Провадження № 2/638/1198/22
02 листопада 2022 року м.Харків
Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді - Щепіхіної В.В.,
при секретарі - Рєзнік І. П.,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, -
Акціонерне товариство «Страхова компанія «ІНГО» звернулось до Дзержинського районного суд м. Харкова з позовною заявою до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу, в якій просить стягнути фактичні збитки заподіяні внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 123 132,16 грн., витрати зі сплати судового збору у розмірі 2270,00 грн..
26.10.2021 року ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.
В судове засідання представник позивача не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій просить суд проводити розгляд справи без його участі, позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення рішення в порядку заочного розгляду не заперечує.
В судове засідання відповідач не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв про відкладення чи про поважність причини неявки до суду не надав, відзиву на позовну заяву не надсилав.
Оскільки позивач не заперечував проти заочного вирішення справи, а відповідач по справі був належним чином повідомлений про дату час та місце розгляду справи, не з`явився до суду та не повідомив про поважність такої неявки, суд постановив проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів.
На підставі частини 2статті 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Судом встановлено, що 03.10.2018 приблизно о 12 год. 05 хв. за адресою: м. Харків вул. Отакара Яроша, біля будинку 10 водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем ВАЗ, державний номерний знак НОМЕР_1 , при повороті ліворуч, не надав перевагу у русі автомобілю VOLKSWAGEN POLO, державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався в зустрічному напрямку по рівнозначній дорозі прямо, та скоїв з ним зіткнення. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження та завдано матеріальних збитків.
Відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Відповідно до положення статті 82 Цивільного процесуального кодексу України, суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 03.01.2019 року, та вважає встановленими та доведеними ті обставини, що саме винними діями відповідача ОСОБА_1 , водія транспортного засобу ВАЗ, ДНЗ НОМЕР_1 , заподіяно шкоди транспортному засобу VOLKSWAGEN POLO, ДНЗ НОМЕР_2 , та існує прямий причинно-наслідковий зв`язок і така шкода підлягає відшкодуванню.
Крім того, судом встановлено, що між ПрАТ «АСК «Інго Україна» (позивачем) та ТОВ «ОТП Лізінг», що є власником пошкодженого автомобілю VOLKSWAGEN POLO, ДНЗ НОМЕР_2 , було укладено Договір добровільного страхування засобів наземного транспорту, цивільної відповідальності, водія та пасажирів від нещасних випадків №250549238.18 від 26.03.2018 року (надалі Договір). Цей договір є невід`ємною частиною Генеральної угоди №250598470.14 від 25.12.2014 року та складається з тексту самого Договору, списку прийнятих на страхування транспортних засобів (АВТОКАСКО) (додаток 1 до Договору) та списку транспортних засобів з добровільного страхування цивільної відповідальності (додаток 2 до Договору).
Предметом вищезазначеного Договору за Розділом 2 "Страхування засобу наземного транспорту (АВТОКАСКО) є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, по`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом (ТЗ), зазначеним в п.1 Договору. Страховим випадком за Договором є пошкодження, знищення або втрата транспортного засобу, його складових частин, деталей, обладнання внаслідок, зокрема, дорожньо-транспортної пригоди (пункти 2.1, 2.2 Договору).
Відповідно до п.п.9.1 п.9.2 Розділу 9 Договору страховик (ПРАТ «АСК «ІНГО Україна») зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування в порядку та в строк згідно з умовами Розділу 9 Договору.
03.10.2018 року ТОВ "ОТП Лізінг" звернулося до ПРАТ «АСК «ІНГО Україна» із повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку. 09.11.2018 року та 22.12.2018 року ТОВ "ОТП Лізінг" звернулося до ПРАТ «АСК «ІНГО Україна» з заявою про виплату страхового відшкодування за Договором на користь страхувальника (ТОВ "ОТП Лізінг").
Таким чином, судом встановлено, що АТ «СК «ІНГО», як страховиком, повністю виконані зобов`язання за договором з власником пошкодженого транспортного засобу VOLKSWAGEN POLO та перераховано суму страхового відшкодування (фактичний розмір матеріальної шкоди) за страховим випадком, який стався з вини ОСОБА_1 .
На підставі зазначеного суд вважає позовні вимоги позивача, з урахуванням встановлених обставин, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, зважаючи на наступне.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Згідно ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Положеннями ст. 1188 ЦК України унормовано, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Як вбачається з роз`яснень, викладених в п. 26 Постанови № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», до страховика, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 ЦК.
Згідно зі ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Аналогічні положення містить стаття 27 Закону України «Про страхування», який є спеціальним законом, що регулює спірні правовідносини.
Відповідно до п. 1 статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Статтею 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, які підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Таким чином, з урахуванням обставин справи судом встановлено, що до позивача (АТ «СК «ІНГО») перейшло право вимоги на отримання від винної особи, відповідача ОСОБА_1 , компенсації матеріальної шкоди (збитків), заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 03.10.2018 року, в розмірі вартості відновлюваних ремонтних робіт, а саме 123132,16 грн.
Щодо полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 03.10.2018, де страхувальником зазначено ОСОБА_1 , то суд його не враховує, оскільки відповідно до зазначеного полісу строк його дії починається з 04.10.2018, тобто, вже після скоєння дорожньо-транспортної пригоди (03.10.2018), а тому його дія не розповсюджується на встановлені судом обставини.
Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Положеннями частин 1 та 3 статті 83 ЦПК України унормовано, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.
Проте, відповідач не скористався правом на подання відзиву на позов впродовж встановленого ухвалою суду строку. В матеріалах справи також відсутні докази неможливості подання відповідачем доказів з об`єктивних причин, з яких такі докази не могли бути подані у зазначений в ухвалі про відкриття провадження строк.
Відповідно до частини 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів з боку відповідача на спростування зазначених вище висновків, суд, оцінюючи надані позивачем докази в їх сукупності та взаємозв`язку, доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача фактично сплаченого страхового відшкодування в розмірі 123132,16 грн., у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.
Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача суму сплаченого останнім судового збору за подання позовної заяви пропорційно задоволеним позовним вимогам в розмірі 2270,00 грн.
Керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 258, 259, 264, 265 268, 272, 352, 354 ЦПК України, суд -
Позов Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя В.В. Щепіхіна