Справа № 466/7596/22
Провадження № 2/466/2257/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2022 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Свірідової В.В.

секретаря Молінської С.В.

справа №466/7596/22; 2/466/2257/22

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в м. Львові в загальному провадженні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,-

встановив:

29.09.2022 ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , пред`явила в суд позовну заяву до ОСОБА_2 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 , про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, в якому просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_2 .

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що квартира АДРЕСА_2 належить їй на праві власності.

В даній квартирі зареєстровані: її онук ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зять ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Однак, відповідач не проживає в житловому приміщенні понад рік без поважних причин, не сплачує комунальні платежі в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі немає і взагалі квартирою він не цікавиться.

Факт реєстрації відповідача порушує її право на вільне розпоряджання та користування майном, а тому змушена звернутись до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житлом.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова Свірідової В.В. від 24.10.2022 відкрито провадження у справі та призначено справу до підготовчого розгляду (а.с.15).

Позивач ОСОБА_4 в підготовче засідання не з`явилась, однак подала до суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги в повному обсязі, та просила суд розглядати справу у її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 у підготовче засідання не з`явився, на адресу суду скерував заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи у його відсутності.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. (ч.1-4 ст. 77 ЦПК України).

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі купівлі-продажу на праві приватної власності та реєстраційного посвідчення від 09.07.2002 року належить квартира АДРЕСА_2 (а.с.6,7).

В квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані громадяни: онук заявниці ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зять заявниці ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Однак, ОСОБА_2 не проживає в житловому приміщенні понад один рік, так як з 2018 року проживає за кордоном, про що складено Акт про проживаючих осіб в житловому приміщенні від 26.09.2022 року представниками ОСББ Гетьманський двір (а.с.5).

Відповідач не проживає в даній квартирі, не сплачує комунальні платежі в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має і взагалі квартирою він не цікавиться.

Перешкод в користуванні жилим приміщенням ні ОСОБА_4 відповідачу не чинила.

Відповідно до ст. 319 ч.1 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За правилами ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України власник має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Згідно ст. 391 ЦК України - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п.34, 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.

З`ясувавши обставини справи та оцінивши сукупність наданих суду доказів, суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_2 понад один рік без поважних причин в ній не проживає, її особистих речей в квартирі немає, житлово-комунальні послуги не сплачує, однак добровільно з реєстраційного обліку не знялась, а тому втратила право користування та проживання в квартирі АДРЕСА_2 .

Вказані обставини відповідачем ОСОБА_2 не оспорюються, сумнівів в достовірності цих обставин та добровільності визнання їх сторонами у суду немає, у зв`язку з чим в силу вимог ч.1 ст.82 ЦПК України такі обставини не підлягають доказуванню іншими належними та допустимими доказами.

Суд вважає, що наявність реєстрації відповідача ОСОБА_2 в спірній квартирі у випадку відсутності у нього законного права користування нею та його фактичного не проживання в квартирі, чинить позивачу, яка правомірно набула право власності, перешкоди в користуванні своєю власністю, оскільки ОСОБА_1 вільно не може розпорядитися своїм майном, вимушена нести додаткові витрати по сплаті житлово-комунальних послуг. У зв`язку з цим, суд вважає необхідним захистити порушене право власності позивача шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно гуртуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Виходячи з вищенаведеного, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов є підставним та обґрунтованим і підлягає до задоволення, а саме слід визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_2 .

Судовий збір не підлягає розподілу, оскільки питання про стягнення з відповідача судового збору позивачем не ставиться.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 81, 82, 83, 89, 95, 141, 223, 247, 259, 263, 264, 265, 268, 280-283, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_2 .

Позивач: ОСОБА_1 , паспорт серія НОМЕР_1 , РНОКПП відсутній, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , паспорт серія НОМЕР_2 , РНОКПП невідомо, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя В. В. Свірідова