КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер апеляційного провадження: 22-ц/824/4002/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2022 року м. Київ

Справа № 752/18855/21

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Махлай Л.Д., Немировської О.В.,

за участю секретаря судового засідання Кравченко Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 , на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2021 року, ухвалене у складі судді Шевченко Т.М.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Універсал Банк» про припинення зобов`язань за кредитним договором та договором іпотеки,

встановив:

У липні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до відповідача АТ «Універсал Банк», в якому просила:

- визнати припиненими зобов`язання за кредитним договором № 004-2008-154 від 01.02.2008 року;

- визнати припиненими зобов`язання за договором іпотеки від 01.02.2008 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюком З.З. та зареєстрованим в реєстрі за номером 562;

- вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис № 4901226 від 01.02.2008 року про накладення заборони на нерухоме майно, а саме - квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

- вилучити з Державного реєстру іпотек запис № 4901694 від 01.02.2008 року про обтяження квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , іпотекою.

В обґрунтування позову зазначено про те, що 01.02.2008 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є АТ «Універсал Банк», та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 004-2008-154, на підставі якого банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 78 000 доларів США, а позичальник зобов`язувався прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 13,45% річних в порядку, на умовах та в строки, визначені кредитним договором. Строк виконання основного зобов`язання - 01.02.2025 року.

01.02.2008 року для забезпечення виконання позичальником умов кредитного договору між банком та ОСОБА_3 укладено договір іпотеки, предметом іпотеки за яким є квартира АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла.

Протягом липня 2011 року - січня 2012 року, а також в подальшому чоловік ОСОБА_3 - ОСОБА_4 здійснював платежі в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 004-2008-154.

01.02.2012 року ОСОБА_4 , здійснюючи черговий платіж, повідомив керівника Київського бізнес-відділення № 21 ПАТ «Універсал Банк», в якому обслуговувався кредитний договір, про смерть ОСОБА_3 та передав останньому копію свідоцтва про смерть позичальника.

26.02.2013 року на адресу П`ятої Київської державної нотаріальної контори ПАТ «Універсал Банк» подано претензію до спадкоємців позичальника ОСОБА_3 , відповідно до змісту якої вимоги кредитора становлять 593 660,65 грн. У вказаній претензії банком зазначено, що про смерть позичальника банку стало відомо 11.01.2013 року.

06.03.2014 року ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 . Дванадцятою Київською державною нотаріальною конторою видано свідоцтва про право на спадщину на частини спадкового майна відповідно до їх часток.

У листопаді 2013 року АТ «Універсал Банк» звернувся до суду з позовом до спадкоємців ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 11.10.2016 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду м. Києва від 26.07.2018 року, відмовлено у задоволенні позовних вимог з підстав недоведення банком суми заборгованості та дати, коли банку стало відомо про смерть позичальника ОСОБА_3 .

Позивач зазначає, що АТ «Універсал Банк» пропущено встановлений ст. 1282 ЦК України строк звернення до спадкоємців з вимогою, оскільки така вимога була надіслана лише 26.02.2013 року, тоді як про смерть позичальника ОСОБА_3 банку стало відомо 01.02.2012 року. Відтак, останнім днем строк подання вимоги до спадкоємців є 01.08.2012 року.

Позивач вказує, що сплив визначених ст. 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідок позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2021 року позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції у своєму рішенні помилково застосовує ст. 1281 ЦК України в редакції, чинній на момент ухвалення рішення, оскільки при вирішенні спорів про спадщину застосовується редакція закону, яка діяла на момент відкриття спадщини, а не на день розгляду справи. Верховний Суд у постанові від 29.08.2019 року у справі №350/14/17 зазначав: «суди першої та апеляційної інстанцій... правильно застосували норми ст. 1268, 1269 ЦК України в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини». Подібних висновків також дійшов КЦС ВС у своїх постановах: від 06.02.2020 року у справі №241/574/17, від 29.01.2020 року у справі №475/964/16-ц, від 06.12.2018 року у справі №597/1262/17. Отже, при вирішенні даного спору застосуванню підлягає ст. 1281 ЦК України в редакції від 19.01.2012 року, яка діяла на момент відкриття спадщини, та згідно з якою шестимісячний строк на пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців обчислюється від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини.

Суд не дослідив належним чином усіх доказів, не перевірив їх та не оцінив в сукупності та взаємозв`язку. Крім того, суд, відхиляючи надані позивачем докази не наводить у своєму рішенні мотиви їх відхилення. Суд першої інстанції не наводить у своєму рішенні жодних мотивів відхилення наданої позивачем нотаріально засвідченої заяви ОСОБА_4 від 12.07.2021 року; копії претензії ПАТ «Універсал Банк» від 26.02.2013 року, до якої додано копію свідоцтва про смерть ОСОБА_3 від 26.01.2012 року, що підтверджує факт повідомлення працівників Київського бізнес-відділення №21 ПАТ «Універсал Банк» про смерть позичальника. Позивачем було подано клопотання про витребування доказів - інформації щодо працівників Київського бізнес-відділення №21, проте суд необґрунтовано відмовив у задоволенні даного клопотання, не виклавши при цьому мотивів такої відмови в ухвалі суду та закрив підготовче провадження ухвалою від 09.09.2021 року.

Крім того, суд встановив факт реєстрації П`ятою Київською державною нотаріальною конторою претензії AT «Універсал Банк» від 26.02.2013 року до спадкоємців боржника, з вимогою про виплату заборгованості за кредитним договором № 004-2008-154 від 01.02.2008 року. Проте, суд не надав правової оцінки тому факту, що у даній претензії відповідач не зазначає жодних джерел, з яких йому стало відомо про смерть позичальника. При цьому, до цієї претензії ПАТ «Універсал Банк» було додано копію свідоцтва про смерть ОСОБА_3 від 26.01.2012 року. Однак, відповідно до вимог чинного законодавства банк не входить до переліку осіб, яким може надаватися свідоцтво про смерть особи. Отже, використання відповідачем копії свідоцтва про смерть в своїй претензії фактично свідчить про те, що він отримав дану копію саме від ОСОБА_4 01.02.2012 року.

Звертає увагу суду, що позивачем у якості додатку до позовної заяви було подано заяву про письмове опитування учасників справи як свідків. Однак, суд першої інстанції не взяв даний факт до уваги. Більше того, в оскаржуваному рішенні взагалі не згадується про подання позивачем заяви про письмове опитування учасників справи як свідків.

Вказує, що суд порушив принцип змагальності сторін, оскільки не врахував поданих позивачем доказів та заявлених клопотань. Разом з тим, відповідач не надав жодних доказів на спростування тверджень позивача стосовно повідомлення його про смерть позичальника саме 01.02.2012 року та не надав відповідей на питання, поставлених позивачем у заяві про письмове опитування учасників справи. У відзиві відповідач жодним чином не спростував твердження позивача щодо пропуску строків на пред`явлення вимоги до спадкоємців, передбачених ч.2 ст. 1261 ЦК України.

Стверджує, що копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 26.01.2012 року була отримана Банком саме від ОСОБА_4 01.02.2012 року. Однак, AT «Універсал Банк» таким правом не скористався та пропустив шестимісячний строк звернення до спадкоємців, оскільки вимога (претензія) до спадкоємців була надіслана лише 26.02.2013 року, при тому, що останнім днем строку пред`явлення вимоги до спадкоємців є - 01.08.2012 року. Враховуючи ч.4 ст. 1281 ЦК України, судову практику, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 року по справі №522/407/15-ц по аналогічному судовому спору, пропуск Банком строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення його права вимоги за основним (кредитним договором № 004- 2008-154 від 01.02.2008 року) і додатковим зобов`язаннями (договором іпотеки від 01.02.2008 року), а також припинення таких зобов`язань.

У запереченнях на апеляційну скаргу представник АТ «Універсал Банк» - Смиков В.Є. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін, посилаючись на те, що сам факт смерті позичальника не є підставою для припинення договору іпотеки, який укладений для забезпечення виконання кредитного договору боржником, при цьому у разі смерті боржника за кредитним договором за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Звертає увагу суду на рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 28.09.2020 року по справі №756/738/19 про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4 до ПАТ «Універсал Банк» про припинення зобов`язань за кредитним договором та договором іпотеки та на постанову Київського апеляційного суду від 11 березня 2021 року по справі №756/738/19, якими не встановлено та не доведено факту пропуску кредитором вказаних у ст. 1281 ЦК України строків звернення з вимогою до спадкоємців.

Тому вважає, що висновок суду першої інстанції про відсутність законних підстав для визнання зобов`язань за кредитними договором припиненими з підстав, наведених у позовній заяві, є правильним. Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для припинення зобов`язань за кредитним договором та відсутність підстав для задоволення вимоги позивача про визнання іпотеки припиненою за наявності існуючого (не припиненого) основного зобов`язання за кредитним договором. Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що матеріали цивільної справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження факту повідомлення кредитора АТ «Універсал Банк» про відкриття спадщини після смерті позичальника ОСОБА_3 та дати такого повідомлення.

В судове засідання позивач та її представник ОСОБА_2 повторно не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили, тому відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегією суддів визнано за можливе розглянути справу за відсутності позивача та її представника.

14 вересня 2022 року до апеляційного суду надійшли письмові пояснення представника позивача ОСОБА_2 , в яких він просить задовольнити апеляційну скаргу, скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове про задоволення позову ОСОБА_1 , посилаючись на те, що відповідач не дотримав шестимісячного строку пред`явлення вимог до спадкоємців боржника, визначених статтями 1281 та 1282 ЦК України, що позбавляє кредитора права вимоги за основним та додатковим зобов`язанням, а також має наслідком припинення таких зобов`язань.

В судовому засіданні представник відповідача АТ «Універсал Банк» Прудка О.В. вважала доводи апеляційної скарги необґрунтованими та просила залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 01 лютого 2008 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є АТ «Універсал Банк», та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 004-2008-154, відповідно до п. 1.1. якого кредитор зобов`язався надати позичальнику на умовах цього договору грошові кошти в сумі 78 000 доларів США, а позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використовувати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 13,45 % річних в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором. Строк кредитування за цим договором становить по 01 лютого 2025 року (а.с. 9-14).

З метою забезпечення зобов`язань за кредитним договором, 01 лютого 2008 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є АТ «Універсал Банк», та ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки, відповідно до п. 1.1. якого іпотекодавець для забезпечення повного і своєчасного виконання боржником зобов`язань передав в іпотеку 3-кімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 15-18).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Відділом реєстрації смерті у м. Києві ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 24).

Згідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом від 06 березня 2014 року, виданим державним нотаріусом Дванадцятої київської державної нотаріальної контори за реєстровим номером 171/2012, позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем 1/4 частки майна після смерті ОСОБА_3 (а.с. 53).

З копії матеріалів спадкової справи № 171/12 щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , судом встановлено, що 16.03.2013 року за вхідним номером 447/02-14 П`ятою Київською державною нотаріальною конторою зареєстровано претензію АТ «Універсал Банк» до спадкоємців боржника, з вимогою від 26.02.2013 року № 0563ГО про виплату заборгованості у розмірі 593 660,65 грн., що виникли із укладеного між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_3 кредитного договору № 004-2008-154 від 01.02.2008 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання припиненими зобов`язань за кредитним договором та договором іпотеки, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали цивільної справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження факту повідомлення кредитора АТ «Універсал Банк» про відкриття спадщини після смерті позичальника ОСОБА_3 та дати такого повідомлення.

Доводи позивача про повідомлення ОСОБА_4 01.02.2012 року працівників Київського бізнес-відділення № 21 ПАТ «Універсал Банк» О. Обідіна та О. Конопата про факт смерті позичальника ОСОБА_3 , не знайшли свого ствердження жодними доказами в ході судового розгляду справи.

Оскільки судом не встановлено, а позивачем не доведено факту пропуску кредитором вказаних у ст. 1281 ЦК України строків звернення з вимогою до спадкоємців, суд дійшов висновку про відсутність підстав для припинення зобов`язань за кредитним договором та відсутність підстав для задоволення вимоги позивача про визнання іпотеки припиненою за наявності не припиненого основного зобов`язання за кредитним договором № 004-2008-154 від 01.02.2008 року.

З висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України.

Відповідно до ст. 1281 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.

Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

Отже, у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Таким чином, правовідносини, що виникли між банком та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем і спадкоємцями боржника, та вирішуються у порядку визначеному статтею 1282 ЦК України.

Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц (пункти 57-62), від 13 березня 2019 року у справі № 520/7281/15-ц (п. 69.5), зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Стаття 1281 ЦК України, яка визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог, застосовується і до кредитних зобов`язань, забезпечених іпотекою. Сплив цих строків має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права) за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Апеляційного суду м. Києва від 26 липня 2018 року у справі № 752/19612/13 за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором як із спадкоємців боржника було встановлено наступні обставини.

01 лютого 2008 року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_3 укладений кредитний договір, за умовами якого позичальник отримала кредит у розмірі 78 тис. доларів США терміном до 1 лютого 2025 року зі сплатою 13,45 % річних.

01 лютого 2008 року на забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між банком та ОСОБА_3 укладений договір іпотеки, за умовами якого іпотекодавець передала в іпотеку банку квартиру АДРЕСА_1 , що належала іпотекодавцю на праві власності на підставі договору дарування.

01 лютого 2008 року на забезпечення виконання зобов`язання за вказаним кредитним договором між банком та ОСОБА_4 був укладений договір поруки, за умовами якого поручитель зобов`язався солідарно з позичальником відповідати перед банком за виконання зобов`язання по вказаному кредитному договору.

21 грудня 2011 року на забезпечення виконання зобов`язання за вказаним кредитним договором між банком та ОСОБА_1 був укладений договір поруки, за умовами якого поручитель зобов`язалася солідарно з позичальником відповідати перед банком за виконання ним зобов`язання по вказаному кредитному договору.

Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 01 лютого 2011 року, що набрало законної сили, у справі № 2-868/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості позовні вимоги банку було задоволено.

Вказаним рішенням стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором 75 975 доларів США 43 центи, що за курсом НБУ станом на 01.02.2011 року становить 603 624 грн. 79 коп.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 004-2008-154 від 01.02.2008 р. в розмірі 75 975 доларів США 43 центи, що за курсом НБУ станом на 01.02.2011 року становить 603 624 грн. 79 коп. - звернуто стягнення на предмет іпотеки: квартиру загальною площею 75,20 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_3 .

Встановлено способом реалізації предмета іпотеки квартири, загальною площею 75,20 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_3 - шляхом надання ПАТ «Універсал Банк» продажу квартири як предмету іпотеки від свого імені будь-якій особі-покупцеві за ціною, визначеною відповідно до ст. 38 Закону України «Про іпотеку» з подальшим направленням коштів, отриманих від реалізації для погашення заборгованості перед ПАТ «Універсал Банк».

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 26 січня 2012 року.

Спадщину після смерті ОСОБА_3 на підставі трьох свідоцтв про право на спадщину за законом від 06 березня 2014 року прийняли її чоловік ОСОБА_4 , та її дочки: ОСОБА_5 , ОСОБА_1 .

Згідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом від 06 березня 2014 року ОСОБА_4 є спадкоємцем 1/2 частки майна після смерті ОСОБА_3 , а ОСОБА_1 та ОСОБА_5 є спадкоємцями 1/4 частки спадкового майна кожна ( а.с. 2, т. 2)

16 березня 2013 року за вхідним номером 447/02-14 П`ятою Київською державною нотаріальною конторою зареєстровано претензію АТ «Універсал Банк» до спадкоємців боржника, з вимогою від 26.02.2013 року № 0563ГО про виплату заборгованості у розмірі 593 660,65 грн., що виникли із укладеного між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_3 кредитного договору № 004-2008-154 від 01.02.2008 року.

У жовтні 2013 року ПАТ «Універсал Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, просив суд стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором № 004-2008-154 від 01.02.2008 р. в сумі 48 045 доларів США.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2016 року в задоволенні позову було відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 04 квітня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «Універсал Банк» було задоволено частково.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2016 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким позов ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі : з ОСОБА_4 - 531 637 грн. 50 коп.; з ОСОБА_5 - 265 818 грн. 75 коп., з ОСОБА_1 - 265 818 грн. 75 коп. В решті позовних вимог - відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 03 травня 2018 року рішення Апеляційного суду міста Києва від 04 квітня 2017 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Апеляційного суду м. Києва від 26 липня 2018 року апеляційну скаргу ПАТ «Універсал Банк» залишено без задоволення, а рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2016 року - залишено без змін ( а.с. 63- 69, т. 1).

Вказаним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2016 року, що набуло законної сили, встановлено, що 16 березня 2013 року ПАТ «Універсал Банк» стало достовірно відомо від нотаріальної контори, що 17.05.2012 року після смерті ОСОБА_3 заведено спадкову справу № 171/2012 р.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що банк, як кредитор спадкодавця, звертаючись з вимогами до відповідачів, не визначив правильну суму заборгованості спадкодавця на час її смерті, ступінь відповідальності кожного із спадкоємців померлої ОСОБА_3 , а просив стягнути усю суму заборгованості за кредитним договором без врахування їх часток у спадщині та вартості спадкового майна, яке вони успадкували ( а.с. 54-57, т. 1).

При цьому судом не були прийняті до уваги посилання представника відповідачів на те, що банку стало відомо про смерть позичальника в лютому 2012 р., коли ОСОБА_4 повідомив кредитодавця в усній формі про смерть позичальника і сплачував певний період сам платежі за кредитним договором після смерті ОСОБА_3 , оскільки зазначені обставини не підтверджені будь-якими доказами, а сплата платежів в рахунок погашення заборгованості іншою особою не свідчить про смерть позичальника.

Відповідно до п. 69 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 520/7281/15-ц кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги (частини друга та третя статті 1281 ЦК України у редакції, чинній час виникнення спірних правовідносин). Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою статті 1281 ЦК України, позбавляється права вимоги (частина четверта вказаної статті).

Стаття 1281 ЦК України, яка визначає преклюзивні строки пред`явлення кредиторських вимог до спадкоємців, застосовується і до кредитних зобов`язань, забезпечених іпотекою. Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань.

Приписи ст. 1281 і 1282 ЦК України та ст. 23 Закону України «Про іпотеку» регламентують особливості правового регулювання відносин між кредитором і спадкоємцями боржника, зокрема і в зобов`язаннях, забезпечених іпотекою. За змістом цих приписів: 1) у разі переходу права власності на предмет іпотеки у порядку спадкування право іпотеки є чинним для спадкоємця; 2) спадкоємець, до якого перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця; 3) спадкоємець (фізична особа) не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання боржником основного зобов`язання, але в разі його порушення боржником такий спадкоємець відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки; 4) спадкоємець зобов`язаний повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо йому відомо про борги останнього; 5) кредитор має пред`явити свою вимогу до спадкоємців протягом 6 місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, незалежно від настання строку вимоги, а якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, то не пізніше одного року від настання строку вимоги; 6) наслідком пропуску кредитором вказаних строків звернення з вимогою до спадкоємців є позбавлення кредитора права вимоги.

Стаття 17 Закону України «Про іпотеку» визначає підстави для припинення іпотеки, серед яких немає такої, як смерть іпотекодавця, оскільки за змістом ч. 1 ст. 1282 ЦК України та ч. 1 ст. 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності на предмет іпотеки в порядку спадкування іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, який як спадкоємець набуває статус іпотекодавця. Відтак, іпотека у зв`язку з фактом набуття її предмета у власність спадкоємцями боржника-іпотекодавця не припиняється.

Враховуючи, що у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту повідомлення кредитора ПАТ «Універсал Банк» про відкриття спадщини після смерті позичальника ОСОБА_3 та дати такого повідомлення, відсутні докази, з яких суд мав би можливість встановити дату пред`явлення вимоги до спадкоємців померлої з метою встановлення обставин справи та перевірки доводів позивача щодо пропуску строку пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців, передбаченого ст. 1281 ЦК України, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги представника позивача щодо застосування судом першої інстанції ст. 1281 ЦК України в редакції, чинній на момент ухвалення рішення, тоді як застосуванню підлягала ст. 1281 ЦК України в редакції на момент виникнення спірних правовідносин станом на 2012 рік, - висновків суду не спростовують, оскільки помилкове посилання суду на норму ст. 1281 ЦК України в редакції Закону № 2478-VIII від 03.07.2018 року не призвело до неправильного вирішення справи, адже з викладу обставин, що з`ясовувались судом і мають значення для вирішення справи, вбачається фактичне застосування судом положень статті 1281 ЦК України в редакції на час виникнення спірних правовідносин.

Вказане підтверджується тим, що нова редакція ч 2, 3 ст. 1281 ЦК України пов`язує перебіг строку, протягом якого кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, з днем одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, тоді як судом першої інстанції з`ясовувались обставини, коли саме кредитор дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, як передбачено ст. 1281 ЦК України в редакції на час виникнення спірних правовідносин.

Як вбачається зі змісту претензії ПАТ «Універсал банк» до спадкоємців боржника ОСОБА_3 від 26 лютого 2012 року, що була зареєстрована у П`ятій Київській державній нотаріальній конторі 16 березня 2013 року, банк повідомляє, що про смерть позичальника ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , банку стало відомо 11 січня 2013 року.

Обов`язок повідомитикредитора спадкодавця про відкриття спадщини, закон покладає на спадкоємців, якщо їм відомо про його борги ( ч. 1 ст. 1281 ЦК України) в редакції на час виникнення спірних правовідносин).

Постановою Апеляційного суду м. Києва від 26 липня 2018 року встановлено факт укладення 21 грудня 2011 року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 договору поруки на забезпечення виконання зобов`язання ОСОБА_3 за кредитним договором, що свідчить про обізнаність позивача з наявністю кредитних зобов`язань спадкодавця.

Разом з тим, матеріали справи не містять жодних даних про виконання позивачем - спадкоємцем ОСОБА_1 свого обов`язку щодо повідомлення кредитора боржника про відкриття спадщини.

Доводи апеляційної скарги представника позивача про те, що суд безпідставно не взяв до уваги нотаріально посвідчену заяву ОСОБА_4 від 12.07.2021 року про те, що ним протягом місяця з моменту смерті ОСОБА_3 було повідомлено про вказаний факт керівника Київського бізнес-відділення № 21 ПАТ «Універсал Банк», колегія суддів відхиляє, оскільки зазначену заяву ОСОБА_4 неможливо визнати достовірним та допустимим доказом у даній справі, адже ОСОБА_4 також є спадкоємцем, тому є зацікавленою особою щодо вирішення даного спору.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Київського апеляційного суду від 11 березня 2021 року було залишено без змін рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 28 вересня 2020 року у справі № 756/738/19 про відмову ОСОБА_4 у позовних вимогах до ПАТ «Універсал Банк» про припинення зобов`язань за кредитним договором та договором іпотеки.

Відмовляючи у задоволенні такого позову ОСОБА_4 , суд виходив з того, що ні судовими рішеннями, ні належними та допустимими доказами у цій справі не встановлено та не доведено факту пропуску кредитором вказаних у ст. 1281 ЦК України строків звернення з вимогою до спадкоємців.

Доводи апеляційної скарги представника позивача про те, що суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про витребування у ПАТ «Універсал Банк» інформації щодо працівників Київського бізнес-відділення № 21 Конопата О. та Обідіна О. та допит їх в судовому засіданні в якості свідків, колегія суддів також відхиляє, оскільки покази цих осіб не можуть бути належними та допустимими доказами, виходячи з наступного.

Зі змісту доданих до позовної заяви ОСОБА_1 копій заяв на переказ готівки та заяв ОСОБА_4 про зарахування коштів для погашення кредиту згідно з умовами укладеного між ОСОБА_3 та ПАТ «Універсал Банк» кредитного договору від 01 лютого 2008 року HL2479 ( від 12.11.2010 року HL2479) вбачається, що як до 25 січня 2012 року ( платежі 29.07.2011 року, 01.09.2011 року, 04.10.2011 року, 03.11.2011 року, 21.12.2011 року, 04.01.2012 року), так і після дати відкриття спадщини ( платежі від 01.02.2012 року, 05.06.2012 року, 01.08.2012 року, 03.09.2012 року), кошти на погашення кредиту вносились від імені позичальника, оскільки із заяв на переказ готівки та особисто підписаних ОСОБА_4 заяв про зарахування коштів вбачається використання індивідуального номеру позичальника (CIF позичальника НОМЕР_2 ).

Крім того, зміст заяв ОСОБА_4 про зарахування коштів від 05.06.2012 року, 01.08.2012 року, 03.09.2012 року свідчить про внесення ним коштів на планове погашення кредиту, при цьому жодних даних про зміну статусу платника коштів на погашення кредитних зобов`язань ОСОБА_3 вказані заяви не містять, що свідчить про відсутність повідомлення спадкоємців про смерть позичальника станом на час внесення таких платежів.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про недоведення позивачем тієї обставини, що ОСОБА_4 саме 01.02.2012 року було повідомлено працівників Київського бізнес-відділення № 21 ПАТ «Універсал Банк» про факт смерті позичальника ОСОБА_3 , оскільки належних та допустимих доказів цієї обставини не надано, а вищевказані заяви ОСОБА_4 про зарахування коштів на планове погашення кредиту ОСОБА_3 свідчать про протилежне.

Доводи апеляційної скарги про те, що саме ОСОБА_4 було передано працівникам банку копію свідоцтва про смерть ОСОБА_3 висновків суду також не спростовують, оскільки зазначена обставина не доводить дати передачі копії свідоцтва.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не впливають на їх правильність, а тому не можуть бути прийняті до уваги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість ухваленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374-376, 381-383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 , - залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 15 листопада 2022 року.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Махлай Л.Д.

Немировська О.В.