ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 629/6320/21 Номер провадження 22-ц/814/4200/22Головуючий у 1-й інстанції Ткаченко О.А Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Дряниці Ю.В.,

суддів: Пилипчук Л.І., Триголова В.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 28 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального закладу "Панютинський ліцей" Лозівської міської ради Харківської області про визнання незаконними та скасування наказу про відсторонення , поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного пргулу,-,-

в с т а н о в и в :

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом. Вказував, що він працює вчителем історії в Комунальному закладі «Панютинський ліцей» Лозівської міської ради Харківської області.

08 листопада 2021 року наказом №282-К позивача відсторонено від роботи на підставі відмову від вакцинації від респіраторної хвороби Covid-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Вказаний наказ вважає незаконним та таким, що підлягає скасуванню. Зазначив, що виключно ЗУ «Захист населення від інфекційних хвороб» встановлюється перелік обов`язкових щеплень, і цим законом щеплення від Covid-19 не встановлено, як обов`язкове, а тому відсторонення працівника з підстав ч. 2 ст. 12 ЗУ "Про захист населення від інфекційних хвороб" є незаконним та безпідставним.

У зв`язку з наведеним, позивач просив суд визнати незаконним та скасувати наказ відповідача про відсторонення його від роботи та поновити його на роботі, а також зобов`язати відповідача виплатити йому заробітну плату за час незаконного відсторонення від роботи.

Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 28 грудня 2021 року у задоволенні позову відмолено.

Рішення оскаржив позивач, який в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення, ухваливши нове, яким задовольнити позов.

Зазначає, що відсторонення від роботи не має правового підґрунтя. Вважає, що відповідачем належним чином не було ознайомлено працівників з наказом від 19.10.2021 року «Про ознайомлення працівників КЗ «Панютинський ліцей» Лозівської міської ради з наказом МОЗУ від 04.10.2021 року №2153 «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням».

Вказує, що відповідно до Наказу № 282-К його було відсторонено з займаної посади за відмову від вакцинації від Covid-19, згідно ст.. 46 КЗпП України, проте вважає, що у даному випадку не мое бути застосовані положення вказаної статті, адже чинне трудове законодавство України не передбачає такої підстави як «відмова від вакцинації» для відсторонення.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, з підстав, передбачених ст. 375 ЦПК України.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 працює вчителем історії в Комунальному закладі «Панютинський ліцей» Лозівської міської ради Харківської області, що підтверджується копією трудової книжки серії НОМЕР_1 .

Наказом від 19.10.2021 року № 214-о «Про ознайомлення працівників КП «Панютинський ліцей» Лозівської міської ради з наказом МОЗУ від 04.10.2021 року №2153 «Про затвердження Переліку професії, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» працівники КП «Панютинський ліцей» були ознайомлені з Наказом МОЗ № 2153, а також попереджені, що в разі не підтвердження повного курсу вакцинації, працівник буде відсторонений від роботи з 08.11.2021 р.. Місцевий суд встановив, що позивач був ознайомлений з даним наказом, про що свідчить його підпис. В ході судового розгляду вказані обставини не спростовані.

Наказом Управління освіти, молоді та спорту Лозівської міської ради Харківської області від 02.11.2021 року №419 «Про дотримання санітарно-епідеміологічного благополуччя в закладах та установах освіти, підпорядкованих Управлінню освіти, молоді та спорту Лозівської міської ради Харківської області», на керівників закладів та установ, керівників структурних підрозділів, підпорядкованих Управлінню освіти, молоді та спорту Лозівської міської ради Харківської області покладено персональну відповідальність за забезпечення відповідного рівня епідемічної безпеки в колективах.

Наказом № 221-о від 02.11.2021 р. КЗ «Панютинський ліцей» Лозівської міської ради Харківської області «Про дотримання санітарно-епідеміологічного благополуччя в Комунальному закладі «Панютинський ліцей» Лозівської міської ради Харківської області», створено тимчасову комісію із контролю за проведенням обов`язкових профілактичних щеплень проти Covid-19, вказані рекомендації працівникам КЗ «Панютинський ліцей» в разі виявлення у співробітника симптомів вірусних захворювань після прибуття на роботу або протягом дня, а також вказаним наказом покладено персональну відповідальність за порушення епідеміологічного режиму у відповідності до чинного законодавства на кожного працівника закладу.

Згідно Акту № 2 від 08.11.2021 щодо випадку ухилення або відмови від проходження обов`язкового щеплення, Комісією затвердженою наказом ліцею від 02.11.2021 № 221-о «Про дотримання санітарно-епідеміологічного благополуччя в Комунальному закладі «Панютинський ліцей» Лозівської міської ради Харківської області у ОСОБА_1 визначено відсутність підтверджуючих документів щодо проведення обов`язкового профілактичного щеплення проти гострої респіраторної хвороби Covid-19, зазначених у постанові Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби Covid-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та засвідчено факт ухилення або відмови працівника закладу від щеплення, що є підставою для відсторонення його від роботи 08.11.2021 р. до усунення причин.

Наказом від 08.11.2021 р. № 282-к «Про відсторонення від роботи ОСОБА_1 » позивача відсторонено від роботи з 08.11.2021 р. у зв`язку з відмовою від обов`язкового профілактичного щеплення проти Covid-19 до усунення причин, що зумовили таке відсторонення і отримання допуску до роботи за результатами контролю, без збереження заробітної плати.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відсторонення позивача від роботи, як вчителя історії державного навчального закладу освіти, що не пройшов обов`язкового профілактичного щеплення проти СОVID-19, та не має протипоказань до вакцинації, здійснено відповідно до діючого законодавства.

Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого суду.

Згідно із ч. 1 ст. 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Статтею 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Частиною 1 статті 46 КЗпП України передбачено, що відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством

У визначенні поняття «законодавством» суд враховує рішення Конституційного Суду України від 09 липня 1998 року № 12-рп/09 (справа про тлумачення терміну «законодавство»).

Конституційний Суд України дійшов висновку, що термін «законодавство», що вживається у частині третій статті 21 Кодексу законів про працю України, треба розуміти так, що ним охоплюються закони України, чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також постанови Верховної Ради України, укази Президента України, декрети і постанови Кабінету Міністрів України, прийняті в межах їх повноважень та відповідно до Конституції України і законів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» профілактичні щеплення проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця, туберкульозу є обов`язковими і включаються до календаря щеплень. За змістом ч. 2 ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт. Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Накази МОЗ, видані в межах повноважень, передбачених законом, є обов`язковими до виконання центральними органами виконавчої влади, їх територіальними органами, місцевими держадміністраціями, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та громадянами.

Наказом МОЗ від 04 жовтня 2021 року № 2153 затверджено Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням (далі - Перелік № 2153). Цей перелік доповнено наказом МОЗ № 2393 від 01 листопада 2021 року.

Відповідно до Переліку № 2153 з доповненнями, обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, підлягають працівники: центральних органів виконавчої влади та їх територіальних органів; місцевих державних адміністрацій та їх структурних підрозділів; закладів вищої, післядипломної, фахової передвищої, професійної (професійно-технічної), загальної середньої, у тому числі спеціальних, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти та наукових установ незалежно від типу та форми власності; підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління центральних органів виконавчої влади; установ і закладів, що надають соціальні послуги, закладів соціального захисту для дітей, реабілітаційних закладів; підприємств, установ та організацій, включених до Переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2015 року № 83.

Відповідно до примітки до Переліку № 2153 обов`язкове профілактичне щеплення проводиться в разі відсутності у працівника абсолютних протипоказань до проведення профілактичних щеплень, відповідно до Переліку медичних протипоказань та застережень до проведення профілактичних щеплень, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 16 вересня 2011 року № 595, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 жовтня 2011 року за № 1161/19899.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з 19 грудня 2020 року до 31 грудня 2021 року на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211, від 20 травня 2020 року № 392 та від 22 липня 2020 року № 641.

Пунктом 416 указаної постанови, визначено керівникам державних органів (державної служби), керівникам підприємств, установ та організацій забезпечити:

1) контроль за проведенням обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 працівниками та державними службовцями, обов`язковість профілактичних щеплень яких передбачена переліком професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я від 4 жовтня 2021 р. № 2153 (далі - перелік);

2) відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників та державних службовців, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена переліком та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 відповідно до статті 46 Кодексу законів про працю України, частини другої статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та частини третьої статті 5 Закону України «Про державну службу», крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19 та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я;

3) взяття до відома, що: на час такого відсторонення оплата праці працівників та державних службовців здійснюється з урахуванням частини першої статті 94 Кодексу законів про працю України, частини першої статті 1 Закону України «Про оплату праці» та частини третьої статті 5 Закону України «Про державну службу»; відсторонення працівників та державних службовців здійснюється шляхом видання наказу або розпорядження керівника державного органу (державної служби) або підприємства, установи, організації з обов`язковим доведенням його до відома особам, які відсторонюються; строк відсторонення встановлюється до усунення причин, що його зумовили.

Системний аналіз вищенаведених норм законодавства дає підстави для висновку, що відмова або ухилення від профілактичних щеплень працівників професій, виробництва та організацій, для яких таке щеплення є обов`язковим, як підстава для відсторонення працівника від роботи у відповідності до ч. 1 ст. 46 КЗпП України відноситься до інших випадків, передбачених законодавством.

Відсторонення працівника від роботи - один із передбачених законодавством випадків призупинення трудових правовідносин, яке полягає в тимчасовому увільненні працівника від обов`язку виконувати роботу за укладеним трудовим договором і тимчасовому увільненні роботодавця від обов`язку забезпечувати працівника роботою або створювати умови для її виконання.

Тимчасове увільнення працівника від виконання його трудових обов`язків в порядку відсторонення від роботи на умовах та з підстав, встановлених законодавством, по суті не є дисциплінарним стягненням, а є особливим запобіжним заходом, який застосовується у виняткових випадках і має на меті запобігання негативним наслідкам.

У справі встановлено, що на позивача, як працівника КЗ «Панютинський ліцей» Лозівської міської ради Харківської області, поширюється дія Переліку № 2153, тому директор цього КЗ, видавши оспорюваний наказ, як керівник виконувала вимоги постанови КМ України від 09 грудня 2020 року № 1236 і правомірно застосувала до позивача відсторонення від роботи, оскільки це прямо передбачено законодавством.

За наведених обставин, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги щодо незаконності відсторонення позивача від роботи, вважаючи його таким, що ґрунтувалось на вимогах законодавства, здійснено в спосіб, передбачений законом та за існування правових та фактичних підстав.

У справі «Соломахін проти України» у рішенні від 15 березня 2012 року ЄСПЛ сформулював правовий висновок, за змістом якого примусова вакцинація як примусове медичне лікування означає втручання в право на повагу до приватного життя, що включає фізичну та психологічну недоторканність особи. Втручання у фізичну недоторканність заявника можна вважати виправданим міркуваннями охорони здоров`я населення та необхідністю контролювати поширення інфекційних захворювань у регіоні.

Інтереси однієї особи не можуть домінувати над інтересами держави в питанні забезпечення безпеки життя і здоров`я її громадян.

Позивач не дотримався загальних правових обов`язків, спрямованих на охорону здоров`я людей, і держава визначила законодавством захисний захід - відсторонення від роботи.

Оскільки під час відсторонення працівник тимчасово увільняється від виконання своїх трудових обов`язків та не може виконувати роботу, то за загальним правилом працівникові заробітна плата в період відсторонення не виплачується. Чинним законодавством не передбачено обов`язку роботодавця щодо збереження за працівником заробітної плати на період його відсторонення від роботи у зв`язку з відмовою або ухиленням від проведення обов`язкових профілактичних щеплень проти гострої респіраторної хвороби COVID-19.

Тимчасова втрата заробітної плати це прямий наслідок свідомого рішення позивача обрати саме такий шлях для себе особисто, відмовитися від виконання юридичного обов`язку, метою якого є захист здоров`я.

У спірних правовідносинах суд не вбачає порушення права позивача на працю, визначене ст. 43 Конституції України, оскільки за ним зберігається робоче місце, трудовий договір не припинений, обмеження позивача було правомірним та відповідало пріоритету забезпечення безпеки життя, здоров`я і безпеки людей, зокрема, учасників освітнього процесу.

Колегія суддів критично ставиться до доводів апеляційної скарги, про фальсифікацію підписів працівників про ознайомлення з наказом №214-о, оскільки такий факт жодними належними та допустимими доказами не підтверджується, а отже ґрунтується на припущеннях позивача.

На підставі досліджених у справі доказів та норм чинного законодавства апеляційний суд дійшов висновку, що відсторонення позивача від роботи було здійснено відповідачем у відповідності до норм чинного законодавства, тому підстави для визнання незаконним і скасування наказу від 08 листопада 2021 №282-К відсутні.

З огляду на те, що у цій частині позовних вимог суд дійшов висновку про їх безпідставність, відсутні підстави для задоволення вимоги про стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу.

Отже, за результатами апеляційного розгляду колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростовували висновки суду першої інстанції. Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону і підстав для його скасування колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч. 1 п. 1, 375, 381, 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 28 грудня 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з часу її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач Ю. В. Дряниця

Судді: Л. І. Пилипчук

В.М. Триголов