Провадження № 2/127/3213/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

17 листопада 2022 рокум. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Шаміної Ю.А.,

при секретарі судового засідання Петуховій Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Бездітну Т.В. звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини. Свій позов мотивувала тим, що сторони з 15.12.2009 перебували у зареєстрованому шлюбі, у якому народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 18.06.2012 по справі №206/2628/2012 шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу та до теперішнього часу дитина ОСОБА_3 проживає разом із матір`ю, повністю знаходиться на її утриманні та вихованні. Спочатку відповідач намагався приймати участь у вихованні дитини, однак в подальшому припинив цікавитися дитиною та приймати участь в її утриманні. У липні 2018 року позивач ОСОБА_1 попередньо зверталась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини, однак у зв`язку відсутністю грошей для перекладу необхідних документів та для отримання правової допомоги, вирішила звернутись до суду з таким позовом в подальшому, коли покращиться її матеріальний стан. Відповідач проживає окремо, добровільно надавати кошти на утримання дитини відмовляється, хоча має таку можливість. За таких обставин позивач просила щомісячно стягувати на її користь з відповідача кошти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у сумі 6000,00 грн, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, а також просила стягнути з відповідача на її користь кошти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у сумі 210 000,00 грн за минулі року (з липня 2018 року) до пред`явлення позову; стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 06.09.2021 прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 14.02.2022 провадження у даній справі було зупинено у зв`язку з виконанням судового доручення від іноземного компетентного органу іноземної держави.

28.09.2022 ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області провадження у справі поновлено, призначено справу до розгляду.

У судове засідання позивачка та її представник не з`явилися. Натомість представник позивача адвокат Бездітна Т.В., яка діє на підставі ордера серії АВ №173686 на надання правової допомоги від 26.07.2021, 06.10.2022 подала до суду клопотання (вх. №63508) згідно якого просила розгляд справи провести за відсутності позивача та її представника, позовну заяву просила задовольнити у повному обсязі, стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати, проти прийняття заочного рішення не заперечувала.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлялася шляхом розміщення на веб-сайті Судової влади України відповідного оголошення, про причини неявки суд не повідомив, відзиву не надав, а тому суд ухвалив (без винесення окремого процесуального документа) провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, оскільки позивачка не заперечувала проти такого порядку розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 з 15.12.2009 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 18.06.2012 по справі №206/2628/2012 розірвано, після розірвання шлюбу позивачу залишено те ж прізвище, яке вона змінила під час державної реєстрації шлюбу - ОСОБА_5 (ас. 5).

У шлюбі в сторін народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого 22.02.2010 Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області (а.с. 6).

06 листопада 2012 року ОСОБА_4 зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 , у зв`язку з чим змінила прізвище « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_7 », про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_2 виданого 06.11.2012 Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області (а.с. 8).

Дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом із матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою №230/186 від 30.04.2021, виданою Квартальним комітетом «Хутір Шевченка» (а.с. 10).

Відповідач мешкає окремо, доказів про те, що відповідач утримує дитину матеріали справи не містять.

Між сторонами виникли правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині обов`язку батьків утримувати дітей і його виконання.

Згідно положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини», в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

Відповідно до ч.2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно з ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

За змістом ч. 1 ст. 184 СК України лише за заявою стягувача суд визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня становить 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні.

Дитині ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на день ухвалення рішення суду виповнилося 12 років.

Судом установлено не виконання відповідачем своїх обов`язків по утриманню дітей, а тому право позивача є порушене, яке підлягає захисту шляхом стягнення з відповідача коштів на утримання дітей (аліментів).

Суд звертає увагу, що відповідач доказів виконання своїх обов`язків по утриманню дитини не надав, а тому суд дійшов висновку про їх не виконання та порушення відповідного права особи, яке підлягає захисту шляхом стягнення з відповідача коштів на утримання дитини (аліментів).

Визначаючись щодо способу стягнення аліментів, суд враховує, що відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Враховуючи, що визначення способу стягнення аліментів є правом позивача, а остання, звертаючись до суду, просить визначити розмір аліментів в твердій сумі суд дійшов висновку про визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі.

Визначаючись щодо їх розміру, суд враховує обов`язок обох батьків утримувати дитину до її повноліття, розмір гарантованого законодавством України прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, те, що відповідач здорова, працездатна особа та має можливість надавати певну матеріальну допомогу, а дитина потребує такої допомоги. Суд бере до уваги, що відповідач доказів надання допомоги, відомостей про незадовільний стан здоров`я чи неможливості надання такої допомоги не надав. З огляду на викладене, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, взаємний обов`язок батьків по її утриманню, встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, вважає розумним та справедливим стягнення аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі, яка підлягає індексації відповідно до закону, на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 3500,00 грн щомісячно.

Позивач, звертаючись до суду з позовом та ставлячи вимогу про стягнення аліментів в розмірі 6000,00 грн на утримання дитини (більше розміру прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на момент звернення), будь-яких доказів щодо достатності доходу (заробітку) відповідача (платника аліментів) для визначення аліментів в такому розмірі суду не надала, а тому позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При визначені розміру аліментів судом враховані всі повідомлені сторонами обставини, передбачені ст. 182 СК України.

Розмір аліментів підлягає індексації відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України.

Аліменти підлягають стягненню в контексті ст. 191 СК України з дня пред`явлення позову, тобто в даній справі з 27 липня 2021 року.

На підставі ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає обов`язковому негайному виконанню.

Що стосується стягнення аліментів за минулий період, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Ухилення від сплати аліментів може виражатися у тому, що зобов`язана особа ухилялась від укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи), не реагувала на направлені їй листи, та інші подібні дії.

Обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність саме позивачем вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та неможливість їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати.

За загальним правилом, визначеним СК України, та судовою практикою, вважається недоцільним обтяжувати відповідача виплатами за минулий період, якщо позивач не вжив заходів щодо одержання аліментів (у тому числі не подав позов про стягнення аліментів, залишив його без розгляду) з особистих мотивів.

Вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час мають бути підтверджені офіційними зверненнями стягувача до платника аліментів, за відсутності таких доказів вимоги є необґрунтованими й задоволенню не підлягають.

Позивач в обґрунтування вимог щодо стягнення з відповідача аліментів за минулий період вказала її перебування у скрутному матеріальному становищі та на підтвердження вживання нею заходів щодо одержання аліментів з відповідача додала ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 13 липня 2018 року в справі №127/13370/18.

Згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13 липня 2018 року в справі №127/13370/18 позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини було повернуто позивачу на підставі п. 3 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, а саме поданої позивачкою заяви про відкликання її позовної заяви.

Таким чином, з огляду на те, що позивач самостійно з власної ініціативи відкликала попередньо подану нею позовну заяву про стягнення аліментів з ОСОБА_2 , суд не може взяти до уваги дані обставини як вживання позивачем належних заходів щодо одержання аліментів з відповідача, будь-яких інших належних доказів до матеріалів справи позивачем не додано, при цьому не надано доказів ухилення відповідача від сплати аліментів у розумінні ч. 2 ст. 191 СК України.

Щодо розподілу судових витрат, то суд враховує, що згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно положень ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При поданні позовної заяви позивачем зазначено, що орієнтовний розмір судових витрат, пов`язаних з правничої допомогою складає 5000,00 грн.

Водночас, суд звертає увагу, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі. На підтвердження цих обставин, суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із надання правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку, детальний опис робіт. Витрати повинні бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволені таких вимог.

Натомість, до позовної заяви додано лише ордер серії ВН №173686 на надання правової допомоги від 26.07.2021 та копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ВН №796, інших належних та достатніх доказів в підтвердження витрат на правничу допомогу, зокрема, детального опису робіт, позивачем не надано, а тому в їх розподілі слід відмовити.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, а позов задоволено частково, то з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 496,20 грн.

Керуючись ст. 19, 150, 151-155, 164 - 166, 169, 180-183, 191 СК України, ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 13, 77-79, 81, 89, 200, 206, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , остання відома адреса: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі, яка підлягає індексації відповідно до закону, у розмірі 3500,00 грн (три тисячі п`ятсот гривень), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 27 липня 2021 року, і до досягнення дитиною повноліття.

У решті вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , остання відома адреса: АДРЕСА_2 ) на користь держави 496,20 грн (чотириста дев`яносто шість гривень двадцять копійок) судового збору.

Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Вінницьким міським судом Вінницької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо позивачу повне рішення не було вручено у день його складення, він має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , остання відома адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя Шаміна Юлія Анатоліївна