Справа № 710/1069/22
Провадження № 2/710/373/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.12.2022 м. Шпола

Шполянський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Побережної Н.П.,

за участю секретаря судового засідання Гадіон К.В.,

представника позивача Бабіч Т.Г.,

представника відповідача Черкаської обласної прокуратури Антонова Є.Ю.,

представник відповідача Державної казначейської служби України Яроша С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Черкаської обласної прокуратури, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог.

18.08.2022 до Шполянського районного суду Черкаської області надійшов даний позов, в якому позивач просить стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів державного бюджету України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 117 000,00 грн.

Свою позовну заяву позивач мотивує тим, що 05.10.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000358 внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1, ч. 4 ст. 358 КК України. 07.10.2020 ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України. 10.10.2020 прокурором продовжено строк досудового розслідування до 07.11.2020. 06.11.2020 прокурором продовжено строк досудового розслідування до 07.12.2020. 04.12.2020 ОСОБА_1 повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України. 07.12.2020 прокурором Шполянського відділу Смілянської місцевої прокуратури Плетінь О. складено обвинувальний акт у кримінальному провадженні про кримінальний проступок щодо ОСОБА_1 , який надійшов до Шполянського районного суду Черкаської області 11.01.2021. 24.03.2022 ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області закрито кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1, 4 ст. 358 КК України, на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з тим, що після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу. Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 31.05.2022 ухвалу суду першої інстанції залишено без змін. При цьому судом апеляційної інстанції зазначено, що в даному випадку, граничний строк закінчення досудового розслідування є 07.11.2020, тому всі процесуальні дії та рішення прийняті прокурором після 07.11.2020: повідомлення про нову підозру ОСОБА_1 04.12.2020, складання та затвердження обвинувального акту 07.12.2020, направлення обвинуваченій матеріалів дізнання 05.01.2021 та направлення обвинувального акту до суду 11.01.2021, вчинені після закінчення строків досудового розслідування, визначених ст. 219 КПК України, є незаконними. Таким чином, починаючи з 04.12.2020 (повідомлення про підозру) по 31.05.2022 (набрання законної сили судовим рішенням про закриття кримінального провадження) ОСОБА_1 незаконно перебувала під слідством та судом.

Відповідно до п. 1 частини першої ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно - розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі - Закон № 266/94) підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення. Згідно п.1-1 частини першої статті 2 Закону № 266/94 право на відшкодування шкоди виникає у випадку встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення. Таким чином, встановлення ухвалою Черкаського апеляційного суду від 31.05.2022 факту незаконного повідомлення ОСОБА_1 про підозру 04.12.2020 та подальше її притягнення до суду є підставою для відшкодування шкоди, завданої такими незаконними діями.

Відповідач Черкаська обласна прокуратура (далі - Відповідач 1) надав суду відзив, в якому вказав, що кримінальне провадження, про яке йдеться в позовній заяві закрито на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК, у зв`язку з повідомленням особи про підозру після закінчення строку досудового розслідування, не передбачає права особи на реабілітацію та відповідно до Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» не надає права позивачу на звернення до суду з даним позовом. Оскільки, на думку відповідача, позивач не має законного права на звернення до суду з даним позовом, підстави розрахунку суми моральної шкоди відсутні.

Відповідач Державна казначейська служба України (далі - Відповідач 2) надав суду відзив, в якому вказав, що кримінальне провадження стосовно позивача закрито за нереабілітуючими підставами та останній не має права на відшкодування шкоди згідно з ч. 1 ст. 1176 ЦКУ та норм Закону України № 266/94-ВР. Казначейство зауважило, що позивачем не надано жодних доказів наявності завдання моральної шкоди, не надано доказів та підтверджень наявності причинного зв`язку між шкодою та протиправним діянням працівників органів прокуратури. Факт досудового розслідування стосовно позивача не може вважатися безумовним доказом заподіяння моральної шкоди

Інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 18.08.2022 відкрито провадження по справі.

Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 10.10.2022 закрито провадження по справі та призначено справу до розгляду по суті.

Представник позивача в судове засідання з`явився, просив задовольнити позов.

Представники відповідачів в судове засідання з`явилися, проти задоволення позову заперечували з підстав вказаних у відзивах.

Мотивувальна частина

Фактичні обставини, встановлені судом.

Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ухвали Черкаського апеляційного суду від 31.05.2022 у справі №710/20/21 кримінальне провадження №0000358 за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1, 4 ст. 358 КК України, кримінальне провадження закрито на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КК України, у зв`язку з тим, що після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 КПК України.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

За змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до частин першої, другої, сьомої статті 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі - Закон №266/94) підлягає відшкодуванню шкода: - завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; - незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; - незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України «Про оперативно-розшукову діяльність», «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю» та іншими актами законодавства.

Статтею 2 Закону № 266/94 передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: 1) постановлення виправдувального вироку суду; 1-1) встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; 2) закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати; закриття справи про адміністративне правопорушення.

В постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 306/701/20 (провадження № 61-3676св22) вказано, що Закон № 266/94-ВР пов`язує виникнення у конкретного реабілітованого громадянина права на відшкодування шкоди зі складним юридичним складом, який включає в себе підстави виникнення шкоди, завданої незаконними діями, та умови виникнення права на його відшкодування. Тобто право на відшкодування виникає лише у разі повної реабілітації особи, про що зазначається в пункті 3 Положення про застосування Закону № 266/94-ВР, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Генеральної прокуратури України, Міністерства фінансів України від 04 березня 1996 року № 6/5/3/41. Така судова практика є незмінною, про що зазначено в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 17 листопада 2021 року у справі № 522/2493/18 (провадження № 14-195цс21). Реабілітуючі, на відміну від нереабілітуючих підстав, для застосування наведеного вище Закону України, пов`язані з констатацією факту того, що підозрюваний/обвинувачений не вчинив злочину. До реабілітуючих належать лише три підстави: встановлено відсутність події кримінального правопорушення; встановлено відсутність у діянні складу кримінального правопорушення; не встановлено достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді та вичерпано можливості їх отримати.

Отже, право на відшкодування моральної шкоди на підставі Закону № 266/94-ВР виникає в особи у випадку повної реабілітації.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивачка вважає, що у неї виникло право на відшкодування шкоди в розміру і в порядку, передбаченому Законом України «Про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», так як в ухвалі Черкаського апеляційного суду від 31.05.2022 в мотивувальній частині зазначено, що «граничний строк досудового розслідування є 07 листопада 2020 року, тому всі процесуальні дії та рішення прийняті прокурором після 07.11.2020: повідомлення про нову підозру Кармаліті 04.12.2020, складання та затвердження обвинувального акту 07.12.2020, направлення обвинуваченій матеріалів дізнання 05.01.2021 та направлення обвинувального акту до суду 11.01.2021, вчинені після закінчення строків досудового розслідування, визначених ст. 219 КПК України, є незаконними».

Судом встановлено, що кримінальне переслідування позивачки припинено з підстав, які її не реабілітують, оскільки судові рішення не містять констатації факту того, що позивачка не вчинила кримінального правопорушення, так як кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1, 4 ст. 358 КК України, закрито на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КК України, зокрема, після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, також і вказівка суду на незаконне повідомлення про нову підозру у вчиненні кримінального правопорушення пов`язана із порушенням процесуальних строків.

В постанові Верховного Суду від 21 вересня 2022 року у справі № 725/1301/21 (провадження № 61-20691св21) зазначено, що закриття кримінального провадження щодо фізичної особи з реабілітуючих підстав є підтвердженням незаконності дій органів досудового розслідування, які в судовому порядку додатково не потрібно такими визнавати.

Разом з тим відповідно до висновку, викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 920/715/17 (провадження № 12-199гс18), 5.7. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 ЦК України).

5.8. Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

5.9. Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Втім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків.

5.10. Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України.

Згідно з пунктами 3, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому ця шкода полягає, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Ураховуючи викладене, для наявності підстав зобов`язання відшкодувати шкоду відповідно до вимог статті 1174 ЦК України потрібна наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, наявність шкоди, протиправність дій її завдавача та причинний зв`язок між його діями та шкодою, а тому позивач повинен довести належними та допустимими доказами завдання йому шкоди, і що дії або бездіяльність відповідачів є підставою для відшкодування шкоди у розумінні статей 1167, 1174 ЦК України.

Питання про відшкодування моральної шкоди в такому випадку має вирішуватися виходячи із наданих сторонами доказів на підтвердження обставин, що входять до предмету доказування та з урахуванням принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства згідно з якими кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина третьої статті12 ЦПК України), а суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Позивач не надав жодного доказу на підтвердження протиправності дій відповідача, наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням відповідача та виною останніх в її заподіянні.

Суд, здійснюючи нагляд за дотриманням верховенства права та законності у процесуальній діяльності слідчого та прокурора, забезпечує дотримання основних прав та інтересів особи та реалізує відповідний судовий контроль за їх діяльністю, що має на меті усунути недоліки у такій діяльності. Разом із тим, наявність певних недоліків у процесуальній діяльності зазначених посадових осіб саме по собі не може свідчити про незаконність їх діяльності як такої і, відповідно, не може бути підставою для безумовного відшкодування моральної шкоди.

Такі правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 03 лютого 2020 року у справі № № 757/66977/17-ц, від 01 квітня 2020 року у справі № 641/7772/17, від 30 червня 2020 року у справі № 641/7984/17, від 11 вересня 2020 року у справі № 638/11416/18, від 03 березня 2021 року у справі № 638/17962/15, від 08 квітня 2021 року у справі № 646/5261/19, 01 червня 2021 року у справі 336/5259/20.

До того ж у постанові Верховного Суду від 05.10.2022 у справі № 766/9484/20 вказано, що реалізація особою її права на оскарження рішення, дії чи бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законом у разі задоволення таких скарг, за висновком Верховного Суду, становить достатньо справедливу сатисфакцію з відшкодування шкоди, яку зазнав позивач. Цей висновок узгоджується з рішеннями Європейського суду з прав людини від 25 липня 2001 року у справі «Перна проти Італії» та від 09 лютого 2007 року «Білуха проти України», де встановлено, що визнання судом порушення саме по собі становить достатньо справедливу сатисфакцію за шкоду, завдану особі.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина перша статті 89 ЦПК України).

Таким чином, суд доходить висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки позивач належним чином не обґрунтував та не довів належними та допустимими доказами протиправності дій відповідача щодо нього, наявності, спричиненої позивачу шкоди та причинного зв`язку між неправомірними діями і заподіяною шкодою, чи наявності факту закриття кримінального провадження проти нього за реабілітуючою підставою.

Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися.

Оскільки суд відмовляє в задоволенні позову судові витрати позивача у справі залишаються на його рахунку.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 81, 82, 89, 141, 223, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ознайомитись з повним текстом судового рішенням, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Рішення в повному обсязі складене 02.12.2022.

Суддя Н.П. Побережна