Справа № 199/5812/22
РІШЕННЯ

іменем України

21.10.2022

м. Дніпро

справа №199/5812/22

провадження № 2/199/2499/22

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Подорець О.Б., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення страхового відшкодування, -

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач Моторне (транспортне) страхове бюро України

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2022 року позивач звернувся до суду з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення страхового відшкодування.

В обґрунтування позову зазначивши, що 25 грудня 2019 року у м.Харькові мала місце ДТП. В результаті цієї ДТП водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки ВАЗ211103, державний номер НОМЕР_1 , скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_3 , в результаті чого останній загинув на місці пригоди. Цивільно-правова відповідальність водія не була застрахована.

24.03.2020 позивач через свого представника звернулась до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування шкоди пов`язаної з втратою годувальника та витрат на поховання.

Станом на 12.08.2022 досудове розслідування не завершено, виплати страхового відшкодування не здійснено.

Ухвалою Амур-Нижнеьодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 22 серпня 2022 року справу прийнято до свого провадження та визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

21 вересня 2022 року відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив в задоволенні позовних вимог позивача відмовити у повному обсязі, як таких до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення страхового відшкодування не базуються на вимогам чинного законодавства. Крім того, квитанція, яка надана на підтвердження понесених витрат, не є належним доказом, оскільки наданий товарний чек не відповідає вимогам закону, завдана шкода відшкодовується винною особою, розмір 8315,00 грн. є меншим за заявлені витрати позивача.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 25 грудня 2019 року у м.Харькові мала місце ДТП, під час якої водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки ВАЗ211103 державний номер НОМЕР_1 , скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_3 , в результаті чого останній загинув на місці пригоди, що підтверджується витягом з єдиного реєстру досудових розслідувань від 25.12.2019, номер кримінального провадження 0001846 та свідоцтвом про смерть ОСОБА_3 (а.с.10, 34).

Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 не була застрахована (а.с.24).

Позивач ОСОБА_1 є донькою загиблого ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про її народження (а.с.11).

24.03.2020 позивач через свого представника звернулась до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування шкоди пов`язаної з втратою годувальника та витрат на поховання (а.с.8-9).

Проте страхове відшокждуцвання позивачу не виплачено.

Відповідно до накладної від 27.12.2019 позивач ОСОБА_1 здійснила поховання та оплатила послуги з поховання ФОП ОСОБА_4 (а.с.17, 25).

З Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та витягу з реєстру платників єдиного податку вбачається, що ФОП ОСОБА_4 зареєстрований та відповідно до КВЕД 96.03 має право займатися організацією поховань та надання суміжних послуг (а.с.18-19, 20).

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 4 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" суб`єктами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ), потерпілі.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).

Також відповідно до ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов`язана відшкодувати її на загальних підставах. Якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно ч. 3 ст. 1193 ЦК України, вина потерпілого не враховується у разі відшкодування додаткових витрат, передбачених частиною першою статті 1195 цього Кодексу, у разі відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника та у разі відшкодування витрат на поховання.

За вимогами ст. 27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі Закону), страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.

МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі (пп.а п.41.1 ст.41 Закону).

Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.

Також, згідно з частиною першою статті 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, довічно; інвалідам - на строк їх інвалідності; одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, до досягнення ними чотирнадцяти років; іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, протягом п`яти років після його смерті.

Зважаючи на вказане, слід вважати, що статтею 27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено три види відшкодувань, пов`язаних із смертю потерпілого, а саме відшкодування: матеріальної шкоди особам, які мали право на його утримання; моральної шкоди, а також відшкодування витрат на поховання та спорудження надгробного пам`ятника.

Також, у статті 1201 ЦК України, визначено, що особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.

Відповідно до положення статті 2 Закону України "Про поховання та похоронну справу" поховання померлого - комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству.

У випадку смерті потерпілого організація або громадянин, відповідальні за заподіяння шкоди, зобов`язані відшкодувати витрати на поховання (в тому числі на ритуальні послуги і обряди) тій особі, яка понесла ці витрати.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що в цивільному законодавстві містяться правила відшкодування витрат на поховання.

Отже, у випадку, якщо було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу, то у разі понесення таких витрат на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, боржником у зобов`язанні щодо їх відшкодування є страховик (МТСБУ). При цьому, законодавцем встановлено межу щодо розміру відшкодування, і загальний розмір якого стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку (пункту 27.4. статті 27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Аналогічні за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 607/3451/16-ц.

Суд не може взяти до уваги посилання відповідача щодо невідповідності накладної та розрахункової квитанції вимогам закону, оскільки на час виникнення спірних правовідносин, законодавством не визначено вимог до форми та змісту товарного чеку, який, відповідно до законодавства України, є одним із видів розрахункових документів, суб`єкти господарювання можуть видавати товарні чеки довільної форми.

За встановлених обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення на користь позивача витрат на позовання в розмірі 8430 грн.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу в розмірі 10 000 грн., суд вважає ці вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

За змістом норм ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

При цьому згідно статті 30 згаданого Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

При цьому суд враховує висновки викладені Верховним Судом у постанові від 28 грудня 2020 року у справі № 640/18402/19 з приводу того, якщо розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, визначення розміру витрат не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним.

Крім того, судом враховано правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, відповідно до якої витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).

Проте, в матеріали справи не надано, окрім ордера адвоката Макух А.В., жодного документи на підтвердження понесені витрат на правову допомогу, а тому встановити чи є 10000 грн. гонораром, погодженим сторонами у договорі, чи це витрати на правову допомогу, не є можливим.

Враховуючи результат розгляду справи та у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати у вигляді судового збору в розірі 922,40 грн.

Керуючисьст.ст. 12, 13, 19, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення страхового відшкодування - задовольнити частково.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 витрати на поховання в розмірі 8430 (вісім тисяч чотириста тридцять) грн. 00коп.

В частині стягнення витрат на правову допомогу відмовити.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь держави судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 21 жовтня 2022 року.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання - АДРЕСА_1 .

Відповідач Моторне (транспортне) страхове бюро України, , місце знаходження - Русанівський бульвар, буд.8, м.Київ 02002

Суддя О.Б.Подорець