РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2022 року

м. Рівне

Справа № 569/13244/21

Провадження № 22-ц/4815/630/22

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Боймиструка С.В.

суддів: Гордійчук С.О., Шимків С.С.,

секретар судового засідання: Мороз А.В.

за участю: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 20 грудня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 , Державного реєстратора Рівненського міського управління юстиції Бенедищук Інни Василівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Львів), про скасування рішення державного реєстратора, скасування запису про реєстрацію права власності,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2021 року позивачка ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 , Державного реєстратора Рівненського міського управління юстиції Бенедищук І.В., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Львів), в якому просить скасувати рішення Державного реєстратора Рівненського міського управління юстиції Бенедищук І.В. № 9743396 від 08 січня 2014 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та скасувати запис № 4175676 від 30 грудня 2013 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

В обґрунтування позову зазначає, що в рахунок погашення заборгованості за позикою ЗАТ "Рівненський завод продтоварів" передав їй будівлю пожежного резервуару (на схематичному плані Рівненського ОБТІ - "резервуар пожежний") та господарську будівлю - механічний склад (на схематичному плані Рівненського ОБТІ - "механічний склад"), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

З часом у неї виникла необхідність в реєстрації права власності на вищевказані об`єкти нерухомого майна. Згідно інформації, отриманої з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна встановлено, що адресою: АДРЕСА_1 , право власності на такі об`єкти нерухомого майна вже зареєстровані за ОСОБА_4 30 грудня 2013 року. При цьому такі об`єкти нерухомого майна значаться як склад балонів з спорудою (літ. «2А-1»).

Як підставу виникнення права власності вказано рішення Рівненського міського суду від 03 грудня 2013 року по справі №569/17994/13-ц.

У відповідь на адвокатський запит Рівненським міським судом було повідомлено, що за єдиним унікальним номером 569/17994/13-ц зареєстровано іншу судову справу. Позовна заява ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про визнання права власності до Рівненського міського суду Рівненської області не надходила, а відтак і відповідне рішення про визнання за ОСОБА_4 права власності на виробничий будинок - склад балонів (літ. «2А-1») загальною площею 5,2 кв.м. судом не ухвалювалось.

З вищенаведеного вбачається, що відчуження нерухомого майна - складу балонів відбулось неправомірно, адже право власності на об`єкти нерухомого майна належали їй, а вона такі об`єкти не відчужувала, тобто між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 не могло бути укладено будь-яких правочинів стосовно розпорядження вказаним майном, та не могло існувати жодних судових проваджень, що могли б призвести до зміни власника спірного майна, а перереєстрація її майна та прийняття державним реєстратором Бенедищук І.В. спірного рішення про державну реєстрацію прав та внесення нею спірного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відбулося всупереч вимогам чинного законодавства - на підставі не існуючого рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 03 грудня 2013 року у справі №569/17994/13-ц, тобто на підставі підроблених документів. Вважає, що державний реєстратор провів спірну державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно без перевірки факту існування рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 03 грудня 2013 року по справі №569/17994/13-ц за допомогою Єдиного державного реєстру судових рішень, в якому інформація про надане для реєстрації судове рішення відсутня. Такі дії та рішення державного реєстратора вчинені всупереч закону та порушують її законні права та інтереси як власника майна і тому таке рішення державного реєстратора та запис про державну реєстрацію мають бути скасовані.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 20 грудня 2021 року позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 , Державного реєстратора Рівненського міського управління юстиції Бенедищук Інни Василівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Львів), про скасування рішення державного реєстратора, скасування запису про реєстрацію права власності задоволено частково.

Скасовано рішення державного реєстратора Рівненського міського управління юстиції Бенедищук Інни Василівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 9743396 від 08 січня 2014 року про державну реєстрацію за ОСОБА_4 права власності на Склад балонів з спорудою (літ. «2А-1»), загальною площею 5,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , з одночасним припиненням усіх речових прав ОСОБА_4 щодо Складу балонів з спорудою (літ. «2А-1»), загальною площею 5,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 .

В задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про скасування запису про реєстрацію права власності відмовлено.

В задоволенні позову ОСОБА_5 до Державного реєстратора Рівненського міського управління юстиції Бенедищук Інни Василівни про скасування рішення державного реєстратора, скасування запису про реєстрацію права власності відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням місцевого суду, представник ОСОБА_4 - адвокат Твердий М.К. оскаржив його в апеляційному порядку.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позивачка не довела порушення її права власності, а в обґрунтування позову фактично закладено лише посилання на недійсність рішення суду, яким визнається право власності ОСОБА_4 , хоча воно відповідає вимогам закону та є обов`язковим для державної права власності на об`єкт нерухомості, оскільки встановлює юридичні факти, які і є підставами набуття права власності (договори купівлі-продажу).

З наведених міркувань просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухваливши нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві позивач просить залишити її без задоволення, а рішення місцевого суду - без змін.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що як слідує з акта прийомки-передачі від 10 травня 2000 року ВАТ «РЗБН» передав, а ЗАТ «Рівненський завод продовольчих товарів» прийняв у відповідності до установчого договору від 20 квітня 2000 року до статутного фонду, зокрема резервуар пожежний (п. 31)(а.с. 17)

З виписки з протоколу загальних зборів ЗАТ «Рівненський завод продтоварів» від 22 березня 2001 року вбачається, що прийнято рішення про дозвіл погасити заборгованість кредитору ПП ОСОБА_5 в сумі 15640 грн. майном, що належить ЗАТ «РЗПТ», за її згодою по договірних цінах. Перелік майна, що передається у власність згідно угоди від 22 березня 2001 року затверджено (а.с. 24).

22 березня 2001 року укладено угоду між ЗАТ «Рівненський завод продтоварів» та позичкодавцем ОСОБА_5 про погашення заборгованості по угоді позики №6 від 20 березня 2001 року на суму 840 грн. 00 коп., відповідно до рішення загальних зборів акціонерів ЗАТ «Рівненський завод продтоварів» від 22 березня 2001 року, згідно якої сторони дійшли згоди, що за умов неможливості повернення позики по вині ЗАТ «Рівненській завод продтоварів»: велика кредиторська заборгованість та платіжна неспроможність, позичкодавець ОСОБА_5 за її згодою, отримує в рахунок погашення заборгованості у приватну власність, погоджений перелік майна: будівлю механічного складу, договірна ціна 840 грн. 00 коп. ЗАТ «Рівненській завод продтоварів» зобов`язується до 23 березня 2001 року оформити та передати ОСОБА_5 всі необхідні юридичні та фінансові документи, що підтверджують правомірність даної угоди (а.с. 25)

Як слідує з акта прийому-передачі майна від 22 березня 2001 року даним актом ЗАТ «Рівненській завод продтоварів» відповідно до зобов`язань по угоді № 6 від 20 березня 2001 року передає, а ОСОБА_5 приймає у приватну власність господарську будівлю: механічний склад, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . На плані М 1:500 АДРЕСА_1 показано як «механічний склад» - додаток 2. Стан будівлі - задовільний, потребує ремонту. До вказаного акта долучено додаток №2 (а.с. 27).

22 березня 2001 року укладено угоду між ЗАТ «Рівненський завод продтоварів» та позичкодавцем ОСОБА_5 про погашення заборгованості по угоді позики №5 від 19 березня 2001 року на суму 1 500 грн. 00 коп., відповідно до рішення загальних зборів акціонерів ЗАТ «Рівненський завод продтоварів» від 22 березня 2001 року, згідно якої сторони дійшли згоди, що за умов неможливості повернення позики по вині ЗАТ «Рівненській завод продтоварів»: велика кредиторська заборгованість та платіжна неспроможність, позичкодавець ОСОБА_5 за її згодою, отримує в рахунок погашення заборгованості у приватну власність, погоджений перелік майна: будівлю пожежного резервуару, договірна ціна 1 500 грн. 00 коп. ЗАТ «Рівненській завод продтоварів» зобов`язується до 23 березня 2001 року оформити та передати ОСОБА_5 всі необхідні юридичні та фінансові документи, що підтверджують правомірність даної угоди (а.с. 28).

Як слідує з акта прийому-передачі майна від 22 березня 2001 року даним актом ЗАТ «Рівненській завод продтоварів» відповідно до зобов`язань по угоді № 5 від 19 березня 2001 року передає, а ОСОБА_5 приймає у приватну власність об`єкт нерухомого майна: пожежний резервуар, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (об`єкт нерухомості відповідно до п. 31 акта прийому-передачі майна від ВАТ «РЗБН» до ЗАТ «РЗПТ» датованим 10 травня 2000 року в АДРЕСА_1 ). На плані дислокації від 1991 року ВАТ «РЗБН», як схематичних план виданий Рівненським обласним бюро технічної інвентаризації, пожежний резервуар позначений «бет.пож.резервуар». Пожежний резервуар знаходиться в непридатному для експлуатації стані і потребує капітального ремонту. До вказаного акта долучено додаток №1 (а.с. 29-30).

08 січня 2014 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції Рівненської області Бенедищук І.В. прийнято рішення провести державну реєстрацію права приватної власності на будівлю, склад балонів, літ. "2А-1", що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_4 та відкрити розділ у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційну справу на об`єкт нерухомого майна (а.с. 13).

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №263243992 від 25 червня 2021 року слідує, що за ОСОБА_4 зареєстровано право приватної власності на будівлю, склад балонів з спорудою (літ. "2А-1"), загальною площею 5,2 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 зі складовою частиною об`єкта нерухомого майна, спорудою, 2а1, загальною площею 67,2 кв.м. Підставою для державної реєстрації вказано рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 03 грудня 2013 року в справі №569/17994/13-ц та технічний паспорт, виданий ПП «Техноком» від 10 травня 2018 року, підставою для внесення запису - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 08 січня 2014 року державного реєстратора Рівненського міського управління юстиції Рівненської області Бенедищук І.В. До матеріалів справи також додано технічний паспорт на склад балонів з спорудою по АДРЕСА_1 , виготовлений ПП «Техноком» станом на 10 травня 2018 року (а.с. 11, 14-16).

Як вбачається з відповіді Рівненського міського суду Рівненської області №5/99/20-вих від 18 травня 2020 року на запит від 29 квітня 2020 року повідомлено, що за даними автоматизованої системи документообігу суду за єдиним унікальним номером 569/17994/13-ц зареєстровано судову справу за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про виділення частки із квартири, що є спільній частковій власності. Ухвалою судді Рівненського міського суду Рівненської області Куцоконя Ю.П. від 31 жовтня 2013 року позовну заяву повернуто позивачу ОСОБА_7 . Позовна заява ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про визнання права власності до Рівненського міського суду Рівненської області не надходила, а відтак і відповідне рішення судом не ухвалювалося (а.с. 12 зворот).

Стаття 182 ЦК України встановлює державну реєстрацію прав на нерухомість, в якій зазначається про те, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, врегульовані Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, а на момент прийняття оскаржуваного рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень були врегульовані Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов`язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав; 2) приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав; 3) відкриває і закриває розділи Державного реєстру прав, вносить до них відповідні записи; 4) веде реєстраційні справи щодо об`єктів нерухомого майна; 5) присвоює реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна під час проведення державної реєстрації; 6) видає свідоцтво про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 7) надає інформацію з Державного реєстру прав або відмовляє у її наданні у випадках, передбачених цим Законом; 8) у разі потреби вимагає подання передбачених законодавством додаткових документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень; 8-1) під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та зареєстровані в установленому порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент реєстрації законодавства проводили таку реєстрацію, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобов`язані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема щодо зареєстрованих речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки; 9) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами України.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 10 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, державний реєстр прав містить відомості про зареєстровані права і обтяження, суб`єктів прав, об`єкти нерухомого майна, документи, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав. Невід`ємною складовою частиною Державного реєстру прав є база даних про реєстрацію заяв і запитів та реєстраційні справи. Відомості, що містяться у Державному реєстрі прав, мають відповідати даним реєстраційної справи, яка містить документовані записи щодо прав на нерухоме майно та їх обтяжень. У разі їх невідповідності пріоритет мають дані реєстраційної справи.

На підставі ч. 1 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема рішень судів, що набрали законної сили.

Відповідно до пункту 12 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703, в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, під час розгляду заяви про державну реєстрацію і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо: 1) обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у встановлених законом випадках); 2) повноважень заявника; 3) відомостей про нерухоме майно, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; 4) наявності обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону; 5) наявності факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов`язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Відповідно до пункту 27 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703, в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є, зокрема, рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до пункту 92 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703, в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, під час розгляду заяви про державну реєстрацію, відповідно до якої державну реєстрацію прав у Державному реєстрі прав заявлено вперше, державний реєстратор використовує дані Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна для цілей справляння державного мита та/або перенесення записів про обтяження речових прав на нерухоме майно під час проведення державної реєстрації права власності або іншого речового права на таке майно.

Задовольняючи позовні вимоги частково, зокрема щодо ОСОБА_4 , як належного відповідача в даній категорії справ та відмовляючи щодо держреєстратора місцевий суд виходив з того, що чинне на момент проведення державної реєстрації законодавство не передбачало обов`язку державного реєстратора перевірити наявність рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, водночас рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 03 грудня 2013 року в справі №569/17994/13-ц не ухвалювалось, а тому наявні підстави для скасування державної реєстрації з чим погоджується колегія суддів.

Судом вірно враховано, що ні рішення Рівненського міського суду від 03 грудня 2013 року в справі №569/17994/13-ц, ні договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_4 , як покупцем, та ОСОБА_6 , як продавцем, ні акта приймання-передачі щодо спірного нерухомого майна відповідачем ОСОБА_4 та його представником ОСОБА_1 суду подано не було, відповідно ці доводи нічим не підтверджені.

Долучення до апеляційної скарги нових доказів обґрунтоване об`єктивною можливістю віднайти оригінали лише після ухвалення судом рішення. Проте такі доводи є голослівними та не дають підстав вважати, що неможливість подання цих доказів зумовлене причинами, що об`єктивно не залежали від відповідача, а отже не можуть бути прийняті у стадії апеляційного перегляду справи. Крім того відсутнє й саме рішення, яке не ухвалювалось в порядку установленому законом, але стало підставою для державної реєстрації майна за ОСОБА_4 .

Також місцевим судом було досліджено угоди від 22.03.2001 року та акти прийому-передачі майна від 22.03.2001 року, що укладені між позивачкою та ЗАТ "Рівненський завод продтоварів", з яких вбачається, що до ОСОБА_5 перейшло право власності на будівлю механічного складу та пожежного резервуару. Водночас здійснивши порівняння додатків до вищевказаних актів прийому-передачі майна від 22.03.2001 року та технічного паспорта на склад балонів з спорудою по АДРЕСА_1 , що виготовлений ПП " Техноком " встановлено тотожність приміщень, що передавались у власність ОСОБА_5 та складів балонів з спорудою, що зареєстрований за ОСОБА_4 .

Тому не можна погодитись з доводами апеляційної скарги про те, що ОСОБА_5 є неналежним позивачем, а оспорюване рішення державного реєстратора не порушує її прав та інтересів.

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Згідно з частиною першою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У пункті 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що витрати на професійну правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною першою статті 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною третьою статті 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 137 ЦПК України).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року в справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

За нормами частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в заявленому розмірі в 10000 грн..

Виходячи із загальних засад справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності та розумності судових витрат, враховуючи складність справи, дослідивши надані докази, колегія суддів дійшла висновку, що заявлену суму слід зменшити до 5000 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 залишити без задоволення, а рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 20 грудня 2021 року - без змін.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 понесені судові витрати (за правничу допомогу) у розмірі 5000 гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови виготовлений 25 листопада 2022 року.

Головуючий Боймиструк С.В.

Судді: Гордійчук С.О.

Шимків С.С.