Справа № 191/2020/22
Провадження № 2/191/663/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
18 листопада 2022 року м. Синельникове Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Костеленко Я.Ю.
за участю секретаря Омельченко К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Синельниківської міської ради про визначення місця проживання неповнолітньої дитини з батьком та стягнення аліментів,-
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Синельниківської міської ради про визначення місця проживання неповнолітньої дитини з батьком та стягнення аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 17.09.2005 між ним та відповідачкою було укладено шлюб відділом державної реєстрації актів цивільного стану Синельниківського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області. Від шлюбу народилась спільна дитина - донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
29.07.2021 рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області шлюб було розірвано.
З 29.07.2021 за домовленістю з відповідачкою їх донька постійно проживала, і на сьогоднішній день проживає з позивачем, за адресою: АДРЕСА_1 . Позивачповністю опікуюсь інтересами і потребами дитини, займається вихованням, слідкує за розвитком та здоров`ям доньки, повністю віддає дитині свою любов і турботу, велику увагу приділяє розвитку дитини.
Позивач ніколи не перешкоджав і не має наміру у подальшому перешкоджати спілкуванню матері з дитиною.
Донька навчається у 9-Б класі Синельниківського ліцею №1 Синельниківської міської ради Дніпропетровської області.
Мати дитини іноді дзвонить до доньки, але не приходить в гості, та не бере її до себе. Відповідачка ніколи надовго не залишалася з донькою, не виявляла проявів самостійного виховання доньки, навіть в період, коли вони проживали разом.
Виходячи з того, що донька з 29.07.2021 проживає разом з позивачем, він займається її вихованням та піклуванням, донька прив`язана до нього.
Також зазначає, що спілкуванню матері з дитиною він не перешкоджає, але на сьогоднішній день часті сварки з відповідачкою, її недисциплінованість і безвідповідальність щодо виховання дитини, ускладнюють виконання їхніх усних домовленостей. Психологічно донька не готова проживати разом з матір`ю, оскільки вихованням доньки здебільшого займався він один і у них з нею тісний зв`язок як батька і дитини.
Позивачем створені найкращі умови для дитини, в неї є окрема кімната, місце для сну, навчання та відпочинку, дитина забезпечена усіма необхідними речами одягом, взуттям, навчальними матеріалами. Виходячи з інтересів доньки, вважає за доцільне залишити її на його утриманні та вихованні за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач любить свою доньку та має змогу забезпечити її всім необхідним. У нього нормований робочий день. Він працює монтажником в ТОВ» Міра-Д». З роботодавцем у нього укладений в письмовій формі трудовий договір, який передбачає своєчасну виплату заробітної плати. Він постійно слідкує за станом здоров`я доньки, відвідує з нею лікарні, піклується про її розвиток, відвідує батьківські збори, спілкується з вчителями, у нього з донькою психологічний контакт та прив`язаність один до одного. Таким чином, проживання доньки разом з ним відповідає її інтересам. Вважає, що має можливість забезпечити належні умови проживання та повною мірою займатися вихованням дитини, чого відповідач забезпечити не взмозі. Разом з тим, він не чинитиме жодних перешкод для спілкування відповідача із донькою і готовий зі свого боку усіма силами сприяти тому, щоб дитина через розлучення батьків не була позбавлення піклування матері.
У зв`язку з вищенаведеним просить визначити місце проживання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком ОСОБА_1 , за місцем його реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1 , а також стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , на його користь аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягувати від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Позивач ОСОБА_1 до початку судового засідання надав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання за зареєстрованим місцем проживання, не з`явилась в судове засідання без повідомлення причин, відзиву не надала. Відповідно до ст.187 ЦПК України виклик відповідача також здійснювався через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.
Представник третьої особи Сітало Н.М. судове засідання не з`явилася, однак до його початку надала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Крім того, надала висновок органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання дитини ОСОБА_4 .
Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов : відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням згоди позивача, суд вважає за необхідне розглянути справу на підставі наявних в ній доказів та винести заочне рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі з 17.09.2005 року. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « ОСОБА_6 ».
З копії свідоцтва про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серія НОМЕР_1 вбачається, що її батьками є сторони по справі.
Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29.07.2021 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 був розірваний. Після розірвання шлюбу ОСОБА_7 відновила дошлюбне прізвище « ОСОБА_8 ». Рішення набрало законної сили 31.08.2021 .

З характеристики на гр. ОСОБА_1 , яка надана головою квартального комітету №11 ОСОБА_9 11.08.2022, вбачається, що за час проживання за адресою: АДРЕСА_1 , на гр. ОСОБА_1 скарг від сусідів не надходило, з сусідами відносини добрі. Проживає разом із донькою. Має свій будинок, працює, не зловживає спиртними напоями.

В довідці, виданої директором ліцею №1 Білан О. №36 від 09.08.2022 , зазначено, що ОСОБА_1 , як батько дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , приймає активну участь у житті класу та школи, відвідує батьківські збори, спілкується з учителями. ОСОБА_10 проживає з батьком. Мати дитини ОСОБА_7 батьківські збори не відвідує, навчанням доньки не цікавиться, в житті класу та школи участь не приймає.

В акті обстеження умов проживання від 12.08.2022 , складеного начальником Служби у справах дітей Синельниківської міської ради Сітало Н.М. та фахівцем із соц. роботи ОСОБА_11 зазначено, що за адресою: АДРЕСА_1 , проживають ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після розлучення батьків 29.07.2021 ОСОБА_10 виявила бажання проживати з батьком. Дитина перебуває на утриманні батька, забезпечена усім необхідним для розвиту та виховання.

З довідки КНП «Синельниківська центральна міська лікарня» Синельниківської міської ради №378 від 10.08.2022 вбачається, що ОСОБА_1 в реєстрі наркологічних та психічних хворих КНП «Синельниківської ЦМЛ» СМР» не перебуває.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Синельниківської міської ради (рішення Синельниківської міської ради № 274/0/8-22 від 20.10.2022), орган опіки дійшов висновку про доцільність визначення місця проживання неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 141 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно зі ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

В силу ч. 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за згодою батьками та дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 160 СК України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Частинами 1, 2 ст. 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Крім того, згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН Про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789X11 (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків, у тому числі, й на рівне виховання батьками. У справі «Хант проти України» вказано, що права дитини мають перевагу над правами батьків.

Згідно зі ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ст. ст. 8, 11, 15 того ж Закону кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 р., у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральності та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Виходячи з аналізу вказаних правових норм, для розлучення малолітньої дитини з матір`ю мають бути встановлені виняткові обставини, які визначені у ч. 2 ст. 161 СК України.

Наявні у справі докази дозволяють встановити, що батько неповнолітньої дитини ОСОБА_1 має постійне місце проживання, постійне місце роботи та джерела існування, він створив всі умови для проживання, виховання та розвитку дитини.

Враховуючи вік дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд вважає, що на даний час проживання неповнолітньої дитини з батьком, який фактично проживає з донькою, та здійснює її повне забезпечення, буде відповідати саме інтересам дитини, позитивно сприятиме її розвитку, як психологічному так і фізичному, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині визначення місця проживання дитини з батьком є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 1 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину у відповідності до ст.182 СК України не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до п.п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останньої інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Також суд, враховуючи всі обставини, що відповідачка фактично самоусунулася від виховання спільної дитини та у добровільному порядку не надає жодної матеріальної допомоги на утримання доньки, яка повністю знаходиться на утриманні позивача ОСОБА_1 , суд приходить до висновку про доведеність та обґрунтованість позовної вимоги в частині стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь позивача ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у сумі 992,40 гривень, також стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 992,40 гривень.

Керуючись ст. ст. 2-13, 81, 89, 141, 258-259, 264-265, 280-282 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Визначити місце проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_7 в смт. Михайлівка, Михайлівського району, Запорізької області, ІПН: НОМЕР_2 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІПН НОМЕР_3 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 29 серпня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_7 в смт. Михайлівка, Михайлівського району, Запорізької області, ІПН: НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІПН: НОМЕР_3 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_7 в смт. Михайлівка, Михайлівського району, Запорізької області, ІПН: НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , на користь держави (отримувач: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106 Код за ЄДРПОУ: 37993783 Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106), судовий збір в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд- якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Я. Ю. Костеленко