 91 рік померла ОСОБА_2 , про що 02.09.2015 зроблено відповідний актовий запис №14.

Також судом встановлено, що 07.11.2000 ОСОБА_2 склала заповіт, відповідно до якого на випадок її смерті зробила таке розпорядження, земельну ділянку, яка належить їй згідно сертифіката на право приватної власності на землю серії ЛВ №20-056384 від 21.04.1997 №41, заповіла у власність своїй дочці ОСОБА_1 . Заповіт посвідчено секретарем Прилбичівської сілької ради Г.Я .Ганута та зареєстровано в реєстрі за № 92.

Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 21.04.2021 у справі № 944/514/21 у позові ОСОБА_1 до Новояворівської міської ради Яворівського району Львівської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини -відмовлено.

Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 21.04.2021 у справі № 944/514/21 встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до Новояворівської державної нотаріальної контори із наміром оформлення спадкових прав на майно ОСОБА_2 , однак листом нотаріуса від 22.01.2021 її повідомлено про те, що вона із заявою про прийняття спадщини у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини до нотаріуса не зверталася та не підтвердила документально факт постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, відтак безспірних доказів фактичного прийняття спадщини до майна ОСОБА_2 не подано.

Відповідно до вимог ст. ст. 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Частиною 1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За правилами ч. 3 цієї статті, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини, яким є день смерті особи, не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина друга статті 1220, частина перша статті 1269 ЦК України).

Статтею 1270 ЦК встановлено строк для прийняття спадщини у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка на час відкриття спадщини, не проживала постійно із спадкодавцем ОСОБА_2 .

Зазначені обставини підтверджуються рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 21.04.2021 у справі № 944/514/21, яким встановлено, що ОСОБА_1 , як спадкоємець першої черги за заповітом, яка не проживала постійно із спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини, в межах шести місяців не подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З матеріалів справи вбачається, що з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 позивачка звернулася до нотаріальної контори з пропуском строку, встановленого для прийняття спадщини.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачка, звертаючись до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом, не набула права на спадкове майно, оскільки протягом встановленого законом строку не подала заяву про прийняття спадщини.

З таким висновком колегія суддів погоджується, оскільки ОСОБА_1 , як спадкоємець не прийняла своєчасно спадщину, що відкрилась після смерті матері ОСОБА_2 , а відповідно не набула права на спадкове майно.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що позивачка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , оскільки після смерті матері вона почала використовувати земельні ділянки для власних потреб, обробляючи їх та вкладаючи кошти для вирощування сільськогосподарської продукції, не підтверджують того факту, що позивачка вважається такою, що прийняла спадщину у відповідності до норм чинного законодавства.

Відповідно до вимог ст.ст.12-13, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. Позивачка має довести, а суд встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог чи відмову в їх задоволенні.

Проте, позивачка не набувши статусу особи, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , звернулася до суду про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Отже, за таких обставин, а саме недоведеності позивачкою заявлених вимог про порушення її прав, а саме, яким чином відповідач Новояворіська міська рада оспорює, не визнає або порушує права позивачки на земельні ділянки, вирішення питання про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом не підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги, що відсутні особи, які б претендували на спірні земельні ділянки та відсутність спору у нотаріуса щодо спадкового майна, висновків суду першої інстанції викладених у судовому рішенні не спростовують та не впливають на правильність і законність вирішення даної справи в цілому.

Враховуючи викладене, колегія суддів повністю погоджується з висновками суду та постановленим ним судовим рішенням, оскільки визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судів першої інстанції, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині рішення та зводяться до переоцінки доказів та незгоди з правильним висновком суду першої інстанції щодо їх оцінки.

Згідно норм ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 жодним чином висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення Яворівського районного суду Львівської області від 23 червня 2022 рокузалишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Яворівського районного суду Львівської області від 23 червня 2022 року- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 22 листопада 2022 року.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк