Справа № 138/1938/22
Провадження №:2/138/630/22
23 листопада 2022 року м. Могилів-Подільський
Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області, в складі:
головуючого судді Київської Т.Б.,
за участю: секретаря Політанської Т.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області цивільну справу за позовом Фермерського господарства "НУСІ" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання неійсним договору оренди землі та припинення речового права,
У жовтні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області із позовом до ФГ "НУСІ" про визнання договору оренди землі № б/н від 03.10.2016 недійсним.
Враховуючи викладене, позивач просить суд визнати недійсним договір оренди від 10.02.2020 укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на зазначену вище земельну ділянку та скасувати державну реєстрацію права оренди ОСОБА_1 .
Представник позивача в судове засідання не з`явилась. Подала до суду клопотання про проведення судового розгляду без її участі. Позов підтримала. Погодилась на заочний розгляд справи.
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в судове засідання не з`явились. Про час та місце проведення судового розгляду повідомлялись завчасно та належним чином.
Враховуючи зазначені обставини суд, зважаючи на зміст заяви позивача, ухвалою від 23.11.2022 вирішив провести заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів, відповідно до положень ст. 280-281 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, відзив на позов, оцінивши докази в їх сукупності суд прийшов до переконання, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав.
Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Суду надано постанову Вінницького апеляційного суду від 21.02.2020, з якої слідує, що рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 19.06.2019 вказаний вище договір оренди землі від 03.10.2016 було визнано недійсним. Разом з тим, даною постановою таке рішення було скасовано, в задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання недійсним договору було відмовлено (а.с.12-15).
З огляду на викладене, суд вважає, що фактично договір оренди від 03.10.2016 є чинним. Інших доказів на підтвердження тієї обставини, що даний договір було скасовано чи доказів його недійсності суду надано не було.
До Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис про речове право оренди ОСОБА_1 на вказану вище земельну ділянку, номер запису про інше речове право 35868055 (а.с.8).
Відповідно ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Частиною першою ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені чч. 1, 3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу.
Згідно положень ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Частиною першою ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до приписів ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Частиною 5 ст. 116 ЗК України передбачено правило неможливості передачі в користування земельної ділянки без припинення права попереднього користування, в тому числі і орендаря.
Згідно ч. 1 ст. 236 ЦК України, зокрема, правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.
Зважаючи на положення вказаних вище норм, а також те, що договір оренди землі від 21.02.2020 укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 під час дії договору оренди від 03.10.2016, укладеного між ОСОБА_2 та ФГ "НУСІ" щодо тієї ж самої земельної ділянки, суд вважає, що позовна вимога про визнання такого договору недійсним підлягає задоволенню.
Згідно ч. 3 ст. 26 Закону України «Про Державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», зокрема, ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).
Враховуючи те, що рішення суду визнано недійсним договір оренди від 21.02.2020 відповідно слід задоволити вимогу позивача про припинення речового права оренди.
Зважаючи на положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд вважає, що слід стягнути з відповідачів в рівних частинах на користь позивача судові витрати.
На підставі викладеного, положень ст.13 Закону України «Про оренду землі», ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст. 116, 125, 126 ЗК України, ст.203, 215, 638 ЦК України, та керуючись ст. 12, 13, 81, 89, 141, 223, ст. 259, ст. 263-268, 280-282 ЦПК України, суд
Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в рівних частинах на користь Фермерського господарства "НУСІ" судові витрати у виді судового збору в розмірі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) гривня 00 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення. Учасник справи якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: с. Суботівка Могилів-Подільського району Вінницької області;
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 .
Суддя: Т.Б.Київська