Справа № 694/1366/22
провадження № 2/694/336/22
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А І Н И
10.11.2022 року м. Звенигородка
Звенигородський районний суд Черкаської області у складі:
головуючого: судді Федорець С.В.
за участю секретаря судового засідання: Літвін Н.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини,
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів за наступними підставами.
На підставі викладеного позивачка просить стягнути з відповідача на користь повнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 гривень щомісячно, починаючи з дня подання позову і до закінчення сином навчання чи досягнення ним 23-річного віку.
Справа розглядається судом у порядку спрощеного провадження.
Позивачкою заявлено про розгляд справи у її відсутність, на задоволенні позову наполягає.
Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, пояснивши, що він офіційно працевлаштований, середній заробіток його складає біля 7000 гривень на місяць, на утриманні в нього перебуває ще одна неповнолітня дитина, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , тому він згоден на стягнення з нього аліментів на утримання сина, що продовжує навчання, у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку щомісячно.
Заслухавши пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Згідно свідоцтва про народження, виданого 12 березня 2004 року, відповідач ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно довідок про внесення відомостей до єдиного державного демографічного реєстру, ОСОБА_5 дійсно постійно зареєстрований зі своєю матір`ю, позивачкою ОСОБА_7 , по АДРЕСА_1 .
Згідно довідки № 256, виданої 15.09.2022 року деканом факультету, ОСОБА_5 є студентом першого курсу денної форми навчання за спеціальністю менеджмент Навчально-наукового інституту менеджменту, економіки та фінансів.
Згідно до наданих розрахункових квитанцій, позивачка, ОСОБА_7 , сплачує за його навчання вказану у договорі суму.
Вказані факти підтверджені позивачем належними та допустимими письмовими доказами, копії яких завірені відповідно до вимог с. 95 ЦПК України підписом учасника справи із зазначенням дати.
Також судом встановлено, що відповідач офіційно працевлаштований, згідно до наданої довідки про доходи, має середньомісячний дохід на рівні 7000 гривень, у відповідності до наданого розрахунку державного виконавця, щомісячно сплачує аліменти на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_3 , 2005 року народження, а також має на утриманні ще одну неповнолітню дитину, ОСОБА_6 , 2016 року народження, згідно до наданої копії свідоцтва про народження дитини.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви.
Відповідно до ст. 198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.
Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Таким чином, судом встановлено, що повнолітня дитина ОСОБА_5 , 2004 року народження, проживає разом з матір`ю, позивачкою ОСОБА_7 .
Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоча є працездатним, офіційно працевлаштований, має стабільний щомісячний дохід.
Таким чином, на думку суду вбачається, що повнолітній син дійсно потребує матеріальної допомоги від свого батька, а батько має змогу надавати таку матеріальну допомогу своєму повнолітньому сину.
Проте, відповідно до положень статті 11 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Як вбачається з позову, син позивачки, ОСОБА_5 , є повнолітньою особою, його дієздатність не обмежена, тобто він, згідно до норм діючого законодавства цілком спроможний звертатися до суду за захистом своїх прав чи охоронювальних законом інтересів. За таких обставин його мати, позивачка по справі, не є його законним представником, також до позову не додано жодних документів на підтвердження того, що вона має право звертатися до суду в інтересах повнолітнього сина.
З огляду на наведене, суд приходить до висновку про те, що позивачкою у даному випадку було невірно обрано спосіб захисту, оскільки вона звернулася з позовом про стягнення аліментів не на свою користь, а на користь повнолітнього сина, ОСОБА_4 , 2004 року народження, який є повнолітньою особою і має повну цивільну дієздатність у відповідності до статті 47 ЦПК України.
На підставі викладеного суд вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати по оплаті судового збору та правової допомоги не підлягають стягненню з відповідача, оскільки позов судом не задоволено.
Керуючись ст.ст. 182, 191, 198 200 СК України, ст.ст. 11, 19, 47, 141, 263 265, 430 ЦПК України, суд
У задоволенні позову ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, - відмовити.
Повний текст рішення складений 18 листопада 2022 року.
Суддя: Світлана ФЕДОРЕЦЬ