ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/5580/15-ц
Провадження № 2/362/1349/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2022 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого -судді Ковбеля М.М.,

при секретарі - Сілецькій М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Василькові Київської області справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз», ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди завданої здоров`ю,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Васильківсаького міськрайонного суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на його користь шкоду, заподіяну здоров`ю в сумі 2 796,36 гривень, 140 000 гривень в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди, а всього 142 796,36 гривень.

В обґрунтування вимог позову зазначає, що він працював в товаристві «Київоблгаз» Васильківська дільниця, правонаступником якого є АТ «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» контролером відділу обліку газу. 18.02.2015 року о 15 год. 30 хв. при виконанні трудових обов"язків йому було заподіяно працівником відповідача ОСОБА_2 умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я та незначну втрату непрацездатності.

З метою відновлення здоров`я позивачем було понесено витрати на лікування в сумі 1789, 86 грн. та не оплачено витрати по листку непрацездатності в сумі 1006,50 грн., які позивач вважає за необхідне стягнути з відповідача.

Крім того, позивач вважає, що протиправними діями ОСОБА_2 йому спричинено моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, втраті нормальних життєвих зв`язків з оточуючим середовищем, рідними, близькими та співробітниками. Суму маральної шкоди визначено ним в еквіваленті 140 000 гривень.

Позивач в судове засідання не з`явився подав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, вимоги позову підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача АТ «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи судом повідомлений належним чином.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності.

Судом на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що згідно наказу Васильківської філії по експлуатації газового господарства № 76-к від 08.04.2013 року ОСОБА_1 з 09.04.2013 року прийнято на роботу контролером газового господарства служби режимів газопостачання, обліку та контролю за витрачанням природного газу споживачами.

Наказом Васильківської філії ПАТ «Київоблгаз» № 237 0/с від 01.10.2014 року ОСОБА_1 переведено на посаду головного інженера Васильківської філії ПАТ «Київоблгаз» (т.1, а.с.72).

23.02.2015 року ОСОБА_1 звернувся з заявою до начальнику ГУ МВС, в якій просить внести відомості щодо нанесення йому тілесних ушкоджень до ЄРДР та притягнути ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності. Щодо обставин побиття зазначає, що 18.02.2015 року о 15 год. 30 хв. під час виконання робочих обовязків у абонентському приміщенні Васильківської філії ПАТ «Київоблгаз» інженером філії ОСОБА_2 йому було нанесено тілесні ушкодження, лікування яких здійснюється в неврологічному відділенні Васильківської ЦРЛ.

З висновку за матеріалами перевірки, складеного дільничним інспектором міліції СДІМ Васильківського МВ ГУМВС України в Київській області від 24.02.2015 року вбачається, що дані матеріали щодо заяви ОСОБА_1 були надані для вивчення начальнику СВ Васильківського МВ ГУМВС України в Київській області, який після їх вивчення повернув дані для розгляду та прийняття рішення згідно Закону України «Про звернення громадян», оскільки підстав для внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань не має.

При цьому, з пояснень ОСОБА_2 , що зазначені в вищевказаному висновку, вбачається, що останній дійсно 18.02.2015 року бачив ОСОБА_1 , але сварок з ним не вчиняв та тілесних ушкоджень останньому не завдавав.

В свою чергу, з повідомлення слідчого СВ Васильківського МВ ГУ МВС України в Київській області від 06.05.2015 року адресованого позивачу, вбачається, що за заявою останнього, котра зареєстрована за № П-169 від 06.03.2015 року і приєднана до матеріалів, які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 10000964 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, що знаходиться в провадженні СВ Васильківського МВ ГУ МВС України в Київській області.

Факт неодноразового звернення позивача за фактом побиття підтверджується повідомленням завідуючого Васильківським райвідділом СМЕ від 28.10.2015 року щодо кількості проведених актів судово-медичного обстеження.

В силу вимог ст. ст. 1 та 3 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду.

У відповідності до положень ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як вбачається з положень ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є доказами, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до змісту ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного суду України в п. 2 «Про практику розгляду судом цивільних справ за позовом про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суд бере до уваги, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичній особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про охорону праці», п. п. 10, 13, 38постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 року № 1112«Про порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві» роботодавець повинен організувати розслідування нещасного випадку, для чого зобов`язаний негайно своїм наказом утворити комісію з розслідування нещасного випадку.

Згідно із ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Отже, з системного аналізу вищевказаних норм встановлено, що підставою цивільно-правової відповідальності є порушення суб`єктивних цивільних прав, оскільки цивільно-правова відповідальність являє собою відповідальність порушника перед потерпілим, її спільною метою є відновлення порушеного права. Але поряд з цим для застосування цивільно-правової відповідальності, крім підстави, необхідна наявність передбачених законом умов, а саме: порушення суб`єктивних цивільних прав, наявність збитків (шкоди), причинний зв`язок між порушенням прав і збитками (шкодою), вина порушника.

Тобто, відповідальність за завдану шкоду несе особа, з вини якої та протиправними діями якої завдано збитків потерпілому.

Згідно висновку експерта № 117 Київського обласного бюро су4дово-мединої експертизи від 03.02.2020 року у ОСОБА_1 мали місце тілесні ушкодження, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Враховуючи викладене, позивачем надано докази, на підтвердження того, що він отримав легкі тілесні ушкодження пов`язані з виконанням ним трудових обов`язків на виробництві, що спричинило короткочасний розлад здоров`ю, проте доказів того, що вони були спричинені саме ОСОБА_2 не було встановлено, а ні в ході перевірки в рамках кримінального провадженні, а ні в ході службового розслідування в межах компетенції комісії, створеної на базі Васильківській ФЕГГ ПАТ «Київоблгаз».

Згідно до ч.1, п. 2, ч.2, 3, 4ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно із ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

У п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року (зі змінами й доповненнями)роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Вказана стаття містить перелік юридичних фактів, які складають підставу виникнення правовідносин по відшкодуванню власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівникові, зокрема: факт порушення власником законних прав працівника та наявність моральних страждань або втрата нормальних життєвих зв`язків, необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. Ці обставини повинні бути належно доведені.

За загальним правилом відповідальність за шкоду вимагає встановлення складу правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою. Протиправність поведінки полягає у невиконання юридичного обов`язку, встановленого нормою права. При цьому під протиправною дією розуміють поведінку, що заборонена законом, а під протиправною бездіяльністю - невчинення особою дій, які вона була зобов`язана за законом вчинити. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Таким чином, враховуючи, що позивачем доведено заподіяння йому моральної шкоди, протиправність діяннями відповідача Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз», яка полягає у невиплаті своєчасного відшкодування, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди також підлягають частковому задоволенню у розмірі 10000 гривень.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 22, 23, 1166, 1167 ЦК України, ст.ст. 173, 237-1 КЗпП України,ст.ст. 3, 4, 8, 10, 11, 15, 57, 58, 60, 61, 88, 209, 212-215, 223, 294 ЦПК України,суд,

в и р и ш і в:

Позовні вимоги - задоволити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю в сумі 2 796,36 гривень та 10 000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, а всього 12796,36 гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Васильківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.М. Ковбель