Справа № 161/1456/21
Провадження № 2/161/116/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2022 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Філюк Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Октисюк С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Луцького районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), Державного підприємства "Сетам", ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів: Акціонерне товариство «Альфа Банк», ОСОБА_4 , про визнання недійсними електронних торгів, протоколу проведення електронних торгів, скасування акту державного виконавця та свідоцтва про придбання майна з електронних торгів, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки,

В С Т А Н О В И В :

25.01.2021 ОСОБА_1 звернувся в Луцький міськрйонний суд Волинської області з позовом до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегінального управління Міністерства юстиції ( м.Львів), Державного підприємства "Сетам", ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів: публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», ОСОБА_4 , про визнання недійсними електронних торгів, протоколу проведення електронних торгів, скасування акту державного виконавця та свідоцтва про придбання майна з електронних торгів.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 07.09.2007 року він уклав з ОСОБА_4 договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,1200 га, кадастровий номер :02:001:0572, яка виділена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в с. Гірка Полонка Гіркополонківської сілької ради Луцького району Волинської області. Дана земельна ділянка належала продавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №273141, виданого відділом земельних ресурсів Луцького району 06.07.2007 на підставі рішення Гіркополонківської сільської ради від 22.12.2006 № 7/20 та зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди. На підставі вищевказаного договору купівлі-проаджу ОСОБА_1 було видано Держвавний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 288346 від 13.09.2007, кадастровий номер :01:001:0572 за адресою : с.Гірка Полонка Луцького району Волинської області.

В подальшому в ході примусового виконання рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області про стягнення з ОСОБА_4 в користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 4 924 170, 66 грн. Луцьким районним відділом державної виконавчої служби у виконавчому провадженні № 55475330 звернуто стягнення на земельну ділянку, кадастровий номер :02:001:0572, а 24.04.2019 року ДП «Сетам» здійснено реалізацію земельної ділянки шляхом проведення електронних торгів за лотом № 341602, що оформлено протоколом проведення електронних торгів № 401101 від 24.04.2019 року. Переможцем торгів визнано ОСОБА_2 , та 28.10.2019 року нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Москвичем В.С. зареєстровано право власності на земельну ділянку кадастровий номер :02:001:0572 за ОСОБА_2 , номер запису про право в державному реєстрі прав №33867474.

Вважає, що державний виконавець не з`ясував в установленому законом порядку факту належності майна боржнику ОСОБА_5 , який не є власником земельної ділянки ще з 07.08.2007 року, а тому електронні торги були проведені з порушенням вимог Цивільного кодексу українита Закону України «Про виконавче провадження» і Порядку реалізації арештованого майна, що призвело до порушення законних прав та інтересів позивача.

Просить визнати недійсними електронні торги за лотом № 341602 з реалізації земельної ділянки площею 0,1200 га, кадастровий номер :02:001:0572, за адресою: АДРЕСА_1 , які були оформлені протоколом № 401101 від 24.04.2019 про проведення електронних торгів, визнати недійсним протокол проведення еелдектронних торгів № 401101 від 24.04.2019, виданий Державним підприємством «Сетам» за результатами цих торгів, визнати недійсним акт державного виконавця Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегінального управління Міністерства юстиції ( м.Львів) про проведення електронних торгів з реалізації земельної ділянки площею 0,1200 га, кадастровий номер :02:001:0572, скасувати свідоцтво про придбання майна з електронних торгів, видане нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Москвичем В.С. на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :02:001:0572 за ОСОБА_2 , номер запису про право в державному реєстрі прав №33867474.

Ухвалою судді від 17 лютого 2021 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі з проведенням підготовчого засідання.

12.03.2021 року від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказує, що не приймав участі в електронних торгах, а придбав земельну ділянку згідно договору купівлі-продажу 28.10.2019 у ОСОБА_6 . Вказує, що є добросовісним набувачем, так як набув право власності на земельну ділянку в законний спосіб. Крім того, просив застосувати строки позовної давності відповідно до вимог ч.3 ст. 267 ЦК України.

17 березня 2021 року від відповідача Державного підприємства «Сетам» надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в заджоволенні позову.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 березня 2021 року замінено первісного відповідача Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегінального управління Міністерства юстиції ( м.Львів) на належного відповідача Луцький районний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів).

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 березня 2021 року замінено третю особу публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» на його правоступника Акціонерне товариство « Альфа-Банк».

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 березня 2021 року залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів, ОСОБА_6 .

24 травня 2021 року від представника позивача надійшла заява про зміну предмета позову. В заяві представник позивача сформулював позовні вимоги наступним чином: просив визнати недійсними електронні торги за лотом № 341602 з реалізації земельної ділянки площею 0,1200 га, кадастровий номер :02:001:0572, за адресою : АДРЕСА_1 , які були оформлені протоколом № 401101 від 24.04.2019 про проведення електронних торгів, визнати недійсним протокол проведення електронних торгів № 401101 від 24.04.2019, виданий Державним підприємством «Сетам» за результатами цих торгів, визнати недійсним акт державного виконавця Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегінального управління Міністерства юстиції ( м.Львів) про проведення електронних торгів з реалізації земельної ділянки площею 0,1200 га, кадастровий номер :02:001:0572, скасувати свідоцтво про придбання майна з електронних торгів, видане нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Москвичем В.С. на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :02:001:0572 за ОСОБА_2 , номер запису про право в державному реєстрі прав №33867474, витребувати у ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,1200 га, кадастровий номер :02:001:0572, за адресою: с.Гірка Полонка Луцького району Волинської області.

02 червня 2021 року від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій, крім іншого, також просив визнати недійсним договір купівлі- продажу земельної ділянки, площею 0,1200 га, кадастровий номер :02:001:0572, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 зареєстрований приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Москвичем В.С. 28.10.2019 за № 792, та скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,1200 га, кадастровий номер :02:001:0572, за ОСОБА_2 .

02 червня 2021 року від представника позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій просив, крім іншого, скасувати свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів серія та номер 286, видане 24.05.2019 нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Москвичем В.С. на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :02:001:0572, за ОСОБА_6 .

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 червня 2021 року залучено до участі в справі в якості спвівідповідача ОСОБА_6 .

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 вересня 2021 року залучено до участі в справі в якості спвівідповідача Головне управління держгеокадастру у Волинській області.

В судове засідання позивач не з`явився, від нього надійшла заяви про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Представник відповідача Луцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. В ході розгляду справи вказував, що позовні вимоги не визнає та заперечує щодо їх задоволення.

Відповідач ОСОБА_6 , відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Можайко І.О. в ході розгляду справи заперечував щодо задоволення позовних вимог.

Представник відповідача ДП «Сетам» в судове засідання не з`явився. У відзиві від 17 березня 2021 року просив справу слухати у його відсутності та відмовити в задоволенні позову.

Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Волинській області в судове засідання не з`явилась, у відзиві на позову заяву просила відмовити в задволенні позову.

Представник третьої особи АТ «Альфа-Банк» надіслав суду заяву про розгляд справи за відсутності його представника.

Третя особа - ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Дослідивши та оцінивши відповідно до вимог ст.. 89 ЦПК України докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як передбачено ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що на підставі рішення Гіркополонківської сільської ради від 22 грудня 2006 року, 07.06.2007 ОСОБА_4 видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯД № 273141, площею 0,1200 га, кадастровий номер :02:001:0572, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована за адресою : с.Гірка Полонка Луцького району Волинської області. (т.1 а.с. 172)

Відповідно до договору купівлі-продажу, укладеного 07 серпня 2007 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , продавець передав, а покупець отримав у власність земельну ділянку площею 0,1200 га, кадастровий номер :02:001:0572, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована за адресою: с.Гірка Полонка Луцького району Волинської області, яка належить продавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯД № 273141, виданого відділом земельних ресурсів Луцького району 07 червня 2007 року.

В подальшому, ОСОБА_1 на підставі вищевказаного договору купівлі-продажу, укладеного 07 серпня 2007 року, було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯД №288346, кадастровий номер земельної ділянки :01:001:0572.

Відповідно до ст.. 182 ЦК України, в редакції чинній на дату укладення договору купівлі-продажу, право власності та інші речові права на нерухомі речі,

обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають

державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо

нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який

зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані

права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість або правочинів щодо нерухомості, ухилення від реєстрації, відмова від

надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Частина друга цієї статті вказує, що право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: а) цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною в порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; б) свідоцтвом про право на спадщину.

З відповіді Головного управління Держегеокадастру у Волинській області від 22.11.2021 року вбачається, що земельна ділянка за кадастровим номером :02:001:0572 зареєстрована в Державному реєстрі земель згідно Державного акту серії ЯД № 273141, який виданий ОСОБА_4 . Зазачена земельна ділянка перереєстрована 13.09.2007 року в Державному кадастрі земель за новим кадастровим номером :01:001:0572 згідно Державного акту серії ЯД № 288346, який виданий ОСОБА_1 відповідно до Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель. Відомості про земельну ділянку за кадастровим номером :02:001:0572 з Державного ресєстру земель до Державного земельного кадастру перенесено помилково, та як наслідок у межах земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0572 розсташована земельна ділянка за кадастровим номером :02:001:0572.

Таким чином, при видачі ОСОБА_1 . Державного акту про право власності на земельну ділянку, придбану відповідно до договору купівлі-продажу від 07 серпня 2007 року, була допущена помилка в кадастровому номері, вказано :01:001:0572 замість вірного :02:001:0572.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним, а держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення "законів".

Більш того, верховенство права, один із основоположних принципів демократичного суспільства, притаманний усім статтям Конвенції.

Таким чином, питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним. Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві. Вона також відсилає до якості такого закону, вимагаючи, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні.

Європейський Суд визнав, що тлумачення та застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Водночас зазначивши, що суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, в який тлумачиться і застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних з принципами Конвенції з точки зору тлумачення їх у світлі практики Суду.

Європейський Суд наголошує на тому, що особа на користь якої органом влади прийняте певне рішення, має повне право розумно очікувати, що якщо місцевий орган влади вважає, що в нього є певна компетенція, то така компетенція дійсно існує, а тому визнання незаконності дій органу влади не повинно змінювати відносини прав, які виникли внаслідок такої дії органу влади. У рішенні від 24.06.03 у справі "Стретч проти Об`єднаного Королівства" Європейський суд з прав людини зазначив: "наявність порушень з боку органу публічної влади при укладенні договору щодо майна не може бути підставою для позбавлення цього майна іншої особи, яка жодних порушень не вчинила".

У цій справі Європейський суд дійшов висновку про те, що, оскільки особу позбавили права на її майно лише з тих підстав, що порушення були вчинені з боку публічного органу, а не громадянина, в такому випадку мало місце "непропорційне втручання у право заявника на мирне володіння своїм майном та, відповідно, відбулось порушення статті 1 "Першого протоколу Конвенції". Тобто, визнання недійсним договору, згідно з яким покупець отримав майно від держави, та подальше позбавлення його цього майна на підставі того, що державний орган порушив закон, є неприпустимим та незаконним.

Отже, правова позиція Європейського суду з прав людини полягає в тому, що особа не може відповідати за помилки державних органів при виконанні ними своїх повноважень, а державні органи не можуть вимагати повернення в попередній стан, посилаючись на те, що вони при виконанні своїх повноважень припустилися помилки.

Наведене свідчить, що у даному випадку відбулося непропорційне втручання у право позивача на мирне володіння майном. Відповідно до частини першої статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Таким чином, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 у встановленому законом порядку набув право власності на земельну ділянку площею 0,1200 га, кадастровий номер :02:001:0572, за адресою : с.Гірка Полонка Луцького району Волинської області, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. А допущена помилка державного органу при перенесенні інформації про земельну ділянку до Державного земельного кадастру не повинна впливати на право володіння, користування та розпорядження належним позщивачу майном, оскільки особа не може відповідати за помилки державних органів при виконанні ними своїх повноважень.

Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України гарантовано кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх добровільно, регламентуються Законом України «Про виконавче провадження».

Постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції Будь С.Л. під час примусового виконання виконавчого провадження № 55475330 про стягнення з ОСОБА_4 в користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором, накладено арешт на рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_4 , в тому числі і на земельну ділянку площею 0,1200 га, кадастровий номер :02:001:0572, за адресою : с.Гірка Полонка Луцького району Волинської області, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

24.04.2019 Державним підприємством «Сетам» були проведені електронні торги з реалізації описаного та арештованого майна, що належить ОСОБА_4 - земельної ділянки, площею 0,1200 га, кадастровий номер :02:001:0572, за адресою : с.Гірка Полонка Луцького району Волинської області, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, переможцем торгів визнано ОСОБА_6 . В подальшому проведено реєстрацію земельної ділянки площею 0,1200 га, кадастровий номер :02:001:0572, за ОСОБА_6 .

Згідно ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною.

Умови і порядок проведення електронних торгів визначено «Порядком реалізації арештованого майна», затвердженим наказом Міністерства юстиції Україні від 29.09.2016 року № 2831/5.

Відповідно до п. 2 розділу ІІ Порядку організатор здійснює внесення до системи інформації про арештоване майно (формування лота) та його реалізацію за заявкою відділу державної виконавчої служби або приватного виконавця. Заявка на реалізацію арештованого майна повинна містити такі дані: повне найменування відділу державної виконавчої служби або прізвище ім`я, по батькові (за наявності) приватного виконавця, виконавчий округ, номер посвідчення приватного виконавця;номер виконавчого провадження згідно з автоматизованою системою виконавчих проваджень;повні найменування боржника та стягувача, їх адреси, код за ЄДРПОУ для юридичних осіб;форма реалізації арештованого майна (електронні торги чи торги за фіксованою ціною);вид майна (зазначається відповідно до категорій, які використовуються на Веб-сайті);найменування майна, включаючи назву моделі, модифікації та інші складові найменування, які зазначаються згідно з реєстраційною, технічною та іншою документацією або наявними позначками на самому майні;відомості про майно, яке передається на реалізацію, його склад, характеристики, опис, включно з інформацією про явні дефекти, відсутні елементи, обмежену функціональність (додатково зазначається інформація, визначена пунктами 6 10 розділу ІІІ цього Порядку);місцезнаходження майна (для нерухомого майна точна поштова адреса, для рухомого адреса зберігача);відомості про зберігача майна (найменування, фактична та юридична адреси, телефон, електронна адреса);відомості про чинні обтяження майна, зареєстровані в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна та Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (з урахуванням відомостей Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек);вартість майна, що передається на реалізацію, визначена відповідно до статті 57 Закону України «Про виконавче провадження»;реквізити рахунку відділу державної виконавчої служби чи приватного виконавця для перерахування коштів;адреса офіційної електронної пошти відділу державної виконавчої служби чи приватного виконавця;фото- та/або відеоматеріали. Перевірка змісту заявки на відповідність вимогам законодавства Організатором не здійснюється. За відповідність документів, на підставі яких вноситься інформація до Системи, а також за достовірність інформації, зазначеної у заявці, відповідають посадові особи відділу державної виконавчої служби (приватний виконавець).( п.4 розділу ІІ Порядку).

Таким чином, судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що державний виконавець під час передачі на реалізацію арештованого майна боржника ОСОБА_4 не встановив достовірно, чи належить спірне майно йому на праві власності, внаслідок чого на електронних торгах було реалізовано майно, яке не належало боржнику.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини першої статті 650 ЦК України особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства.

Згідно із частиною четвертою статті 656 ЦК України до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

З аналізу змісту частини першої статті 650, частини першої статті 655 та частини четвертої статті 656 ЦК України можна зробити висновок, що процедура набуття майна на прилюдних торгах є різновидом договору купівлі-продажу. Сторонами договору купівлі-продажу є продавець і покупець.

Аналізуючи правову природу процедури реалізації майна на електронних торгах, яка полягає в продажі майна, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення електронних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення електронних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, отже, така процедура є правочином.

Враховуючи, що відчуження майна з електронних прилюдних торгів є угодою купівлі- продажу, тому дана угода може визнаватись недійсною в судовому порядку відповідно до ст.ст. 203, 215 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Такий висновок узгоджується і з нормами ст. ст. 650, 655 та ч. 4 ст. 656 ЦК України, які відносять до договорів купівлі-продажу процедуру електронних торгів, результатом яких є видача нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів на підставі складеного та затвердженого в установленому порядку акта державного виконавця про проведені торги.

Як передбачено ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Обраний позивачем спосіб захисту є ефективним в розумінні ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Таким чином, з врахуванням встановлених в судовому засіданні обставин, суд приходить до висновку, що електронні торги проведені з порушенням вимог законодавства, зокрема, при проведенні вищевказаних електронних торгів були порушені права ОСОБА_1 , як власника спірної земельної ділянки. А відтак, вимога позивача про визнання недійсними електронних торгів, проведених Державним підприємством «Сетам» 24.04.2019 року щодо реалізації земельної ділянки площею 0,1200 га, кадастровий номер :02:001:0572, що розташована в с.Гірка полонка Луцького району, реєстраційний номер лота 341602, підлягає до задоволення.

Доводи відповідачів про те, що реалізація арештованого майна відбулась з додержанням вимог Закону України «Про виконавче провадження» та наявністю в Державному земельному кадастрі інформації щодо реєстрації права власності на спірну земельну ділянку за ОСОБА_4 , не впливають на висновок суду, оскільки судом встановлено наявність підстав для визнання електронних торгів недійсними у зв`язку з порушенням вимог законодавства про захист права власності.

Також судом встановлено, що 28.10.2019 ОСОБА_6 уклав договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,1200 га, кадастровий номер :02:001:0572, що розташована в с.Гірка полонка Луцького району, відповідно до якої продав вказану земельну ділянку ОСОБА_2 .

Відповідно до вимог ст. ст. 317, 319 ЦК України власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею.

Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння.

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі ч. 1 ст. 388 ЦК України пов`язується з тим, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Указана норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.

Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав його, не з їхньої волі іншим шляхом.

За змістом ст. 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можуть мати місце за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею.

Наявність в діях власника волі на передачу майна іншій особі виключає можливість його витребування від добросовісного набувача.

Оскільки добросовісне набуття у розумінні статті 388 ЦК України можливе лише тоді, коли майно придбано не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права відчужувати це майно, наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, є повернення майна з чужого володіння.

Вказаний у ч. 1 ст. 388 ЦК України перелік підстав, коли власник має право на витребування майна від добросовісного набувача, є вичерпним. Виключенням є закріплене у ч. 2 ст. 388 ЦК України правило, згідно з яким майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

У справі встановлено, що реалізація спірної земельної ділянки відбулася у примусовому порядку у зв`язку з виконанням рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором, відповідно до якого було реалізовано майно, що належить ОСОБА_4 .

У пункті 30 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності на інших речових прав» роз`яснено, що застосовуючи положення ч. 2 ст. 388 ЦК України про те, що майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень, суд повинен мати на увазі, що позов власника про витребування майна в особи, яка придбала його у результаті публічних торгів, проведених у порядку, встановленому для виконання судових рішень, підлягає задоволенню лише в тому разі, якщо торги були визнані недійсними, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 388 ЦК України власник має право витребувати майно, яке вибуло з володіння поза його волею, і в добросовісного набувача.

Під час розгляду позову про визнання публічних торгів недійсними і витребування майна в особи, яка придбала його на торгах, суд має дати оцінку тому, чи є порушення, на які посилається позивач, суттєвими та чи вплинули вони на результат торгів. Продаж майна на прилюдних торгах, проведених з порушенням чинного законодавства щодо порядку виконання судових рішень, не змінює статусу особи, яка придбала майно з прилюдних торгів як добросовісний набувач, у якого майно не може бути витребувано за будь-яких умов.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 03 жовтня 2011 року у справі № 3-98гс11.

За положеннями статей 330, 387, 388 ЦК України власник майна може витребувати належне йому майно від будь-якої особи, яка є останнім набувачем майна та яка набула майно з незаконних підстав, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами, та без визнання попередніх угод щодо спірного майна недійсними.

При цьому норма ч. 1 ст. 216 ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке пізніше набувач відчужив третій особі, оскільки надає право повернення майна лише стороні правочину, який визнано недійсним.

Захистити порушені права особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливо шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК України. (постанова судових палат у цивільних та адміністративних справах Верховного Суду України від 17 грудня 2014 р. у справі № 6-140цс14).

З врахуванням викладеного, суд прийшов до висновку, що вимога позивача про витребування з чужого незаконного володіння ОСОБА_7 земельної ділянки, кадастровий номер площею 0,1200 га, кадастровий номер :02:001:0572, що розташована в с.Гірка полонка Луцького району, підлягає до задоволення з наведених вище підстав.

У постанові Верховного Суду України від 18 січня 2017 року в справі № 6-2723цс16 зазначено, що "положення частини першої статті 216 ЦК України не можуть застосовуватись як підстави позову про повернення переданого на виконання недійсного правочину майна, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. Положення статті 388 ЦК України можуть застосовуватись як підстави позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, і було відчужене третій особі за умови, що між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин. Таким чином, одночасне пред`явлення віндикаційного позову про витребування майна із чужого незаконного володіння (позову власника, позбавленого володіння майном, про витребування майна від його володільця) та негаторного позову про визнання правочину недійсним із застосування реституції (позову про захист права від порушень, не пов`язаних з позбавлення володіння), тобто одночасне застосування статей 216 і 338 ЦК України, є помилковим, оскільки віндикаційний і негаторний позови вважаються взаємовиключними".

У постанові Верховного Суду України від 30 листопада 2016 року в справі № 6-2069цс16 зроблено висновок, що "реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК України) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв`язку із цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред`явлена тільки стороні недійсного правочину. Норма частини першої статті 216 ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданного на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо вічуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. Права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягають захисту шляхом задоволення позову до набувача з використання правового механізму, установленного статями 215, 216 ЦК України. Такий спосіб захисту можливий лише шляхом подання віндикаційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 388 ЦК України, які дають право витребувати в набувача це майно".

Позовні вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної діялнки, площею 0,1200 га, кадастровий номер :02:001:0572, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 зареєстрованого приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Москвичем В.С. 28.10.2019 за № 792, та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку площею 0,1200 га, кадастровий номер :02:001:0572, за ОСОБА_2 до задоволення не підлягають, оскільки з урахуванням задоволених позовних вимог в частині визнання недійсними електронних торгів, скасування рішення про державну реєстрацію права власності та витребування майна, порушені права позивача вже є поновленими.

Щодо заяви відповідача ОСОБА_2 про застосування строків позовної давності до заявлених позивачем вимог, то суд зазначає, що в матеріалах справи наявна відповідь Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегінального управління Міністерства юстиції ( м.Львів) на лист адвоката позивача Гребіня В.І. від 16.10.2020 року, якою підтверджується, що самеі в жотні 2020 року позивачу стало відомо про те, що відбулись електронні торги з реалізації належної йому замельної ділянки. Відтак, підстав для застосування строків позовної давності, визанчених ст. 267 ЦК України суд не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 3, 10,13,77, 78,79, 80,81, 82,89, 137, 141, 229, 247, 263, 264, 265,354 ЦПК України,ст.ст. 203, 215, 317, 319, 387, 388, 650, 655, ч. 4 ст. 656 ЦК України, ст. 125 Земельного кодексу України, ст.ст. 57, 61 Закону України «Про виконавче провадження», п.14, 15 Постанови Кабінету міністрів України від 9 вересня 2009 р. N 1021 «Про затвердження порядків ведення Поземельної книги і Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі», п.2 «Порядок реалізації арештованого майна», затверджений наказом Міністерства юстиції Україні від 29.09.2016 року № 2831/5, п. п.2, 4 постановаКабінету Міністрів України № 439 від 06.05.2009 року «Про деякі питання посвідчення права власності на земельну ділянку»,суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Луцького районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), Державного підприємства "Сетам", ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів: Акціонерне товариство «Альфа Банк», ОСОБА_4 , про визнання недійсними електронних торгів, протоколу проведення електронних торгів, скасування акту державного виконавця та свідоцтва про придбання майна з електронних торгів, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки- задовольнити частково.

Визнати знати недійсними електронні торги, проведені Державним підприємством «Сетам» 03 жовтня 2017 року щодо реалізації земельної ділянки площею 0,1200 га, кадастровий номер :02:001:0572, за адресою : АДРЕСА_1 , реєстраційний номер лота 341602.

Визнати недійсним протокол проведення електронних торгів № 401101 від 24.04.2019, виданий Державним підприємством «Сетам» за результатами торгів, проведених 03 жовтня 2017 року щодо реалізації земельної ділянки площею 0,1200 га, кадастровий номер :02:001:0572, за адресою : АДРЕСА_1 , реєстраційний номер лота 34160.

Скасувати свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів серія та номер 286, видане 24.05.2019 нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Москвичем В.С. на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :02:001:0572, за ОСОБА_6 .

Витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,1200 га, кадастровий номер :02:001:0572, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована за адресою : с.Гірка Полонка Луцького району Волинської області.

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Дата складення повного тексту рішення 24 листопада 2022 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Т.М.Філюк