Справа № 296/5596/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"14" листопада 2022 р. м.Житомир
Корольовський районний суд м.Житомира у складі:
головуючої судді - Петровської М.В.,
за участю: секретаря судового засідання - Кусік В.Р.,
позивача - ОСОБА_1 ,
представника позивача - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Житомирської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у вихованні дитини, -
встановив:
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою, відповідно до змісту якої просить:
- зобов`язати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не чинити перешкоди ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у спілкуванні з дитиною - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;
- встановити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , для участі у вихованні та спілкуванні з неповнолітньою дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такі способи участі: побачення кожної суботи з 15:00 до 18:00.
Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира від 15 вересня 2021 року у даній справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження із проведенням підготовчого засідання, залучено Орган опіки та піклування виконавчого комітету Житомирської міської ради до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.
Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 21 лютого 2021 року, постановленою без виходу суду до нарадчої кімнати, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Яницька М.В. в судовому засіданні підтримали позов з підстав, викладених у ньому, просили його задовольнити. Проти ухвалення судом заочного рішення не заперечували.
Представник третьої особи Баб`як М.М. подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу в судовому засіданні 14.11.2022 без його участі, при прийнятті рішення просив врахувати поданий до суду висновок органу опіки та піклування.
Відповідачка в судові засідання неодноразово не з`являлась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку засобами поштового зв`язку та шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-порталі судової влади України. Відзив на позовну заяву не подавала. Ухвала про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та доданими до неї матеріалами направлялися на адресу відповідачки за зареєстрованим місцем її проживання.
Згідно з ч.1 ст.174 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи.
Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Статтею 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи неодноразову неявку відповідачки в судові засідання, відсутність відзиву на позов, а також наявну згоду позивача та його представника на ухвалення заочного рішення, суд вирішив проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів.
Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, покази свідка, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що 25 липня 2017 року між громадянином України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та громадянкою Російської Федерації ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , був укладений шлюб, зареєстрований Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, про що складено актовий запис №1331, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 .
У відповідності до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Житомирським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась ОСОБА_4 , та її батьками записані сторони по справі: ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (громадянка РФ).
Згідно довідки, виданої Комунальним підприємством Виробниче житлове ремонтно - експлуатаційне підприємство №9 Житомирської міської ради №6095 від 29.10.2019 та довідки, виданої Управлінням ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради №10-09/2345 від 15.12.2021, ОСОБА_6 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , та до складу її сім`ї належить донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
У відповідності до повідомлення начальника Центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України Євгенія Власова №91-245/0/15-22 від 05.01.2022, громадянка Російської Федерації ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та громадянка України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 05.07.2020 в пункті пропуску Бачівськ перетнули державний кордон України в напрямку виїзду. Дитина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перетнула кордон на підставі довідки, виданої органом державної виконавчої служби № 103740 від 01.07.2020, про наявність заборгованості за сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці.
Згідно повідомлення Богунського районного суду м.Житомира від 21.04.2021 №К-413/21 та повідомлення Служби (Управління) у справах дітей Житомирської міської ради від 21.04.2021 №280/2, ОСОБА_6 з приводу надання дозволу на вивезення неповнолітньої дитини, ОСОБА_4 , не зверталася.
Оскільки ОСОБА_1 не має можливості спілкуватися і приймати участь у вихованні дочки ОСОБА_4 , він звернувся до суду із цим позовом.
Вирішуючи спірні правовідносини, суд зазначає наступне.
За змістом ст.141 Сімейного кодексу України (далі - СК України), мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Частинами першою та третьою статті 151 СК України визначено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.
Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
Згідно з частинами першою та третьою статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Положеннями статті 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї.
Відповідно до статті 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод.
Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.
Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.
Відповідно до ч.1 ст.12, ст.14 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.
Згідно частин 1 та 2 статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.
У відповідності до ст.16 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, батьки якої проживають у різних державах, має право на регулярні особисті стосунки і прямі контакти з обома батьками. Дитина та її батьки для возз`єднання сім`ї мають право на вільний в`їзд в Україну та виїзд з України у порядку, встановленому законом.
Батьки, інші члени сім`ї та родичі, зокрема ті, які проживають у різних державах, не повинні перешкоджати одне одному реалізувати право дитини на контакт з ними, зобов`язані гарантувати повернення дитини до місця її постійного проживання після реалізації нею права на контакт, не допускати неправомірної зміни її місця проживання.
З аналізу викладених норм необхідно зробити висновок, що для визначення способів участі у вихованні дитини необхідно встановити факт того, що особі чиняться перешкоди у спілкуванні з дитиною та її вихованні.
Допитаний в якості свідка в судовому засіданні 06.07.2022 ОСОБА_8 , який проживає та зареєстрований в АДРЕСА_3 , показав, що з позивачем знайомий з 2000 року, оскільки разом відвідували церкву, а дружину позивача ОСОБА_9 знає більше трьох років, перебуває з ними у дружніх стосунках. Йому відомо, що ОСОБА_6 проживала у РФ і після одруження переїхала до позивача ОСОБА_10 в м.Житомир, у них народилась дитина і вони разом проживали приблизно три роки. Він періодично відвідував родину позивача, а з 2020 року сторони по справі почали жити окремо. ОСОБА_9 переїхала жити до знайомих в м.Житомирі разом з дитиною. З цього приводу свідок спілкувався з дружиною позивача та вона зазначала про конфлікт з ОСОБА_11 . Наразі йому відомо, що відповідачка виїхала до РФ разом із спільною дитиною, проте контакти з нею він не підтримує і конкретне їх місцезнаходження йому невідоме.
При вирішенні питання про наявність перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, судом беруться до уваги ті обставини, що дружина позивача разом з їх спільною малолітньою ОСОБА_4 виїхали за межі України ще 05.07.2020, станом на момент розгляду цієї справи їх місцезнаходження невідоме. Позивач не має змоги спілкуватись із дитиною, брати участь у вихованні своєї доньки як батько, оскільки контакти з відповідачкою у позивача відсутні.
Отже, позивач, як вбачається із матеріалів справи, щонайменше з липня 2020 року позбавлений фактичної можливості брати участь у вихованні та спілкуванні зі своєю дочкою.
Суд зважає на висновок виконавчого комітету Житомирської міської ради як органу опіки та піклування, затверджений рішенням № 694 від 07.09.2022, в якому орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити ОСОБА_1 наступний спосіб участі у спілкуванні та вихованні з дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 : кожна субота місяця з 15:00 до 18:00 години; за згодою обох батьків ними може бути визначений додатковий порядок побачень батька із дочкою.
Конвенція про права дитини від 20.11.1989, ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991, визначає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Такі ж рекомендації містяться і в Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року.
Стаття 18 Конвенції проголошує, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини, а найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Європейський суд з прав людини у низці своїх рішень (зокрема у справах "Хокканен проти Фінляндії", "Фуска проти Румунії") наголосив, що при визначенні основних інтересів дитини в кожному конкретному випадку необхідно враховувати, що у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною, та забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.
Під час вирішення спору щодо участі у вихованні дитини береться до уваги ставлення осіб (батьків, баби, діда тощо) до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами (ч.2 ст.159 СК України).
Відомості про наявність негативно характеризуючих даних, медичних протипоказань стосовно ОСОБА_10 , які б перешкоджали йому брати участь у вихованні та розвитку дочки, у суду відсутні.
Отже, на підставі оцінки сукупності досліджених доказів і пояснень учасників справи, показань свідка, беручи до уваги відсутність будь-яких фактів, що свідчили б про негативний вплив позивача на фізичний, психологічний стан та розвиток дитини, вік дитини, перебування дитини з відповідачкою, яка в липні 2020 року виїхала за межі України, суд дійшов до переконання, що регулярне спілкування позивача з дочкою сприятиме повноцінному, гармонійному та різнобічному розвитку дитини. Відсутність батька в житті дитини не відповідатиме інтересам малолітньої ОСОБА_4 .
Суд вважає, що з урахуванням інтересів як дитини, так і її матері, достатнім та співмірним буде визначення спільного проведення часу позивачем ОСОБА_1 разом з дочкою кожної суботи місяця в період часу з 15 години 00 хвилин до 18 години 00 хвилин, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку із задоволенням позовних вимог, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 908,00 грн підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.
Керуючись ст.ст.263-265, 268, 273, 280, 288, 289, 354 ЦПК України, суд, -
ухвалив:
Зобов`язати ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , визначивши наступний спосіб участі ОСОБА_10 у вихованні доньки ОСОБА_4 : спільне проведення часу кожної суботи місяця з 15 години 00 хвилин до 18 години 00 хвилин.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_10 судовий збір в розмірі 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень).
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено: 21.11.2022.
Cуддя М. В. Петровська