Провадження № 2/686/4772/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2022 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого-судді Мазурок О. В.

при секретарі Колісник Л.В.

за участі представника позивача Ткач Я.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про визнання бездіяльності незаконною та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Держава України в особі Державної казначейської служби України про визнання бездіяльності незаконною та відшкодування моральної шкоди. Просить визнати бездіяльність колегії суддів Господарського суду Хмельницької області у складі Грамчука І.В., Крамара С.І. та Вибодовського О.Д. незаконною; стягнути з Держави Україна в особі Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 150 000 грн. 00 коп., завдану незаконною бездіяльністю суду.

На обґрунтування свого позову вказав, що ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 24.07.2014 року порушено провадження у справі

№924/159/14 про банкрутство ТОВ «Октант-Центр», введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном боржника на строк 115 календарних днів, тобто до 16.11.2014 року призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого.

Того ж дня, 24.07.2014 року, на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України розміщено оголошення про порушення провадження у судовій справі №924/159/14 про банкрутство товариства і призначення розпорядника майна.

У зв`язку із неодноразовими відводами та зверненням до Державного бюро розслідувань від учасників та кредиторів справи, ухвалою від 14.01.2019 року вирішено подальший розгляд справи №924/159/14 здійснювати у колегіальному складі суду.

Таким чином, з 14.01.2019 року розгляд справи 924/159/14 здійснюється господарським судом Хмельницької області у складі колегії з трьох суддів; головуючий суддя Грамчук Ігор Васильович, судді Крамар Сергій Іванович та Вибодовський Олександр Дмитрович.

З моменту призначення колегіального складу суду у справі №924/159/14 до сьогоднішнього дня пройшло вже майже три роки, а з моменту порушення провадження у справі - взагалі більше семи років.

Проте, станом на даний час. жодних вагомих зрушень у справі про банкрутство ТОВ «Октант-Центр» досі немає.

Максимальна тривалість процедури банкрутства для звичайного суб`єкта банкрутства, тобто такого, який не належить до суб`єктів банкрутства, щодо яких встановлені подовжені строки провадження, за умови, що вона вбирає в себе і максимально можливу за тривалістю процедуру санації, яка потім припиняється, і максимально можливу за тривалістю ліквідаційну процедуру, становить три роки та шість місяців.

Тобто, враховуючи вимоги вказаного Закону, результат розгляду справи

№ 924/159/14 повинен був би настати у 2018 році.

Однак, справа № 924/159/14 значно перевищує максимально допустимі строки розгляду, та, більше того, станом на даний час не переступила межу другої групи строків обчислення з дати підготовчого засідання, описаних вище етапів.

Своєю чергою, 21.04.2019 року набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства.

Відбулося незначне зменшення законодавцем строків підготовки, а також значне обмеження строку процедури ліквідації боржника, яка тепер не може перевищувати один рік. Натомість, навіть за цих змін, справа № 924/159/14 не може зрушити з «мертвої точки», а досягти будь-якого результату її розгляду стає все складніше.

Однак, з боку колегії суддів Господарського суду Хмельницької області досі не вживаються та не вчиняються належні заходи, спрямовані до завершення та вирішення справи № 924/159/14.

Відповідно до ч. 2 ст. 44 Кодексу України з процедур банкрутства, процедура розпорядження майном боржника вводиться строком до 170 календарних днів.

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 24.07.2014 року порушено провадження у справі № 924/159/14 про банкрутство ТОВ «Октант-Центр», введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном боржника на строк 115 календарних днів, тобто до 16.11.2014 року, призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого.

Тим не менш, у зв`язку із тривалим судовим розглядом справи № 924/159/14, розпорядження майном боржника досі не відбулось, а суд як перебував на стадії підготовчого провадження, так на ній і зупинився. Це, безумовно, негативно впливає на стан майна боржника та знижує можливість у майбутньому забезпечити вимоги всіх кредиторів за рахунок нього.

У підтвердження вказаного він надає письмові пояснення керівника ТОВ «Октант- Центр» за вих. № 12/11-01 від 12.11.2021 року про значне руйнування матеріальних активів товариства в порівнянні з його станом на момент порушення провадження у справі про банкрутство.

17.03.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Хмельницької області в рамках справи № 924/159/14 про банкрутство ТОВ «Октант-Центр» із заявою про заміну кредитора у справі - Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» його правонаступником - ОСОБА_1 в частині грошових вимог до боржника на загальну суму 23 066 082, 66 грн. На підтвердження своїх вимог заявником були подані необхідні документи. Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 25.10.2016 року розгляд зазначеної заяви ОСОБА_1 було призначено на 26.10.2016 року.

На вимогу суду 29.11.2016 року ОСОБА_1 було подано до Господарського суду Хмельницької області в межах справи № 924/159/14 письмові пояснення щодо поданої заяви. Ухвалою Господарського суду Хмельницької області у складі головуючого судді Грамчука 1.В. від 31.01.2017 року зобов`язано ОСОБА_1 надати суду докази на підтвердження відступлення останньому права вимоги ТОВ «Факторингова компанія «ФК Факторинг» до ТОВ «Октант-Центр» за генеральною угодою № 15/2007 від 20.12.2007 року, кредитними договорами № 07-2007/01 від 06.02.2007 року, № 25.20- 15/08-СК від 14.03.2008 року, № 25.43-15/07-КЛ від 20.12.2007 року, № 25.89/08-СК від 23.12.2008 року (з усіма змінами та доповненнями) та відповідними договорами застави, іпотечними договорами та договорами поруки укладеними для забезпечення виконання зобов`язань за вказаними кредитними договорами, зокрема оригінал та належним чином засвідчену копію договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за кредитним договором № 26 від 24.12.2015 року з додатками та детальний розрахунок відступленої на користь громадянина ОСОБА_1 заборгованості ТОВ «Октант-центр» в розрізі договорів та правової природи заборгованості, докази виконання сторонами договорів № 26 від 24.12.2015 року та № 26МБ від 24.12.2015 року.

Відповідно до вимог зазначеної ухвали 14.02.2017 року ОСОБА_1 в межах даної справи про банкрутство подав додаткові письмові пояснення щодо поданих заяв та надав копії усіх кредитних договорів, договорів застави, іпотечних договорів, договору поруки та інших документів, на які міститься посилання в зазначеному.

Господарським судом Хмельницької області у складі головуючого судді Грамчука І.В. так і не було розглянуто подану заяву та не прийнято рішення щодо заміни кредитора у справі - ПАТ «ВТБ Банк» його правонаступником - ОСОБА_1 в частині грошових вимог до боржника - ТОВ «Октант- Центр». Дана обставина позбавляє можливості ОСОБА_1 набути статусу кредитора у справі та, відповідно, користуватись усіма процесуальними правами, якими наділений кредитор у справі про банкрутство.

Навіть після набрання чинності Кодексом України з процедур банкрутства, питання щодо вирішення заяви ОСОБА_1 не було прийняте в межах строків, визначених ст.. 44 цього Кодексу, тобто протягом 170 днів.

Натомість, враховуючи подання заяви ОСОБА_1 17.03.2016 року, остання врешті решт була розглянута лише після шести років після її подання.

Тобто, фактично він вимушений вже протягом останніх майже шести років користуватись дороговартісною правничою допомогою, забезпечуючи належне представництво своїх інтересів у суді під час розгляду справи № 924/159/14.

Враховуючи те. що безпідставне затягування судового процесу та несвоєчасне вирішення моїх вимог принижувало його честь та гідність, протягом усього цього часу змушений був терпіти глибокі душевні страждання та постійно захищати свої інтереси перед іншими. Такі дії колегії суддів Господарського суду Хмельницької області, замість того, щоб витрачати фінансові заощадження на себе чи свою сім`ю, змусили мене витрачати їх на отримання дороговартісної кваліфікованої правничої допомоги. Необхідність повернення добропорядності собі та своєму імені значною мірою порушують його звичний спосіб життя. Судова тяганина з метою захисту його порушеного права та законних інтересів для нього, окрім того, що є коштовною, вимагає ще й надскладних психологічних зусиль. Безпідставне затягування судового процесу з боку головуючого та членів колегії тільки пригнічувало його емоційний стан та внутрішнє ставлення до ситуації. Кожне судове засідання має наслідком для нього глибокі психологічні страждання та хвилювання. Його організм перебуває у постійному стресі. Більше того, необхідність захисту свого порушеного права та постійне доказування такого, для нього, як для законослухняного громадянина, були приниженням честі та гідності. Постійна необхідність у систематичному поясненні усім близьким та оточуючим, що в його діях відсутні ознаки протиправності, - погіршили стан його здоров`я та загального самопочуття. Такі протиправні дії суттєво вплинули на його стан та значною мірою виснажили його фізичне і психічне здоров`я.

Окрім нього, тривале (протягом шести років замість 170 днів) не вирішення його звернення щодо заміни кредитора у справі №924/159/14 призвело до порушення його сну, швидкої втомлюваності, пасивності, зниження настрою, пригніченості, нервозності, дратівливості, образливості, чутливості. Він почав помічати за собою реакції замикання, фіксованість на негативних переживаннях, емоційну напругу та насторогу.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Направив відзив на позов, в якому вказав, що позивач відповідачем по справі визначив Державну казначейську службу України, проте у контексті позовної заяви та додатків до неї, позивач жодним чином не довів та не обґрунтував, яку саме шкоду, протиправні дії чи бездіяльність орган Казначейства завдав останньому, та у чому полягала протиправність його діяння як відповідача. Позивач в своєму позові помилково ототожнює Державу Україну з державним органом - Державною казначейською службою України, що є порушенням ч. 2 ст.176 ЦК України, відповідно до якої, юридичні особи, створені державою, якою і є Державна казначейська служба України, не відповідають за зобов`язаннями Держави. Жодним законодавчим актом, нормативно-правовим актом не передбачено покладення відповідальності на органи Державної казначейської служби України за дії інших юридичних осіб та Держави України в цілому. Отже, позовні вимоги ОСОБА_2 є безпідставними та необґрунтованими, оскільки самим же позивачем не було вказано яке саме його право порушено Державною казначейською службою України та не було наведено доказів заподіяння останньому моральної шкоди. На підставі вищевикладеного, Державна казначейська служба України, просить суд відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав: судом об`єктивно встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Держава України в особі Державної казначейської служби України та просить визнати бездіяльність колегії суддів Господарського суду Хмельницької області у складі Грамчука І.В., Крамара С.І. та Вибодовського О.Д. незаконною; стягнути з Держави Україна в особі Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 150 000 грн. 00 коп., завдану незаконною бездіяльністю суду. На обґрунтування свого позову він вказав, що моральна шкода заподіяна безпідставним затягуванням судового процесу з боку головуючого та членів колегії Господарського суду Хмельницької області.

Згідно з позицією, висловленою в постанові Великої Падати Верховного суду від 08.12.2019 року у справі №688/2470/16-ц Закони України не передбачають можливість розгляду у суді позовних вимог про визнання незаконними дій /бездіяльності іншого суду, вчинених під час розгляду ним справи, оскільки такі дії/бездіяльність є пов`язаними з розглядом судової справи. І хоча позивач не заявляє вимогу про визнання протиправними дій суду-відповідача, вважаючи таку протиправність підставою позову, Велика Палата Верховного Суду зауважує, що вирішення завданої до суду відповідача вимоги про відшкодування ним збитків і моральної шкоди, завданих протиправними, на думку позивача, діями судді передбачатиме оцінку таких дій, що є втручанням у здійснення правосуддя судом відповідачем. Оскарження діянь суддів (судів) щодо розгляду та вирішення справ, а також оскарження судових рішень поза порядком, передбаченим процесуальним законом, не допускається. Суді та судді не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їх рішень, ухвалених за наслідками розгляду цих справ, про оскарження їх рішень, ухвалених за наслідками розгляду цих справ, а також про зобов`язання судів та суддів до вчинення певних процесуальних дій. Вчинення (не вчинення) суддею (судом) процесуальних дій під час розгляду конкретної справи, а також ухвалені у ній рішення можна оскаржити до суду вищої інстанції у порядку, передбаченому процесуальним законом для тієї справи, під час розгляду якої вони відповідно були вчиненні (мали бути вчиненні) чи ухвалені. Усі процесуальні порушення, що їх допустили суди під час розгляду конкретної справи, можна усунути лише в межах відповідної судової справи, в якій такі порушення були допущені. Оскарження вчинення (не вчинення) судом (суддею) у відповідній справі процесуальних дій і ухвалених у ній рішень не може відбуватися шляхом ініціювання нового судового процесу проти суду (судді).

У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13.06.2007 року №8 «Про незалежність судової влади» судам роз`яснено, що виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності суддів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається; суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

Отже, рішення суду і відповідно до цього дії або бездіяльність суддів у питаннях здійснення правосуддя, пов`язаних з підготовкою, розглядом справ у судових інстанцій, тощо, можуть оскаржуватися у порядку, передбаченому процесуальними законами та шляхом звернення до компетентних органів, а не шляхом оскарження їх дій (чи відшкодування шкоди одночасно з оскарженням таких дій) до іншого суду, оскільки це порушення принцип незалежності судів і заборону втручання у вирішення справи належним судом.

Відповідно до норм чинного законодавства особи мають право оскарження судове рішення до судів вищої інстанції в порядку та з підстав, визначених у процесуальному законодавстві. У випадку неналежної поведінки судді та/або інших випадках (за наявності підстав і у визначеному законом порядку також) мають право звертатися до компетентних органів у відповідності до вимог Законів України «Про судоустрій і статус суддів» та «Про Вищу раду правосуддя». Отже, чинне законодавство дає можливість громадянину повною мірою реалізувати своє право на оскарження судового рішення та дій судді в інший спосіб, ніж шляхом звернення до суду з позовом.

За таких підстав, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання бездіяльність колегії суддів Господарського суду Хмельницької області у складі Грамчука І.В., Крамара С.І. та Вибодовського О.Д. незаконною, задоволенню не підлягають.

Вирішуючи позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, суд враховує, що частиною 1 статті 1176 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

За змістом ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

В силу ч. 1 ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди передбачено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправні діяння її заподіювача; наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. При цьому суд з`ясовує факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань, втрати немайнового характеру.

Крім того, необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі зазначених норм.

У випадку завдання громадянинові шкоди внаслідок незаконних рішень, дій або бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб шкода відшкодовується у повному обсязі незалежно від вини цих органів та осіб.

Виконання рішень суду про відшкодування шкоди, завданої фізичним та юридичним особам внаслідок незаконних рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, здійснюється відповідно до встановленого порядку. Зокрема, такі рішення виконуються органами Державної казначейської служби України у порядку черговості надходження виконавчих документів шляхом безспірного списання коштів державного бюджету у межах відповідних бюджетних призначень і наданих бюджетних асигнувань.

Право на відшкодування моральної шкоди виникає у особи, у тому числі внаслідок неправомірних дій щодо неї або членів її сім`ї, якщо це призвело до фізичних і душевних страждань потерпілого.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи зміст вищевказаних норм ЦК України у цьому виді деліктних зобов`язань необхідно довести як наявність шкоди так і її заподіяння, причинний зв`язок внаслідок протиправного рішення дії або бездіяльності конкретно визначеної посадової особи.

Позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів тому, що відбулося безпідставне затягування судового процесу з боку головуючого та членів колегії, а також, що йому завдано моральну шкоду, яку саме, її розрахунок та чим це підтверджується.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст.15, 23, 1167, 1173 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 15, 81, 258, 354 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про визнання бездіяльності незаконною та відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду шляхом подачі в 30 денний строк з дня складання повного судового рішення апеляційної скарги .

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає в АДРЕСА_1 ;

Відповідач: Держава Україна в особі Державної казначейської служби України, 01601, м. Київ вул.. Бастіонна, 6, .

Повний текст рішення складено 23.11.2022 року.

Суддя: