Ухвала

15 листопада 2022 року

м. Київ

справа № 461/3526/22

провадження № 61-10053ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Карпенко С. О.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про долучення копії його заяви до Європейського суду з прав людини до матеріалів справи за позовом ОСОБА_1 до Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Міністерства юстиції України, Вищої ради правосуддя, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Національного банку України, треті особи: Національне антикорупційне бюро України, Офіс Генерального прокурора, Головне управління Національної поліції у Львівській області, Державне бюро розслідувань, Господарський суд Львівської області, Пустомитівський районний суд Львівської області, Головне управління ДПС у Львівській області, Акціонерне товариство «Райффайзен Банк», Громадська організація «Асоціація суддів господарських судів України», про відшкодування шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Галицького районного суду міста Львова від 26 липня 2022 року та постанову Львівського апеляційного суду від 03 жовтня 2022 року,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив стягнути з Державного казначейства України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на свою користь 1 462 745 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Галицького районного суду міста Львова від 13 липня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху і надано позивачу десятиденний строк з дня отримання вказаної ухвали суду для усунення недоліків, а саме - позивачу необхідно було зазначити зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів, уточнити обставини, якими він обґрунтовує свої позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, та вказати, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, в чому конкретно полягає шкода і якими фактичними доказами підтверджується її наявність.

Ухвалою Галицького районного суду міста Львова від 26 липня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто особі, яка її подала, на підставі частини третьої статті 185 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у зв`язку з тим, що у встановлений судом строк позивач не усунув недоліків його позовної заяви.

Постановою Львівського апеляційного суду від 03 жовтня 2022 року (повний текст якої складено 05 жовтня 2022 року) апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Галицького районного суду міста Львова від 26 липня 2022 року - без змін.

12 жовтня 2022 року ОСОБА_1 подав засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на ухвалу Галицького районного суду міста Львова від 26 липня 2022 року та постанову Львівського апеляційного суду від 03 жовтня 2022 року, в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду та вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 жовтня 2022 року відкрито касаційне провадження в цій справі та витребувано її матеріали з Галицького районного суду міста Львова.

09 листопада 2022 року ОСОБА_1 подав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду заяву про долучення до матеріалів справи копії його заяви до Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2022 року.

Заява не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд касаційної інстанції при розгляді касаційних скарг діє в порядку та межах, визначених цивільним процесуальним законодавством України, його повноваження обмежені правилами Глави 2 Розділу V Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) «Касаційне провадження».

Європейський суд з прав людини вказує, що термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом». У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. Фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність (§ 23, 24 рішення Європейського суду з прав людини від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України», заяви № 29458/04 та № 29465/04).

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вирішення питання про долучення доказів до матеріалів справи правилами вищезазначеної Глави ЦПК України не передбачено та до компетенції Верховного Суду не відноситься. Суд касаційної інстанції не може досліджувати нові докази, які стосуються суті спору.

Тому в задоволенні заяви ОСОБА_1 необхідно відмовити.

Керуючись статтями 260, 400, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про долучення копії його заяви до Європейського суду з прав людини до матеріалів справи за позовом ОСОБА_1 до Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Міністерства юстиції України, Вищої ради правосуддя, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Національного банку України, треті особи: Національне антикорупційне бюро України, Офіс Генерального прокурора, Головне управління Національної поліції у Львівській області, Державне бюро розслідувань, Господарський суд Львівської області, Пустомитівський районний суд Львівської області, Головне управління ДПС у Львівській області, Акціонерне товариство «Райффайзен Банк», Громадська організація «Асоціація суддів господарських судів України», про відшкодування шкоди.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук

В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко