Справа № 169/801/17
Провадження № 6/169/2/22
ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2022 року смт Турійськ

Турійський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Хвіц Г.Й.

за участю: секретаря судового засідання Ілляшик З.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» про заміну стягувача

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» (далі ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія») звернулося до суду із заявою про заміну стягувача в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (далі ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заява мотивована тим, що рішенням Турійського районного суду Волинської області від 29 січня 2010 року позовні вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено повністю, стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» солідарно 956 757.18 гривень кредиту, 117 115.92 гривень відсотків за користування кредитом, 13 676.83 гривні пені, 1 800.95 гривень витрат на конвертацію валюти, а всього 1 089 350.88 гривень, однак рішення суду не виконано. Вказуючи, що 14 березня 2017 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» укладено договір про відступлення права вимоги №114/7-4387, та того ж дня між ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» та ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» укладено договір про відступлення права вимоги №114/7-4111/дг, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №014/1101/40900, укладеним 30 січня 2008 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 , перейшло до ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», заявник просив замінити стягувача за вказаним кредитним договором - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія».

У судове засідання представник заявника не з`явився, подавши суду клопотання про розгляд справи без його участі.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, хоча про час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені. Про причини неявки суд не повідомляли.

Згідно з частиною третьою статті 442 ЦПК України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Враховуючи, що в судове засідання не з`явилися всі особи, які беруть участь у справі, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заяву належить задовольнити з таких підстав.

За змістом частин першої та п`ятої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частина друга стаття 11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Тлумачення частини першої статті 512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); дарування (частина друга статті 718 ЦК України); факторингу (глава 73 ЦК України).

За своєю суттю заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 2-3627/09 (провадження № 61-16520сво18) зазначено, що підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах. Крім того, норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин. Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження». Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин».

Як установив суд, що 02 березня 2010 року Турійський районний суд Волинської області видав виконавчий лист у справі №2-14/10 на виконання рішення Турійського районного суду Волинської області від 29 січня 2010 року про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» солідарно 956 757.18 гривень кредиту, 117 115.92 гривень відсотків за користування кредитом, 13 676.83 гривні пені, 1 800.95 гривень витрат на конвертацію валюти, а всього 1 089 350.88 гривень (а. с. 9).

Із вказаного виконавчого листа видно, що він неодноразово був пред`явлений до виконання, однак повернутий стягувачу, зокрема 21 грудня 2016 року на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якого виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Таким чином, вказане рішення суду не виконане.

14 березня 2017 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» укладено договір про відступлення права вимоги №114/7-4387, та того ж дня між ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» та ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» укладено договір про відступлення права вимоги №114/7-4111/дг, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №014/1101/40900, укладеним 30 січня 2008 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 , перейшло до ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» (а. с. 6-7).

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 17 січня 2020 року в справі № 916/2286/16 зазначено, що вирішуючи питання про наявність підстав для заміни учасника справи (сторони виконавчого провадження) правонаступником за відсутності обставин, що свідчать про нікчемність договору, на підставі якого подано заяву про заміну учасника правовідносин, а також відомостей щодо оспорювання або визнання недійсним цього договору у встановленому порядку, суд має виходити з принципу правомірності цього правочину, дослідивши та надавши оцінку достатності та достовірності наданих в обґрунтування заяви про заміну сторони доказів для здійснення відповідної заміни.

У матеріалах справи відсутні докази про те, що договори про відступлення права вимоги від 14 березня 2017 року оспорюються або визнані у встановленому порядку недійсними.

З огляду на вказане, відповідно до зазначених норм матеріального та процесуального права, а також враховуючи, що первісний кредитор вибув із зобов`язання, то суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для заміни стягувача його правонаступником.

Наведені висновки цілком узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 7 жовтня 2020 року (справа № 307/627/15-ц).

На підставі викладеного, статей 11, 512, 514 ЦК України та керуючись статтями 259-261, 442 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» про заміну стягувача задовольнити повністю.

Замінити стягувача - Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» на правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» за виконавчим листом, виданим 02 березня 2010 року Турійським районним судом Волинської області про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» солідарно заборгованості за кредитним договором у розмірі 1 089 350.88 гривень та 910 гривень судових витрат.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Турійський районний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Ухвалу складено 01 грудня 2022 року.

Головуючий