01.12.2022 Справа № 940/227/20
Провадження по справі № 2/940/14/22
У Х В А Л А
01 грудня 2022 року Тетіївський районний суд Київської області в складі :
головуючого судді : Косович Т.П.
при секретарі : Козуб І.С.
з участю адвоката: Стороженка С.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тетієві цивільну справу за позовом фермерського господарства «Ланецького» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання договору поруки недійсним,
встановив:
ФГ «Ланецького» звернулося до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним договір поруки № 2 (на забезпечення зобов`язання позичальника за договором позики), укладений 1 листопада 2015 року між ОСОБА_2 та ФГ «Ланецького», посилаючись на те, що голова ФГ «Ланецького» Ланецький І.Є. не мав повноважень на укладення такого договору, діяв в своїх власних інтересах, а не в інтересах господарства.
11.11.2022 року від відповідача ОСОБА_1 до суду надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 755/2699/22 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 ОСОБА_2 про визнання недійсним договору позики, укладеного 1 листопада 2015 року між ОСОБА_2 та ФГ «Ланецького».
В судовому засіданні представника позивача ФГ «Ланецького» Стороженко С.С. подане клопотання від 30.11.2022 року про передачу справи до Господарського суду Вінницької області підтримав, про зупинення провадження у справі заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні подане клопотання від 11.11.2022 року про зупинення провадження у справі підтримав, проти передачі справи до Господарського суду Вінницької області заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4 в судове засідання не прибули, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином.
Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Розглянувши подані клопотання, заслухавши думку учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають, зокрема, справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.
Відповідно до ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.
У відповідності до ч. 3 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна, провадження в якій відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство, надсилаються до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, який розглядає спір по суті в межах цієї справи.
Таким чином, системний аналіз Кодексу України з процедур банкрутства дає підстави для висновку, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника, і спеціальні норми Закону про банкрутство мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України. Суд звертає увагу на те, що норми Кодексу України з процедур банкрутства передбачають концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів. Отже, за умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника, особливістю вирішення таких спорів полягає в тому, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом, який розглядає справу про банкрутство, без порушення нових справ з метою судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів (висновок про застосування норм права, який викладений у постанові Верховного Суду від 13 березня 2018 у справі № 922/928/17).
Така ж правова позиція зазначена, зокрема, і у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 року у справі № 918/420/16 та у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.06.2018 року у справі № 908/4057/14, від 11.07.2018 року у справі № 922/3040/17, від 29.11.2019 року у справах № 908/130/15-г, № 923/1194/17, від 05.02.2020 року у справі № 921/557/15-г.
Законодавець захищає не лише права банкрута, а й права інших осіб, які мають вимоги до банкрута. Захист таких осіб полягає у тому, що інші суди, незалежно від юрисдикції, які розглядали справи за позовами за участю сторони, щодо якої відкрито провадження у справі про банкрутство, після відкриття провадження в інших справах, не закривають таке провадження, а передають справу до належного суду для розгляду по суті. При цьому таким належним судом є виключно суд господарської юрисдикції, який відкрив справу про банкрутство. Таке врегулювання процедури розгляду спорів за участю сторони, щодо якої відкрито провадження у справі про банкрутство, встановлює зрозумілу і справедливу процедуру закінчення розгляду справи належним судом, дотримання принципу визначення юрисдикції справи та підсудності спорів одному господарському суду, який акумулює усі вимоги сторони, щодо якої порушено процедуру банкрутства.
Таким чином, з огляду на положення законодавства України розгляд всіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи.
Отже, в даному випадку спір фермерського господарства «Ланецького» про визнання недійсним договору поруки, укладеного 1 листопада 2015 року між ОСОБА_2 та ФГ «Ланецького», не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а належить до господарської юрисдикції.
За таких обставин суд вважає, що цивільну справу за позовом фермерського господарства «Ланецького» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання договору поруки недійсним необхідно передати за підсудністю до Господарського суду Вінницької області для розгляду в межах справи № 902/560/20 про банкрутство ФГ «Ланецького», з огляду на що в задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі слід відмовити.
Згідно з п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.
Керуючись ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.ст. 4,20 ГПК України, ст.ст. 31, 260, 354 ЦПК України, суд
Клопотання представника позивача ФГ «Ланецького» задовольнити.
Цивільну справу№ 940/227/20 за позовом фермерського господарства «Ланецького» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання договору поруки недійсним передати за підсудністю до Господарського суду Вінницької області для розгляду в межах справи № 902/560/20 про банкрутство фермерського господарства «Ланецького».
В задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п?ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: Т.П.Косович