КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Кулікової С.В., Музичко С.Г.,

при секретарі Кузьмич Р.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою представника Моторного (транспортного) страхового бюро України про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, третя особа: ОСОБА_2 , про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

за апеляційною скаргою представника Моторного (транспортного) страхового бюро України на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 18 липня 2022 року, постановлену під головуванням судді Виниченко Л.М.,-

встановив:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду із названим позовом.

Позивач просив стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на її користь завдану матеріальну шкоду у розмірі 76 037 грн 00 коп.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 22 лютого 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

23 червня 2022 року представник Моторного (транспортного) страхового бюро України подав заяву про ухвалення додаткового рішення. Представник відповідача просив стягнути з позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 2 000 грн 00 коп.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18 липня 2022 року у задоволенні заяви представника Моторного (транспортного) страхового бюро України про ухвалення додатково рішення відмовлено.

В апеляційній скарзі представник Моторного (транспортного) страхового бюро України просить ухвалу скасувати та задовольнити заяву про ухвалення додаткового рішення.

В судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відмовляючи у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції виходив із відсутності правових підстав для задоволення заяви, оскільки суду не надано документів на підтвердження порядку обчислення гонорару, переліку повноважень адвоката, видів наданих послуг тощо.

Висновки суду відповідають вимогам закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 3, ч. 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Моторного (транспортного) страхового бюро України просив розподілити судові витрати у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

До відзиву додано додаткову угоду № 731 від 20 січня 2022 року до договору про надання послуг в сфері права № 4.1/12-10/2021 від 12 жовтня 2021 року.

Згідно п. 1 додаткової угоди, замовником передано, а виконавцем прийнято завдання на ведення від імені заявника наступних справ: 31/22, позивач: ОСОБА_1 , МТСБУ третя особа, вартість послуг 1 000 грн; 32/22, позивач: ОСОБА_1 , МТСБУ відповідач, вартість послуг 2 000 грн.

У заяві про ухвалення додаткового рішення представник Моторного (транспортного) страхового бюро України просив стягнути з ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 2 000 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Клієнт і адвокат мають право визначати у договорі розмір гонорару на власний розсуд, залежно від матеріальних можливостей одного та досвіду і кваліфікації іншого.

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

У порушення вимог частини 3 ст. 137 ЦПК України, представником відповідача не надано суду детального опису робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відсутність детального опису робіт позбавляє суд встановити співмірність розміру витрат із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт та обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви представника відповідача про ухвалення додаткового рішення у справі.

Доводи апеляційної скарги про те, що висновок суду першої інстанції про те, що відповідач зобов`язаний надати акт виконаних робіт є помилковим, колегія суддів відхиляє, оскільки цивільним процесуальним законодавством передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що у додатковій угоді визначено фіксований розмір гонорару, який не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого часу, колегія суддів оцінює критично, оскільки суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката. Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд повинен встановлювати співмірність понесених витрат, зокрема враховуючи складність справи та витрачений адвокатом час.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду від 18 липня 2022 року постановлена з додержанням норм процесуального права, відтак підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника Моторного (транспортного) страхового бюро України залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 18 липня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 21 листопада 2022 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.В. Кулікова

С.Г. Музичко