КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 761/553/21
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/5099/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Кулікової С.В., Музичко С.Г.,

при секретарі Кузьмич Р.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Муніципальна охорона» про відшкодування моральної шкоди,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 28 вересня 2021 року, ухваленого під головуванням судді Притули Н.Г.,-

встановив:

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із названим позовом.

З урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, позивач просив стягнути з комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Муніципальна охорона» на його користь моральну шкоду у розмірі 5 184 000 грн та судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19 серпня 2019 року під час виконання своїх функціональних обов`язків водія, група швидкого реагування прибула на виклик на територію парку ім. М. Рильського. Близько 22:30 год. до автомобіля групи під`їхала невідома машина, із заднього вікна якої по позивачу, який перебував за кермом службового автомобіля КП «Муніципальна охорона», було здійснено постріли. У результаті пострілів ОСОБА_1 отримав вогнепальне поранення у голову в районі лівого ока. В подальшому ОСОБА_1 перебував на лікарняному 126 днів безперервно. Позивач втратив 45% своєї первісної працездатності.

Позивач зазначає, що шкода заподіяна йому з вини відповідача, який не створив безпечних умов праці.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 28 вересня 2021 року в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник вимоги апеляційної скарги підтримали.

Представник комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Муніципальна охорона» проти апеляційної скарги заперечив.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із безпідставності позовних вимог.

Висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Встановлено, що ОСОБА_1 працював на посаді водія спецтранспорту реагування комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Муніципальна охорона» та 19 серпня 2019 року о 22 год 30 хв. стався нещасний випадок, внаслідок якого ОСОБА_1 отримав вогнепальне поранення у голову в районі ока.

Постановою від 30 вересня 2019 року старшого слідчого СУ ГУ НП в м.Києві старшого лейтенанта поліції Андронової А.С., визнано ОСОБА_1 потерпілим у кримінальному провадженні №0007004 від 20 серпня 2019 року.

14 січня 2020 року комісією, утвореною наказом від 27 серпня 2019 року № 51 по КП «Муніципальна охорона», складено Акт розслідування нещасного випадку, що стався 19 серпня 2019 року о 22 год. 30 хв.

В акті зазначено, що нещасний випадок стався на території парку ім. М. Рильського на розі АДРЕСА_1 , внаслідок випадку потерпілим є ОСОБА_1 - контузія ІІІ ст., забійна рана нижньої повіки та кон`юктивної склери, гіфема, гемофтальм лівого ока. Як зазначено в акті, до автомобіля ОСОБА_1 під`їхав автомобіль Мерседес, із заднього вікна якого були здійснені постріли у вікно ОСОБА_1 , який знаходився за кермом а/м КП «Муніципальна охорона». У результаті цього ОСОБА_1 отримав вогнепальне поранення у голову в районі лівого ока. ОСОБА_1 було доправлено до лікарні.

Комісія встановила, що нещасний випадок з ОСОБА_1 стався під час виконання трудових обов`язків, за режимом роботи підприємства, в робочий час.

22 січня 2020 року МСЕК видано ОСОБА_1 довідку про результат визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги АБ № 0049802, згідно якої встановлено 3 групу інвалідності по зору.

Обґрунтовуючи поданий позов, ОСОБА_1 зазначив, що діями відповідача КП «Муніципальна охорона», який не забезпечив безпечні умови праці, йому заподіяна моральна шкода, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, які він зазнав безпосередньо під час травмування так і ті, які переносить по теперішній час.

На підтвердження розміру заподіяної моральної шкоди позивачем надано висновок експертів за результатами проведення судової психологічної експертизи від 19 травня 2021 року.

Статтею 153 КЗпП України передбачено, що на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці.

Згідно ст. 237-1 КЗпП відшкодування роботодавцем моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені статтями 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Згідно ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії (бездіяльність) цього органу; наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про те, що відповідач, отримавши виклик про порушення громадського порядку, в межах своєї компетенції та статутних документів відправив на місце групу швидкого реагування. Позивач був водієм в цій групі та діяв в межах своїх обов`язків, передбачених посадовою інструкцією, здійснюючи доставку групи на місце виклику.

Жодний статутний документ комунального підприємства «Муніципальна охорона» не передбачає обов`язку відповідача видавати водію групи реагування засоби захисту: шолом, бронежилет, вогнепальну зброю тощо.

Отримавши виклик про порушення громадського порядку, відповідач наперед не знав та не міг знати про характер правопорушення, осіб, які його вчиняють, їх кількість, наявність у них зброї та іншу інформацію.

Тому є безпідставними твердження позивача, що він разом з групою не мав виїжджати на виклик, а відповідач повинен був повідомити про порушення громадського порядку відповідні правоохоронні органи.

У зв`язку із вищенаведеним, відсутні підстави вважати, що неправомірні дії відповідача призвели до заподіяння позивачу моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги про те, що вина відповідача у нестворенні безпечних та нешкідливих умов праці підтверджується актом про нещасний випадок та довідкою МСЕК про встановлення інвалідності, колегія суддів відхиляє, оскільки зазначені докази не підтверджують, що неправомірні дії відповідача призвели до шкоди, яку отримав позивач.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 28 вересня 2021 року постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 28 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 14 листопада 2022 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.В. Кулікова

С.Г. Музичко