КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 133/3608/20

15.11.22 Провадження № 2/133/551/22

Козятинський міськрайонний суд Вінницької області

в складі судді Пєтухової Н.О.,

за участю секретаря судового засідання Гаврилюк О.Г.,

розглянувши справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая Олега Станіславовича, приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турського Олександра Віталійовича про визнання виконавчого напису таким, який не підлягає виконанню,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою, в якій просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 49254, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем про стягнення з нього на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» заборгованості у розмірі 10885,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис № 49254 про стягнення з нього, як з боржника, на користь ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» заборгованості в розмірі 10885,00 грн. Будь-яких вимог до нього про сплату кредиту відповідач не пред`являв та не направляв.

Вважає, що виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки вчинений з порушенням законодавства.

Так, позивач зазначає, що основними умовами вчинення нотаріусом виконавчого напису є подання документів, які встановлюють заборгованість боржника перед кредитором, підтверджують безспірність вимоги та подачі вимоги в межах строку позовної давності у три роки. Вказує, що оспорюваний виконавчий напис вчинений нотаріусом із порушенням обов`язкової умови, встановленої ст. 88 Закону України «Про нотаріат», а саме: нотаріусом не встановлено безспірність вимоги. Вважає, що оскаржуваний виконавчий напис, вчинений нотаріусом на підставі вимоги, яка не є безспірною та лише з формалізованим підходом до визначеної законом процедури і перевірки поданих стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, а тому є підстави для визнання його таким, що не підлягає виконанню.

Посилаючись на те, що виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки вчинений з порушенням законодавства, а саме - відсутня безспірність заборгованості, ненаправлення на його адресу вимоги про виконання зобов`язання, порушення нотаріусом вимоги щодо неможливості вчинення виконавчих написів про стягнення заборгованості на непосвідчених нотаріально кредитних договорів, просив позов задовольнити.

Разом з позовною заявою позивач ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову.

Ухвалою Козятинського міськрайонного суду від 24.12.2020 заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено.

28.12.2022 ухвалою суду позовну заяву залишено без руху.

14.01.2021 на адресу суду від представника позивача ОСОБА_2 надійшла заява про усунення недоліків позову.

18.01.2021 ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області провадження у даній справі було відкрито та справу призначено за правилами спрощеного провадження з викликом сторін.

У судове засідання представник позивача ОСОБА_2 та позивач ОСОБА_1 не з`явились, хоча повідомлялись засобами електронного зв`язку (довідки про доставку електронних листів містяться в матеріалах справи). Від представника позивача - адвоката Гуменюка О.В. 14.11.2022 на адресу суду надійшла заява, в якій він просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача - ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся про розгляд справи засобами електронного зв`язку (довідка про доставку електронного листа міститься в матеріалах справи). Також неодноразово на його адресу направлялись судові повістки, які були вручені, про що свідчать розписки про отримання судових повісток 19.03.2021, 05.07.2021,17.08.2021, що містяться в матеріалах справи.

Третя особа - приватний виконавець Турський О.В. також не з`явився в судове засідання, хоча повідомлявся засобами електронного зв`язку (довідка про доставку електронного листа міститься в матеріалах справи). Однак в матеріалах справи міститься заява від 17.05.2021, у якій він просить розглядати справу без його присутності, у вирішенні справи поклався на розсуд суду.

Третя особа, приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. в судове засідання не з`явився, повідомлявся засобами електронного зв`язку (довідка про доставку електронного листа міститься в матеріалах справи), та шляхом розміщення оголошення про виклик у судове засідання на офіційному веб-сайті суду. Також у справі міститься лист-відповідь приватного нотаріуса Горая О.С. та лист Міністерства юстиції України, за змістом яких анульовано свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю Горая О.С..

Запитувані судом відомості у відповідача та приватного нотаріуса суду надані не були.

На підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін за наявними у суду матеріалами.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи та долучені докази, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

За загальним правилом статей 15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що 25 вересня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. було вчинено виконавчий напис № 49254 про звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» заборгованості у розмірі 10885,00 грн.

05 жовтня 2020 року ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та гарантія" направила приватному виконавцю виконавчого округу Вінницької області Турському О.В. заяву про примусове виконання рішення. У додатку до такої заяви вказаного про виконавчий напис нотаріуса та копію довіреності представника стягувача.

10 грудня 2020 року приватним виконавцем прийнята постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 63893857.

Позивач просив визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню посилаючись на те, що договір не посвідчений нотаріально.

Суд зазначає, що в матеріалах справи не міститься документів, на підставі яких вчинявся виконавчий напис № 49254. Суд неодноразово витребовував у ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» та приватного нотаріуса завірені копії документів, однак вказані особи не надали зазначені в ухвалі від 11.02.2022 докази, хоча матеріали справи свідчать про отримання такої. Отже суд не має змоги дослідити обставини щодо того, чи був договір, на підставі якого винесено виконавчий напис, посвідчений нотаріально.

Проте позивач також посилався на те, що борг перед відповідачем не є безспірним.

Щодо безспірності заборгованості суд зазначає таке.

Відповідно до ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржується до суду.

Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Процедура вчинення нотаріусами виконавчих написів визначена у Главі 14 Закону «Про нотаріат» та Главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року.

Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі ст. 88 Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Таким же чином врегульовано дане питання і Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.

Згідно зі ст. 89 Закону, у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання.

Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса.

Аналогічна інформація викладена і в підпунктах 2.1, 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Відповідно до п. 1 даного Переліку, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів.

При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в справі № 750/1627/18/ провадження № 61-43895 св 18/ від 06 червня 2019 року, яка, з точки зору ч. 4 ст. 263 ЦПК України, має враховуватися судом, при здійсненні своєї діяльності нотаріус не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше.

Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

При цьому, з точки зору ст. 88 Закону України «Про нотаріат», безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Така правова позиція висловлена у численних постановах Верховного Суду, а саме: від 23 січня 2018 року по справі № 310/9293/15, № 369/6415/17 від 26 лютого 2020 року та інших, які мають враховуватися судом у порядку виконання судом вимог ч.4 ст.263 ЦПК України.

При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Суд при цьому має перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

В той же час законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року по справі № 6-887цс17.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Суд звертає увагу, що позивач заперечував безспірність заборгованості перед ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія».

В той же час, слід зазначити, що матеріали справи не містять документів, на підставі яких було вчинено оспорюваний виконавчий напис. Також в матеріалах не міститься розрахунку заборгованості. Відповідачем не надано суду жодних документів, які б підтвердили факт подання таких документів нотаріусу, та наявність самого кредитного договору.

Суд звертає увагу, що з матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису нотаріус отримав від відвовідача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), у зв`язку з чим, у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості та суми відсотків, зазначені у написі, є безспірними.

Крім того, не доведено, що позивач отримував вимогу про можливе стягнення заборгованості за кредитним договором, шляхом вчинення виконавчого напису, або письмової вимоги про усунення порушень, а отже - він був позбавлений можливості надати будь-які пояснення чи аргументи на предмет наявності ознак безспірності заборгованості, яку визначено до стягнення у оскаржуваному виконавчому написі нотаріуса.

Таким чином, представлену нотаріусу заборгованість не можна вважати безспірною.

Вказані обставини вказують на обгрунтованість позову, та наявність підстав визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Враховуючи висновки суду про задоволення позову, судові витрати у виді судового збору відповідно до положень ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст.15,16, 18 ЦК України, ст.ст. 1, 87, 88, 89 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року, ст. ст. 2, 4, 5, 11, 12, 13, 76 - 82, 109, 110, 141, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая Олега Станіславовича, приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турського Олександра Віталійовича про визнання виконавчого напису таким, який не підлягає виконанню, задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 49254, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» заборгованості у розмірі 10885 (десять тисяч вісімсот вісімдесят п`ять) гривень 00 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1261 (одна тисяча двісті шістдесят одна) гривень 20 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Наталя ПЄТУХОВА

Дата документу 15.11.22