КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Провадження № 2/947/1556/22
УХВАЛА

24.11.2022 року

Київський районний суд м. Одеси в складі головуючого - судді Калініченко Л.В., розглянувши заяву судді Калініченко Л.В. про самовідвід, як головуючого по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

20.10.2021 року до Малиновського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу було розподілено судді Граніну В.Л.

Ухвалою судді Малиновського районного суду міста Одеси від 05.11.2021 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено дату, час і місце проведення підготовчого судового засідання.

Як вбачається, під час проведення підготовчого судового засідання, судом було з`ясовано, що відповідачка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що територіально відносно до Київського району міста Одеси, за наслідком чого 15.12.2021 року постановлено ухвалу, якою справу передано до Київського районного суду міста Одеси за територіальною юрисдикцією.

19.01.2022 року матеріали цивільної справи надійшли до Київського районного суду міста Одеси та у відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу було розподілено судді Калініченко Л.В.

Оглянувши матеріали справи, судом було встановлено, що позовна заява відповідає вимогам статті 175, 177 ЦПК України, за наслідком чого ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси Калініченко Л.В. від 20.01.2022 року вказану справу прийнято до свого провадження та продовжено розгляд цивільної справи в порядку загального позовного провадження, призначено дату, час і місце проведення підготовчого судового засідання.

28.12.2021 року до суду надійшла апеляційна скарга від відповідачки ОСОБА_2 на ухвалу Малиновського районного суду міста Одеси від 15.12.2021 року.

20.01.2022 року до Київського районного суду міста Одеси надійшов запит про витребування матеріалів цивільної справи №521/16704/21 до суду апеляційної інстанції, у зв`язку з чим 14.02.2022 року матеріали цивільної справи були скеровані до Одеського апеляційного суду.

Постановою Одеського апеляційного суду від 28.09.2022 року ухвалу Малиновського районного суду міста Одеси від 15.12.2021 року залишено без змін.

28.10.2022 року матеріали цивільної справи надійшли до Київського районного суду міста Одеси та 01.11.2022 року були передані головуючому судді Калініченко Л.В.

Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 01.11.2022 року призначено вказану справу до розгляду та призначено дату і час проведення підготовчого судового засідання.

16.11.2022 року до суду надійшла заява від ОСОБА_2 про відвід судді Калініченко Л.В., як головуючого в цій справі з підстав передбачених п.1,3 ч.1 ст.36 ЦПК України.

Так, відповідачка зазначає, що ОСОБА_3 , як чоловік сестри судді Калініченко Л.В. знайомий з ОСОБА_1 , вчиняв незаконні дії на думку заявниці. Зазначені обставини, як стверджує ОСОБА_2 ставлять під сумнів об`єктивність та неупередженість судді в цій справі, відсутність її заінтересованості у результатах розгляду цієї справи, за наслідком чого заявниця просить відвести суддю Калініченко Л.В. від розгляду цієї справи.

Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 17.11.2022 року визнано заяву ОСОБА_2 про відвід судді Калініченко Л.В., як головуючого по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - необґрунтованою. Заяву ОСОБА_2 про відвід судді Калініченко Л.В. передано до канцелярії Київського районного суду м. Одеси для визначення в порядку ч.1 ст. 33 ЦПК України судді, який буде вирішувати питання про відвід судді Калініченко Л.В.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судових справи між суддями, заяву ОСОБА_2 розподілено судді Васильків О.В.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси Васильків О.В. від 21.11.2022 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про відвід головуючого по цивільній справі №521/16704/21 - судді Калініченко Л.В. - відмовлено.

24.11.2022 року матеріали цивільної справи №521/16704/21 передані головуючому судді Калініченко Л.В. для продовження розгляду.

Оглянувши матеріали справи та заяву ОСОБА_2 , суддя Калініченко Л.В. дійшла до висновку про необхідність заявлення самовідводу по вказаній справі, у зв`язку з чим суд дійшов до наступного висновку.

Стаття 36 ЦПК України передбачені підстави для відводу (самовідводу) судді, відповідно до яких суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

У відповідності до статті 37 ЦПК України, яка регулює недопустимість повторної участі судді в розгляді справи, суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі.

Суддя, який брав участь у врегулюванні спору у справі за участю судді, не може брати участі в розгляді цієї справи по суті або перегляді будь-якого ухваленого в ній судового рішення.

Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у розгляді цієї самої справи в судах касаційної або першої інстанції, а також у новому розгляді справи після скасування ухвали чи рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя, який брав участь у перегляді справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі в розгляді цієї справи в суді першої чи апеляційної інстанції, а також у новому її розгляді після скасування ухвали чи рішення суду касаційної інстанції.

Суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасовано судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у цій справі.

Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з виключними обставинами у цій справі.

Згідно ч. 1 ст. 39 ЦПК України, з підстав, зазначених у статтях 36,37 і 38 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Відповідно до ст. 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Питання про самовідвід судді вирішується ухвалою суду, що розглядає справу.

Заявлення самовідводу - це заява судді про неможливість участі у розгляді справи у зв`язку з наявністю певних обставин, які виключають можливість його участі у судовому розгляді.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

В силу змісту ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненим законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

17.07.1997 року Україна ратифікувала зазначену Конвенцію і Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського суду з прав людини, які стосуються тлумачення та застосування норм Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод».

Щодо безсторонності суду при розгляді справ, Європейський суд з прав людини висуває дві вимоги: по-перше, бути суб`єктивно вільним від упередженості чи зацікавленості у результаті розгляду справи, по-друге, бути об`єктивно безстороннім тобто суд повинен гарантувати виключення будь-якого обґрунтованого сумніву стосовно його безсторонності. Щоб задовольнити ці вимоги, суд повинен відповідати суб`єктивному і об`єктивному тесту: безсторонність для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися суб`єктивним тестом, тобто на підставі особистого переконання окремого судді в даній справі, і за об`єктивним тестом, тобто з`ясування, чи має суддя гарантії, достатні для виключення будь- якого законного сумніву стосовно його безсторонності.

Як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини від 09.11.2006 року в справі Білуха проти України, наявність безсторонності визначається в тому числі і тим, чи забезпечує суд умови, за яких були б неможливі сумніви у його безсторонності.

У п.28 рішення ЄСПЛ у справі «Газета «Україна-центр» проти України» зазначено, що відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (див., серед іншого, рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria,) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 і 30, Series A, no. 255, і рішення «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000XII). Таким чином, у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

Інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи - це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес. Саме тому існують норми закону, які запобігають виникненню будь-яких підозр. Судді заборонено брати участь у розгляді справи за наявності будь-яких обставин, які викликають чи можуть викликати сумніви у його об`єктивності.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.06. у справі «Білуга проти України», від 28.10.98. у справі «Ветштайн проти Швейцарії» тощо) важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Виходячи з вищевикладеного, беручи до уваги ст. 61 Рекомендації CM/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки, яку схвалено Комітетом Міністрів Ради Європи 17.11.2010 року на 1098 засіданні заступників міністрів, приймаючи необґрунтовані нарікання ОСОБА_2 на необ`єктивність та упередженість головуючого судді в цій справі, однак враховуючи, що вони стосуються можливих відносин родичів судді з позивачем в цій справі - ОСОБА_1 , з метою ліквідування підозр у ОСОБА_2 стосовно необ`єктивності і упередженості судді під час розгляду цієї справи, запобіганню у подальшому безпідставних сумнівів і нарікань, суд вважає, що заяву про самовідвід головуючого - судді Калініченко Л.В. слід задовольнити, одночасно враховуючи, що такі дії відповідають меті дотриманню балансу інтересів між будь якими несприятливими наслідками для прав, свобод, та інтересів сторін і цілями, для досягнення яких буде спрямоване рішення по справі, а також забезпеченню вимог ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» на справедливий і публічний розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру сторін по справі.

Керуючись ст.ст. 36, 39-41 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву судді Київського районного суду міста Одеси Калініченко Л.В. про самовідвід - задовольнити.

Матеріали цивільної справи №521/16704/21 (провадження №2/947/1556/22) за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, передати до канцелярії Київського районного суду м. Одеси з метою здійснення повторного автоматичного розподілу справи між суддями та визначення головуючого судді у справі.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Калініченко Л. В.