КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 листопада 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сліпченка О.І., суддів Сушко Л.П., Олійника В.І.

за участю секретаря: Даньшиної І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Васильківського міськрайонного суду Київської області перебуває вищевказана цивільна справа.

В червні 2021 року до суду представник позивача подав заяву про забезпечення позову, яка обґрунтована тим, що позивач перешкоджає позивачу спілкуватися з донькою, приймати участь у її вихованні.

Просила вжити заходів щодо забезпечення позову, а саме зобов`язати визначити місце проживання та час спілкування доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю, щотижня, а саме щосереди з 10 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. суботи, у вихідні дні з 10 год. 00 хв. кожної першої суботи до 20 год. 00 хв. кожної першої неділі та з 10 год. 00 хв. кожної третьої суботи до 20 год. 00 хв. кожної третьої неділі.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03 серпня 2021 року заяву про забезпечення позову задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_1 передавати ОСОБА_2 малолітню доньку щосереди з 10 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. в присутності батька до вирішення спору по суті.

Не погоджуючись з ухвалою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою відмовити в задоволенні заяви.

Вказує, що заявником не з`ясовано місце проживання та перебування дитини, розпорядок дня та зайнятість батька. Крім того, просив врахувати висновки психологів для об`єктивного розгляду даної справи.

Вважає, що заявником не вмотивовано існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Зауважує, що первісний позов вже було забезпечено відповідно до постанови Київського апеляційного суду від 01 лютого 2021 року.

Відзив на апеляційну скаргу у визначений судом строк не надходив.

В судове засідання належним чином повідомлені учасники справи не з`явились.

У відповідності до вимог ст.ст. 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.

Частково задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що доцільним буде визначити крім вихідних днів для зустрічей матері та дитини, згідно ухвали Київського апеляційного суду від 01 лютого 2021 року, ще один день, оскільки вказаний вид забезпечення буде співмірним та відповідатиме інтересам дитини і правам сторін.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

За змістом п.п. 1 та 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або)грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб та забороною вчиняти певні дії.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

В пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 2 грудня 2006 року, міститься роз`яснення, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Як зазначено в п. 4 Рішення Конституційного Суду від 31 травня 2011 року № 4-рп/2011, інститут забезпечення позову передбачає можливість захисту особою порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Разом з тим у Кодексі встановлено систему захисту прав особою, щодо якої застосовано заходи забезпечення позову. Складовими такої системи є: співмірність видів забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами; можливість суду вимагати від позивача забезпечити його вимогу заставою; відшкодування особі збитків, завданих забезпеченням позову; право на апеляційне оскарження ухвали суду щодо забезпечення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Такої позиції притримується Верховний Суд у своїй Постанові від 17 жовтня 2018 року, справа № 183/5864/17-ц (провадження № 61-38692св18).

Заяву про забезпечення позову обґрунтовано тим, що ОСОБА_2 не має доступу до своєї дитини, а відповідач уникає спілкування та всупереч волі матері утримує доньку у невідомому місці, не дозволяє спілкуватись з дитиною матері, чим порушує права позивача на участь у вихованні дитини, а також права дитини.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач у жовтні 2020 року вже зверталася до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просила: вжити заходів щодо забезпечення позову, а саме: зобов`язати відповідача ОСОБА_1 передавати позивачу доньку щосереди, щоп`ятниці, щосуботи та щонеділі з 10 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. в присутності батька.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21 жовтня 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 01 лютого 2021 року, яка залишена без змін постановою Верховного Суду від 15 липня 2021 року ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21 жовтня 2020 року скасовано та прийнято постанову про часткове задоволення заяви про забезпечення позову.

Зобов`язано ОСОБА_1 , передавати ОСОБА_2 малолітню доньку ОСОБА_3 , щосуботи та щонеділі з 10 год 00 хв до 18 год 00 хв у присутності батька.

У решті заяву ОСОБА_2 залишено без задоволення.

Таким чином, слушними є доводи апеляційної скарги із посиланням на те, що позов ОСОБА_2 був забезпечений постановою Київського апеляційного суду від 01 лютого 2021 року.

Твердження в заяві про забезпечення позову спрямовані на те, що відповідач ОСОБА_1 добровільно не виконує судове рішення (постанову Київського апеляційного суду від 01 лютого 2021 року про забезпечення позову) не є підставою для повторного забезпечення позову, оскільки законодавством передбачено порядок примусового виконання рішення суду та наслідки його невиконання.

А відтак, частково задовольняючи заяву про забезпечення позову шляхом зобов`язання суд першої інстанції на вищевикладене уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову.

Відповідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.п. 3-4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищевикладені висновки апеляційного суду, місцевим судом було невірно визначено норми права, які підлягають застосуванню в даному випадку, що призвело до помилковості здійснених висновків, тому колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, ухвала скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову ОСОБА_2 .

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03 серпня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено «17» листопада 2022 року.

Головуючий

Судді: