Справа № 132/42/22
Провадження № 22-ц/801/1979/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ставнійчук С. В.
Доповідач:Шемета Т. М.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2022 рокуСправа № 132/42/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої судді Шемети Т. М. (суддя доповідач),
суддів Берегового О. Ю., Сала Т. Б.,
секретар судового засідання Михайленко А. В.,
учасники справи:
відповідач (особа, яка подала апеляційну скаргу) Державне підприємство «Дослідне господарство «Артеміда» Інституту картоплярства Національної академії аграрних наук України,
позивач ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 цивільну справу за апеляційною скаргою Державного підприємства «Дослідне господарство «Артеміда» Інституту картоплярства Національної академії аграрних наук України, на рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 12 липня 2022 року, постановлене у складі судді Ставнійчук С. В. в місті Калинівка, повний текст рішення складено 22 липня 2022 року,

в с т а н о в и в:
У січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Калинівського районного суду Вінницької області із позовом до Державного підприємства «Дослідне господарство «Артеміда» Інституту картоплярства Національної академії аграрних наук України» (надалі ДП "ДГ "Артеміда" ІК НААН") про стягнення компенсації та зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що починаючи з травня 2017 року ОСОБА_1 є найманим працівником на ДП "ДГ "Артеміда" ІК НААН". З 29 листопада 2019 року і по теперішній час позивач перебуває на військові службі за контрактом. Всупереч вимог КЗпП України відповідач не виплачує ОСОБА_1 середній заробіток, який зберігається за ним на час проходження військової служби, у зв`язку із чим з 29 листопада 2019 року по 27 грудня 2021 року утворилася заборгованість у розмірі 361 740,75 грн. з розрахунку 689,03 грн. середньоденного заробітку за 525 робочих днів у зазначеному періоді. Такими діями роботодавця позивачу було заподіяно моральну шкоду, яка виразилася у моральних стражданнях, перебування в постійному напруженні та стресі, в той час, коли він зі зброєю в руках захищає суверенітет та мирне життя держави та українського народу.
Тому ОСОБА_1 просив суд зобов`язати ДП "ДГ "Артеміда" ІК НААН" відповідно до ч. 3 ст. 119 КЗпП України здійснювати нарахування та виплату йому середнього заробітку протягом строку його служби за контрактом під час дії особливого періоду, починаючи з 29 листопада 2019 року до дня закінчення контракту або до дня його фактичного звільнення з військової служби, стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за період з 29 листопада 2019 року по 27 грудня 2021 року включно в розмірі 361 740,75 грн., 20 000 грн. моральної шкоди та понесені судові витрати.
Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області позов ОСОБА_1 задоволено частково: стягнуто з ДП "ДГ "Артеміда" ІК НААН" на користь ОСОБА_1 за період з 29 листопада 2019 року по 27 грудня 2021 року включно 341 714, 19 грн. середнього заробітку за час проходження військової служби за контрактом, яка визначена без відрахування установлених законом податків та інших обов`язкових платежів; стягнуто з ДП "ДГ "Артеміда" ІК НААН" на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 2 000 грн; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з відповідача в дохід держави 3 437,14 грн. судового збору.
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем невірно пораховано кількість робочих днів, за які слід стягнути заробітну плати, а тому стягненню підлягає середній заробіток за 519 робочих днів у розмірі 341 714, 19 грн. Суд зменшив розмір моральної шкоди до 2 000 грн., оскільки на його думку, заявлена сума у 20 000 грн. є завищеною та не в повній мірі відповідає характеру та обсягу моральних страждань позивача.
Відмову у задоволенні вимоги позивача у частині зобов`язання відповідача нараховувати та виплачувати середній заробіток до дня закінчення контракту або дня фактичного звільнення з військової служби суд мотивував тим, що така вимога фактично заявлена на майбутнє та не підлягає задоволенню, оскільки суд у рішенні не може прогнозувати можливі порушення прав позивача з боку відповідача у майбутньому та не може зобов`язати відповідача вчиняти дії на майбутнє.
З таким рішенням частково не погодився відповідач ДП "ДГ "Артеміда" ІК НААН" та подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати його в частині задоволення вимог про стягнення на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в сумі 2 000 грн. та прийняти в цій частині нове рішення, яким в позові відмовити. В обґрунтування доводів скарги ДП "ДГ "Артеміда" ІК НААН" зазначає, що позивачем не було підтверджено наявності шкоди та того, що стан його здоров`я та наявність стресу є причиною дій відповідача, а сам факт порушення його прав не може слугувати підставою для стягнення моральної шкоди. До того ж ОСОБА_1 , достеменно знаючи, що з 29 листопада 2019 року вже не буде працювати на ДП "ДГ "Артеміда" ІК НААН", копію припису про виклик до Військового комісаріату Вінницької області від 25 листопада 2019 року він надав відповідачу лише 20 квітня 2020 року, про що свідчить відповідна відмітка.
Від представника ОСОБА_1 адвоката Катрича П. С. надійшов відзив, у якому той зазначив, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення, а апеляційна скарга є безпідставною, тому просив залишити її без задоволення, а рішення без змін. Також заявив, що позивач очікує понести витрати на правничу допомогу у зв`язку із розглядом апеляційної скарги, розрахунок яких буде надано додатково.
29 листопада 2022 року на адресу суду надійшло клопотання адвоката Катрича П. С. про стягнення з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати на правничу допомогу у розмірі 1 500 грн.
Учасники у судове засідання до Вінницького апеляційного суду не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону.

По справі встановлено такі обставини:

Копією трудової книжки ОСОБА_1 підтверджується, що він перебуває у трудових відносинах з ДГ «Артеміда «ІК НААН» з 25 травня 2017 року по теперішній час (а. с. 65).

29 листопада 2019 року ОСОБА_1 уклав контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України на один рік (а. с. 4-5).

27 листопада 2020 року ОСОБА_1 уклав контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України на один рік (а. с. 6-7).

03 листопада 2021 року позивач уклав контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України на три роки (а. с. 8-9).

Відповідно до листа Управління Держпраці у Вінницькій області від 03 липня 2020 року№ 2669/04-04 інспекційним відвідуванням ДГ «Артеміда «ІК НААН» встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до відомостей про нарахування та виплату заробітної плати 12-15 листопада 2019 року виплачено заробітну плату в сумі 9700 грн, та 06 березня 2020 року компенсацію за невикористані відпустки за період 2018-2019 роки в сумі 15 195, 28 грн. Водночас встановлено порушення вимог ч. ч. 2, 3 ст. 119 КЗпП України: як працівнику прийнятому на військову службу за контрактом під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення, зберігається середній заробіток у господарстві на час призову, про що керівнику підприємства внесений припис (а. с. 12).

Згідно з довідкою ДГ «Артеміда «ІК НААН» від 14 червня 2022 року № 65 розмір заробітної плати ОСОБА_1 за вересень 2019 року становив 13 223,77 грн, за жовтень 2019 року 16 404, 63 грн. Кількість фактично відпрацьованих робочих днів згідно табеля (табелі вилучені на підставі ухвали слідчого судді про обшук) за вересень 2019 року 21 робочий день, за жовтень 2019 року 24 робочі дні (а. с. 45).

Згідно із розрахунковим листом у жовтні 2019 року ОСОБА_1 відпрацював 24 дні, нараховано заробітна плата в сумі 16 404,63 грн. (а. с. 46).

Відповідно до розрахункового листка за лютий 2020 року ОСОБА_1 нараховано компенсацію за невикористану відпустку в сумі 19 063, 68 грн за грудень 2019 року (а. с. 67).

Між сторонами виник спір з приводу стягнення середнього заробітку за час проходження військової служби за контрактом та моральної шкоди.

Рішення оскаржується лише в частині стягнення моральної шкоди, тому апеляційний суд дає оцінку рішенню суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та зазначає мотиви, з яких виходить та застосовані норми права в частині стягнення моральної шкоди.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).

У пункті 9 частини другої статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної шкоди.

Статтею 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частин другої-п`ятої цієї статті моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Порядок відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин регулюється статтею 237-1 КЗпП України, якою передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Зазначена норма права містить перелік юридичних фактів, що є підставою виникнення правовідносин щодо відшкодування власником або уповноваженим ним органом завданої працівнику моральної шкоди.

Верховний Суд у постанові від 19 грудня 2018 року в справі № 640/14909/16-ц зазначив, що підставою для відшкодування моральної шкоди згідно із статтею 237-1 КЗпП України є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб.

У постанові від 05 червня 2020 року у справі №711/2765/16-ц, на яку вірно послався у своєму рішенні суд першої інстанції, Верховний суд вказав, що захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права, так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди, обирається потерпілою особою з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин.

КЗпП України не містить будь-яких обмежень чи винятків для компенсації моральної шкоди в разі порушення трудових прав працівників, а статтею 237-1 цього Кодексу передбачено право працівника на відшкодування моральної шкоди у обраний ним спосіб, зокрема, повернення потерпілій особі вартісного (грошового) еквівалента завданої моральної шкоди, а тому розмір такого відшкодування суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, їх тривалості, тяжкості вимушених змін у житті та з урахуванням інших обставин справи.

Судом першої інстанції встановлено та не оспорюється, що відповідач ДП ДГ «Артеміда «ІК НААН» порушив трудові права ОСОБА_1 : не нараховував та не виплачував йому середній заробіток за час проходження ним військової служби за контрактом, гарантований йому ст. 119 КЗпП, за період з 29 листопада 2019 року по 27 грудня 2021 року включно.
За таких обставин колегія суддів погоджується із висновком районного суду, що такими противоправними діями ДП ДГ «Артеміда «ІК НААНУ» позивачу було завдано моральних страждань, які полягають у тому, що він зазнав переживань коли дізнався про те, що йому не виплачувався середній заробіток, на який він мав гарантоване законом право, втратив душевний спокій, що також вимагало від позивача додаткових зусиль для організації свого життя, а тому суд першої інстанції обґрунтовано стягнув на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, розмір якої вірно визначено з урахуванням характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, та характеру немайнових втрат.
Відтак доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, тому апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення суду без змін (п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України) як такого що постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 375 ЦПК України).

Вирішуючи питання судових витрат відповідно статті 141 ЦПК України, з урахуванням того, що апеляційна скарга ДП ДГ «Артеміда «ІК НААНУ» не підлягає задоволенню, понесені ним судові витрати за подання апеляційної скарги слід залишити за ним, а також стягнути на користь позивача ОСОБА_1 понесені ним у суді апеляційної інстанції судові витрати на правничу допомогу у розмірі 1 500 грн., які підтверджуються актом здачі-прийому правничої допомоги від 16 листопада 2022 року до договору від 05 квітня 2021 року №05/04 (а. с. 141) та квитанцією до прибуткового касового ордеру №16/11 від 16 листопада 2022 року (а. с. 142).

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381- 384, 389, 390 ЦПК України, суд, -

постановив:
Апеляційну скаргу Державного підприємства «Дослідне господарство «Артеміда» Інституту картоплярства Національної академії аграрних наук Українизалишити без задоволення.

Рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 12 липня 2022 року залишити без змін.

Судові витрати, понесені Державним підприємством «Дослідне господарство «Артеміда» Інституту картоплярства Національної академії аграрних наук України, залишити ним.
Стягнути з Державного підприємства «Дослідне господарство «Артеміда» Інституту картоплярства Національної академії аграрних наук України на користь ОСОБА_1 1 500 (одну тисячу п`ятсот) грн. судових витрат, понесених ним в ході апеляційного розгляду.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).
Відповідач: Дослідне господарство "Артеміда "Інститут картоплярства Національної академії аграрних наук України", місцезнаходження пл. Шкільна, 7 м. Калинівка Вінницька область ).

Головуюча Т. М. Шемета

Судді О. Ю. Береговий

Т. Б. Сало