Постанова

Іменем України

22 листопада 2022 року

м. Київ

провадження № 22-ц/824/11067/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мазурик О. Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Желепи О. В., Кравець В. А.,

за участю секретаря Ратушного А. В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Печерського районного суду м. Києва

від 17 січня 2022 року

в складі судді Матійчук Г. О.

у цивільній справі №757/54267/20-ц

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

третя особа - ОСОБА_6 ,

про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням

У С Т А Н О В И В:

04 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

05 січня 2022 року від ОСОБА_7 надійшла заява про закриття провадження у справі.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 17 січня 2022 року закрито провадження у справі на підставі п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Не погоджуючись з ухвалою суду, позивачка, діючи через свого представника ОСОБА_8 , подала апеляційну скаргу, посилаючись на те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, постановлена з порушенням норм процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що суд першої інстанції закрив провадження у справі на підставі заяви про відмову від позову, яка складена, підписана та зареєстрована не позивачем, а взагалі іншою особою.

Суд допустив порушення прав та законних інтересів позивача, оскільки під час постановлення оскаржуваної ухвали не з`ясував дійсність волевиявлення позивача на відмову від позову та не роз`яснив процесуальні наслідки закриття провадження у справі.

За наведених обставин просила скасувати ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 17.01.2022 та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Позивач, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився та свого повноважного представника не направив.

Відповідача та третя особа, належним чином повідомлялися про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися (а.с. 100, 102, 103)..

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів та третьої особи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження та вимог, що заявлялися в суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка звернулася до Печерського районного суду м. Києва з позовом 04 грудня 2020 року.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 22 грудня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Також з матеріалів справи вбачається, що 05 січня 2022 року до суду надійшла заява, підписана ОСОБА_7 (а.с. 57). В заяві зазначено про те, що ОСОБА_1 відмовляється від позову у даній справі.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 2, ст. 13 ЦПК України, одним з основних принципів цивільного судочинства є принцип диспозитивності.

За змістом принципу диспозитивності цивільного судочинства особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами, а суд зобов`язаний пересвідчитися в дійсній волі особи на вчинення таких дій.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову на будь-якій стадії провадження, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Право позивача відмовитися від позову на будь-якій стадії судового процесу також передбачено пунктом 1 частини 2 статті 49 ЦПК України.

До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнання позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Також обов`язок суду роз`яснити учасникам судового процесу наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій передбачено п. 3 ч. 5 ст. 12 ЦПК України.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

За правилами частини другої статті 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Крім того, Верховний Суд в своїх постановах, зокрема від 02.02.2022 у справі №538/1818/20, від 28.04.2022 у справі №138/2763/20 та від 29.07.2022 у справі №148/2412/19 неодноразово наголошував на тому, що вирішуючи питання про закриття провадження у справі за заявою позивача про відмову від позову, що суд першої інстанції повинен встановити особу заявника та дійсність його волевиявлення на подання заяви про відмову від позову, а також виконати свій обов'язок, визначений ч. 2 ст. 206 ЦПК України, щодо роз'яснення наслідків вчинення такої процесуальної дії та пересвідчитися у дійсності намірів.

Як вже вказувалося вище, суд першої інстанції прийняв відмову позивача від позову, яка викладена у заяві, поданій 07.12.2021 засобами поштового зв`язку, що надійшла до суду 05.01.2022 (а.с. 57-58). В цій заяві позивач зазначив, що відмовляється від позову, оскільки відповідачі виявили добровільно знатися із зареєстрованого місця проживання.

Проте, ця заява не містить викладу інформації про те, що ОСОБА_1 відомі та зрозумілі наслідки вчинення такої процесуальної дії як відмова від позову.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції не з`ясував думки позивачки щодо відмови від позову, наслідки вчинення такої процесуальної дії та закриття провадження у справі, передбачені ч. 2 ст. 256 ЦПК України, не роз`яснив та не з`ясував наявність у неї дійсної волі, спрямованої на відмову від позову.

Таким чином, прийнявши відмову ОСОБА_1 від позову за відсутності відомостей про те, що подана заява відповідає її дійсній волі та є втіленням волевиявлення, що цьому позивачу відомі наслідки вчинення такої процесуальної дії, суд першої інстанції не виконав свій процесуальний обов`язок, визначений ч. 2 ст. 206 ЦПК України, тому висновки суду про наявність підстав для прийняття відмови ОСОБА_1 від позову та закриття провадження у справі є передчасними.

Крім того, постановляючи ухвалу, суд першої інстанції не звернув уваги, що заява підписана ОСОБА_7 , тоді як позивачем у справі є ОСОБА_1 (а.с. 57).

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, в порушення норм процесуального права, дійшов помилкового висновку про закриття провадження у справі.

Таким чином, доводи, викладені в апеляційній скарзі, що ухвала суду першої інстанції про закриття провадження є незаконною та перешкоджає подальшому провадженню у справі, колегія суддів вважає обґрунтованими.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України порушення норм процесуального права, яке призвело до помилковості ухвали, є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 379, 383, 384, 389 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 17 січня 2022 року - скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий О. Ф. Мазурик

Судді О. В. Желепа

В. А. Кравець