Провадження №2/523/2243/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" листопада 2022 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м.Одеси в складі:

головуючої судді - Середи І.В.,

за участю секретаря - Щербан О.Д.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника третьої особи - Зубова С.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №9 в м.Одесі справу за позовом ОСОБА_2 до Одеської міської ради та Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, треті особи: Одеський ордена «Знак Пошани» завод продовольчого машинобудування - підприємство з колективною власністю завод «Продмаш», товариство з обмеженою відповідальністю «Темп плюс сервіс» товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕМП-ПЛЮС+», мале приватне підприємство «З.С.В.», про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Суворовської районної ради народних депутатів №234 від 19.04.1991 року «Про правову реєстрацію в ОМБТІ будинків заводу «Продмаш» ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася з позовом до Одеської міської ради (далі ОМР) та Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради (далі СРА ОМР), треті особи: Одеський ордена «Знак пошани» завод продовольчого машинобудування - підприємство з колективною власністю завод «Продмаш» (далі - завод), товариство з обмеженою відповідальністю «Темп плюс сервіс» (далі- ТОВ «Темп плюс сервіс»), товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕМП-ПЛЮС+» (далі -ТОВ «ТЕМП-ПЛЮС+»), мале приватне підприємство «З.С.В.» (далі МПП «З.С.В»)та просить визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Суворовської районної ради народних депутатів №234 від 19.04.1991 року «Про правову реєстрацію в ОМБТІ будинків заводу «Продмаш».

В обгрунтування своїх вимог позивачка вказала на те, що вона є власником квартири в будинку АДРЕСА_1 , яка попереднім власником була приватизована. Завод та ТОВ «Темп плюс сервіс» подали позовну заяву до Суворовського районного суду м.Одеси і просять відновити порушене право заводу скасувавши розпорядження органу приватизації . Підставою для реєстрації права власності за заводом на будинок є рішення виконавчого комітету Суворовської районної ради народних депутатів №234 від 19.04.1991 року яке було скасовано рішенням виконавчого комітету Суворовської районної Ради народних депутатів №49 від 22.01.1993 р. Про вказане рішення вона не знала . Не оскаржене рішення позивачем ставить під сумнів захист її власності, а саме квартири АДРЕСА_2 від незаконних посягань заводу та товариства шляхом подачі до неї позову на підставі рішення №234 про позбавлення права власності здобутої шляхом приватизації квартири. Рішення №234 суперечить Закону України «Про приватизацію державного майна» та може позбавити її права власності на приватизовану квартиру. Право власності зареєстровано за заводом на підставі скасованого рішення. У зв`язку з вказаним предметом спірних правовідносин є майнові права на нерухоме майно.

13.12.2021 р. до суду надійшов відзив відповідача СРА ОМР за змістом якого представник вказав на те, що СРА ОМР не вважає себе належним відповідачем, а позовні вимоги безпідставними та такими, що не грунтуються на нормах закону та не підлягають задоволенню. СРА ОМР не являється правонаступником виконавчого комітету Суворовської районної ради народних депутатів.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов та просив його задовольнити. Також зазначив, що заводом було порушено Декларацію про державний суверенітет України перерахувавши гроші за викуп майна заводу до бюджету СРСР, а не до УРСР. В подальшому виконавчий комітет Суворовської районної ради народних депутатів не перевіривши надходження коштів до бюджету УРСР помилково прийняв рішення №234 від 19.04.1991 р. Розуміючи , що рішення було прийнято з порушенням чинного законодавства скасував його. Хоч рішення і є скасованим, однак законність його прийняття не перевірена .

Представник третьої особи Зубов С.Г. заперечував проти задоволення позовної заяви оскільки вимоги є безпідставними. Також зазначив, що з приводу доводів позивачки вже прийнято рішення судами, вимоги пред`явлено до неналежної особи, тому позов не підлягає задоволенню.

Представники відповідачів ОМР, СРА ОМР, третіх осіб: заводу, ТОВ «ТЕМП-ПЛЮС+», МПП «З.С.В.» до суду не з`явилися, про причини неявки не повідомляли.

У відзиві представник СРА ОМР заявив клопотання про розгляд справи в його відсутності .

Представник третьої особи заводу звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи в його відсутності. В клопотанні про закриття провадження звертав увагу на те, що справа підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства. Ухвалою суду дане клопотання залишено без задоволення.

Заслухавши учасників справи, дослідивши надані докази, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 , станом на 1987 рік, перебував у державній власності та знаходився в оперативному управлінні заводу «Продмаш».

27 липня 1990 року завод «Продмаш» придбав у власність зазначений житловий будинок.

Рішенням виконавчого комітету Суворовської районної ради народних депутатів №234 від 19.04.1991 року «Про правову реєстрацію в ОМБТІ будинків заводу «Продмаш» було вирішено зареєструвати в ОМБТІ будинки: проспект Добровольського, 41, 43, 45, 47, 49; АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 ; АДРЕСА_8 ; АДРЕСА_9 ; АДРЕСА_10 ; АДРЕСА_11 , АДРЕСА_11 ; АДРЕСА_12 .

Рішенням виконавчого комітету Суворовської районної ради народних депутатів № 49 від 22 січня 1993 року після розгляду матеріалів, наданих СПТУ-8, та на підставі постанови Одеського обласного арбітражного суду № 5/363 від 15 жовтня 1992 року, постанови Ради Міністрів УРСР від 26 травня 1965 року № 396, доручення Кабінету Міністрів України від 29 травня 1992 року № 7935/33, рішення Виконавчого комітету Суворовської районної ради народних депутатів № 234 від 19 квітня 1991 року скасовано повністю, вирішено вважати гуртожиток на АДРЕСА_11 власністю СПТУ-8 та зареєструвати в Одеському міському бюро технічної інвентаризації .

26.02.2003р. Одеським міським бюро технічної інвентаризації і реєстрації об`єктів нерухомості було видано дублікат реєстраційного посвідчення, яким було посвідчено, що домоволодіння АДРЕСА_1 в цілому зареєстроване за заводом «Продмаш» на підставі рішення виконкому Суворовської райради №234 від 19.04.1991р. і зареєстровано в реєстраційній книзі №1655-стор. 58-кн.12 м/с.

Вказані обставини вже були встановлені судами у справах №523/15572/16-ц та №523/16978/19 і не підлягають доказуванню в силу норми ч.4 ст.82 ЦПК України.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 05.03.2020 р. та 01.12.2020р. будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 1940,0кв.м. в цілому зареєстрований за заводом «Продмаш» на підставі рішення №234 від 19.04.1991р. виконавчого комітету Суворовської райради народних депутатів м. Одеси.

Також судом встановлено, що на підставі договору дарування від 31.07.2013 р., укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Калашник О.В. реєстр №800 , позивачка є власником 536/1000 частин квартири АДРЕСА_13 .

Згідно із змістом вказаного договору попередній власник ОСОБА_3 стала власником даної частки на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Восьмої одеської державної нотаріальної контори, 27.11.2007 р. за реєстровим №3-3424.

Згідно з листом КП «Міське агентство з приватизації житла» від 03.05.2018 р. та доданих до нього документів, а саме заяв ОСОБА_4 05.07.1994 р. зверталася з проханням оформлення передачі у приватну власність квартиру АДРЕСА_2 (536/1000 частин).

Судовими рішеннями у справі № 916/1107/19 за позовом заводу «Продмаш» до Одеської міської ради, Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання незаконним та скасування пункту 1 рішення виконавчого комітету Суворовської районної ради народних депутатів № 49 від 22 січня 1993 року «Про скасування рішення виконкому № 234 від 19 квітня 1991 року «Про правову реєстрацію в ОМБТІ будинків заводу «Продмаш» і перереєстрації будівлі за СПТУ-8» в частині скасування права власності на об`єкти нерухомого майна за адресами: проспект Добровольського, 41, 43, АДРЕСА_14 , АДРЕСА_15 , АДРЕСА_16 ; АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 ; АДРЕСА_8 ; АДРЕСА_9 ; АДРЕСА_10 ; АДРЕСА_11 , АДРЕСА_11 ; АДРЕСА_12 , які є преюдиційними, встановлено, що зазначеним рішенням 1993 року виконком безпідставно скасував рішення виконкому № 234 від 19 квітня 1991 року у повному обсязі, незважаючи на те, що постановою Одеського обласного арбітражного суду № 5/363 від 15 жовтня 1992 року, на яке виконком посилався як на підставу скасування, було вирішено питання лише щодо будівлі за адресою: АДРЕСА_17 ).

Встановлено, що порушення права заводу відбулося з моменту прийняття спірного рішення від 22 січня 1993 року особою, яка заводу була відома, позивач не заперечував факт обізнаності з існуванням оскарженого рішення, та не довів, що не міг бути обізнаний про вказане порушення.

Суди, проаналізувавши у вказаній справі чинне на момент ухвалення оскарженого рішення виконавчого комітету Суворовської районної Ради народних депутатів № 49 22 січня 1993 року законодавство, а саме статтю 19 Закону України «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», згідно з якою виключно на пленарних засіданнях Ради народних депутатів вирішується, зокрема, питання (п.12): скасування розпоряджень голови Ради, рішень та розпоряджень виконавчого комітету, за винятком рішень і розпоряджень з питань, віднесених до повноважень виконавчого комітету щодо здійснення державних функцій, вирішили, що рішення виконавчого комітету районної ради народних депутатів могли бути скасовані виключно шляхом прийняття рішення на пленарних засіданнях Ради народних депутатів, з урахуванням передбачених законом виключень щодо цих правил. Отже, у виконкому Суворовської районної Ради народних депутатів не було повноважень скасовувати своє рішення, відтак оскаржене рішення про скасування свого рішення № 234 від 19 квітня 1991 року «Про правову реєстрацію в ОМБТІ будинків заводу «Продмаш»» не відповідає вимогам законодавства.

На цій підставі рішенням Господарського суду Одеської області від 27 листопада 2019 року, залишеними без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 27 травня 2020 року та постановою Верховного Суду від 04 листопада 2020 року, заводу «Продмаш» відмовлено у задоволенні заявлених позовних вимог (справа № 916/1107/19).

Рішення мотивовані тим, що виконавчий комітет районної ради порушив права позивача, заводу, проте оскільки позивачем було пропущено строк позовної давності, про застосування наслідків якого відповідачами були подані заяви, суди відмовили в позові з цих підстав.

За частиною першою статті 16 ЦК України, частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з нормами ст.46 ЦПК України здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи.

Відповідно до вимог ч.2 ст.48 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Статтею 175 ЦПК України встановлено, що, викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

За вимогами ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 лютого 2022 року у справі № 464/6314/17 (провадження № 61-13581св21), з посиланням на постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 вересня 2021 року в справа № 344/17464/15-ц (провадження № 61-11184св20) зазначено, що «відповідно до частин першої - четвертої статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року в справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Виходячи з наведеного, якщо позивач не заявляє клопотання про залучення інших співвідповідачів у справах, в яких наявна обов`язкова співучасть, тобто коли неможливо вирішити питання про обов`язки відповідача, одночасно не вирішивши питання про обов`язки особи, не залученої до участі у справі в якості співвідповідача, суд відмовляє у задоволенні позову (постанова Верховного Суду від 26 січня 2022 року в справі № 457/726/17 (провадження № 61-43201св18).

Визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 квітня 2022 року у справі № 204/6604/19 (провадження №61-7599св21) зазначено, що звертаючись до суду з позовними вимогами про скасування рішення державного реєстратора, позивач співвідповідачем у справі визначив, зокрема, державного реєстратора та КП «Криничанське БТІ». Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача…У постанові Великої Палати Верховного Суду 01 квітня 2020 року в справі № 520/13067/17 (провадження № 14-397цс19) зроблено висновок, що «позовна вимога про визнання незаконною та скасування державної реєстрації права власності на квартиру не може бути звернена до приватного нотаріуса, яку позивачка визначила співвідповідачем. Державний реєстратор, зокрема і приватний нотаріус, зобов`язаний виконати рішення суду щодо скасування державної реєстрації речового права або його обтяження незалежно від того, чи був цей реєстратор залучений до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, чи не був залучений. Встановивши, що позов заявлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 зазначено про те, що спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є цивільно-правовим. А тому вирішення таких спорів здійснюється за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін. Належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано. У справі, що переглядається, зміст і характер відносин між учасниками справи, встановлені судом першої інстанцій обставини справи, підтверджують, що спір виник між позивачем та ТОВ «ФК «Вектор плюс». Тому державний реєстратор та КП «Криничанське БТІ» є неналежними відповідачами, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог, пред`явлених до державного реєстратора та КП «Криничанське БТІ» необхідно відмовити із цієї підстави».

Вказані висновки були зазначені у постанові Верховного Суду у справі №523/16978/19.

Як судом з`ясовано, що позивачка просить скасувати рішення виконавчого комітету Суворовської районної ради народних депутатів №234 від 19.04.1991 року «Про правову реєстрацію в ОМБТІ будинків заводу «Продмаш» через наявність рішення виконавчого комітету Суворовської районної Ради народних депутатів № 49 від 22 січня 1993 року. Однак, оскільки рішення №49 стосувалося лише гуртожитку на АДРЕСА_11 , який і було зареєстровано за СПТУ-8 на праві власності, то в частині інших будівель в тому числі і по будинку АДРЕСА_12 скасування не було. Більше того, судом у справі встановлено рішення виконавчого комітету Суворовської районної Ради народних депутатів № 49 від 22 січня 1993 року не відповідає вимогам законодавства (справа № 916/1107/19).

В провадженні Суворовського районного суду м.Одеси знаходиться справа №523/3720/20 за позовом Одеського ордену "Знак Пошани" завод Продовольчого машинобудування Підприємство з колетивною власністю Завод "Продмаш", Товариства з обмеженою відповідальністю "Темп плюс Сервіс" до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Департаменту міського господарства Одеської міського ради, Комунального підприємства "Міське агенство з приватизації житла", ОСОБА_5 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_6 про скасування розпорядження та визнання права власності.

Судом встановлено, що між ОСОБА_2 та заводом виник спір з приводу права власності.

Суд звертає увагу на те, що позивачка заявляючи вказаний позов відповідачами в даній справі визначає саме Суворовську районну адміністрацію Одеської міської ради та Одеську міську раду, а треті особи: Одеський ордена «Знак пошани» завод продовольчого машинобудування - підприємство з колективною власністю завод «Продмаш», товариство з обмеженою відповідальністю «Темп плюс сервіс» товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕМП-ПЛЮС+», мале приватне підприємство «З.С.В.».

Отже, встановивши вказані обставини, оцінивши надані докази в сукупності суд дійшов висновку, що склад відповідачів є неналежним, тому позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12,13, 76-81,89, 258-259, 263-265, 273,354,355 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_2 в задоволенні позову до Одеської міської ради та Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, треті особи: Одеський ордена «Знак пошани» завод продовольчого машинобудування - підприємство з колективною власністю завод «Продмаш», товариство з обмеженою відповідальністю «Темп плюс сервіс» товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕМП-ПЛЮС+», мале приватне підприємство «З.С.В.», про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Суворовської районної ради народних депутатів №234 від 19.04.1991 року «Про правову реєстрацію в ОМБТІ будинків заводу «Продмаш»

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено 18.11.2022 р.

Суддя