Справа № 953/3854/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2022 року м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі

судді - Муратової С.О.,

за участю секретаря - Юхно Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Київського районного суду м. Харкова в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Комунального підприємства «Харківводоканал» (адреса: 61013, м. Харків, вул. Шевченка, буд. 2) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ), про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення, -

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Харкова 07.07.2022 надійшла позовна заява КП «Харківводоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в якій позивач просить стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість в сумі 63040,99 грн, із них: за надання послуги з централізованого водопостачання за період з 01.05.2014 по 31.12.2021 у розмірі 33447,04 грн.; за надання послуги з централізованого водовідведення за період з 01.05.2014 по 31.12.2021 у розмірі 24592,52 грн.; інфляційні витрати - 3636,62 грн.; 3% річних від простроченої суми - 1364,81 грн.; стягнути з відповідачів на користь позивача суму судового збору, сплаченого за подання даної позовної заяви у сумі 2481,00 грн.

На обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, зокрема, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 , та являються споживачами послуг з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення, облік нарахувань та оплат за які здійснюються за абонентським особовим рахунком № НОМЕР_4 . В порушення обов`язку щодо своєчасної оплати наданих послуг з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення, передбаченого п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-IV, ст. 22 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», п.п. 18, 30 Правил № 630 відповідачі неналежним чином виконували зобов`язання з оплати наданих послуг. У підсумку за відповідачами утворилась заборгованість в сумі 58039 грн. 56 коп., а саме: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.05.2014 по 31.12.2021 у розмірі 33447 грн. 04 коп.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.05.2014 по 31.12.2021 у розмірі 24592 грн. 52 коп. Розрахунок зазначеної заборгованості міститься у розрахунку (додається до позовної заяви), де зазначено інформацію щодо об`єму поставлених відповідачам послуг, їх вартість, згідно встановлених тарифів, а також відображено всі здійсненні відповідачами оплати. На момент подання позовної заяви відповідачі не здійснили жодних заходів до повного погашення заборгованості. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Таким чином, відповідачам нараховано 3636 грн. 62 коп. - суми інфляційних витрат за час прострочення та 1364 грн. 81 коп. - три проценти річних від простроченої суми (розрахунки 3% річних та індексу інфляції додаються до позовної заяви). Одночасно зазначаємо, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Таким чином, разом із нарахованими інфляційними витратами та 3 % річних, сума яка підлягає стягненню з відповідачів складає 63040 грн. 90 коп.

Відповідно до вимог ч. 2 ст.19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

За умов ч. 6 ст. 19 ЦПК України, для цілей цього Кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються, зокрема, малозначні справи.

Ціною даного позову позивачем зазначена сума 63040 грн. 99 коп., що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно із положеннями п. 2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України, ця справа є малозначною і на підставі п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України, підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 15.07.2022 відкрито спрощене позовне провадження у вказаній справі з повідомленням сторін (а.с. 18).

Копія ухвали про відкриття провадження разом з позовною заявою з додатками була надіслана відповідачам.

В судове засідання представник позивача не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце проведення судового розгляду повідомлена належним чином, до канцелярії суду 06.09.2022 надійшли пояснення від ОСОБА_4 , в яких вона зазначає, зокрема, що незгодна із позовними вимогами і вважає їх незаконними. Позовну заяву, відповідно до відмітки, подано до суду 07.07.2022. Позивач просить стягнути заборгованість за період з 01.05.2014 по 31.12.2021. Більше половини суми нарахувань по основному боргу позивачем заявлено за межами трирічного строку позовної давності. Враховуючи оголошення військового стану, заборгованість, що виникла з 01.05.2014 по 23.02.2019 знаходиться за межами строків позовної давності і не може бути стягнута. Крім того, вона вже майже 15 років не проживає за вказаною адресою і не є власником або співвласником зазначеної квартири. До подання позовної заяви їй не було відомо про існування заборгованості за водопостачання та водовідведення, оскільки вона не отримувала квитанції або інші вимоги про сплату боргу. Також вона не укладала жодних договорів з КП «Харківводоканал» та не проінформована про умови договору централізованого водопостачання та водовідведення у квартирі АДРЕСА_3 . Відповідач, не проживаючи за вказаною адресою протягом всього періоду виникнення заборгованості, не користуючись вказаними комунальними послугами, не будучи власником або співвласником вказаної квартири і не укладаючи жодних договорів із позивачем щодо постачання комунальних послуг не є споживачем комунальних послуг, а тому не несе цивільної відповідальності за виниклу заборгованість. Позов повинен бути задоволений лише частково. Частина позовних вимог щодо стягнення заборгованості за період з 01.05.2014 по 23.02.2019 та стягнення заборгованості солідарно з неї задоволенню не підлягає (а.с. 49-50).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце проведення судового розгляду повідомлена належним чином, до канцелярії суду 24.10.2022 надійшли пояснення від ОСОБА_2 , в яких вона зазначає, зокрема, що незгодна із позовними вимогами і вважає їх незаконними. Позовну заяву, відповідно до відмітки, подано до суду 07.07.2022. Позивач просить стягнути заборгованість за період з 01.05.2014 по 31.12.2021. Більше половини суми нарахувань по основному боргу позивачем заявлено за межами трирічного строку позовної давності. Враховуючи оголошення військового стану, заборгованість, що виникла з 01.05.2014 по 23.02.2019 знаходиться за межами строків позовної давності і не може бути стягнута (а.с. 52).

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце проведення судового розгляду повідомлений належним чином, до канцелярії суду 24.10.2022 надійшли пояснення від ОСОБА_3 , в яких він зазначає, зокрема, що незгоден із позовними вимогами і вважає їх незаконними. Позовну заяву, відповідно до відмітки, подано до суду 07.07.2022. Позивач просить стягнути заборгованість за період з 01.05.2014 по 31.12.2021. Більше половини суми на рахувань по основному боргу позивачем заявлено за межами трирічного строку позовної давності. Враховуючи оголошення військового стану, заборгованість, що виникла з 01.05.2014 по 23.02.2019 знаходиться за межами строків позовної давності і не може бути стягнута (а.с. 53).

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив.

Судом на адресу відповідача ОСОБА_1 направлялись судові повістки про необхідність його явки в судове засідання (а.с. 26, 35-37, 46), проте, поштові повідомлення повернуті на адресу суду у зв`язку із відсутністю адресата за вказаною адресою, інших засобів зв`язку позовна заява не містить.

Суд, вивчивши подані заяви по суті справи, дослідивши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України).

Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України.

Згідно Довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні від 14.07.2022, у квартирі АДРЕСА_3 зареєстровані наступні особи: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 16).

Згідно розрахунку суми заборгованості, на ОСОБА_1 відкритий особовий рахунок № НОМЕР_4 (а.с. 4-8).

З вказаного розрахунку заборгованості по особовому рахунку НОМЕР_4 , відкритому на ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 вбачається, що за особовим рахунком № НОМЕР_4 мається заборгованість, що виникла за період з травня 2014 року по грудень 2021 року в розмірі 58 039,56 грн. (а.с. 4-8).

Також підприємством нараховано 3% річних у сумі 1364,81 грн. та інфляційні витрати - 3636,62 грн. (а.с. 10-11).

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначені Законом України "Про житлово-комунальні послуги".

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон) житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Згідно матеріалів справи, КП «Харківводоканал» надаються послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, а відповідачі, в свою чергу, споживають зазначені послуги, що свідчить про наявність між ними взаємних зобов`язань.

У частині першій статті 19 Закону №1875-ІV передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, разом з тим відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону №1875-ІV обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Наведеними положеннями закону передбачено, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 20 Закону №1875-ІV споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Згідно з пунктом 3 частини другої статті 21 Закону №1875-ІV виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Враховуючи наведене, обов`язок по укладанню договору про надання житлово-комунальних послуг покладено законодавцем як на споживача, так і на виконавця.

Отже, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, а також у постанові Верховного Суду від 18 травня 2020 року у справі № 176/456/17 (провадження № 61-63св18).

Приписами п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач, серед іншого, зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги в строки, встановлені договором або законом.

Згідно зі ст.68 ЖК України, плата за комунальні послуги у жилому приміщенні, що належить громадянинові, береться, крім квартирної плати, за затвердженими у встановленому порядку тарифами, у строки, визначені угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги.

Згідно з пунктом 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правил), постачання холодної та гарячої води, плата за житлово-комунальні послуги вноситься власниками квартир, наймачами та орендарями щомісяця, не пізніше 20 числа, що настає за розрахунковим. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води або до затверджених нормативів (норм) споживання.

За відсутності приладів обліку холодної та гарячої води, нарахування здійснюються у відповідності до вимог п. 21 Правил, згідно встановлених норм водоспоживання та водовідведення з розрахунку на кількість проживаючих споживачів.

Порядок формування та затвердження цін і тарифів на житлово-комунальні послуги встановлені ст.31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

До повноважень позивача не входить зменшення або збільшення тарифів, встановлених для оплати наданих послуг.

Згідно з п. 8 «Правил надання населенню послуг по водо-теплопостачанню і водовідводу», послуги надаються відповідно до умов договору. Але це не означає, що під час відсутності такого договору, відповідачі мають право користуватися послугами, що фактично надаються і не оплачувати їх.

Згідно положень ст. 11 ЦК України, цивільні права і зобов`язання виникають не тільки з основ передбачених законодавством, а також з дії громадян.

Такими діями відповідачів є фактичне користування послугами, що надаються позивачем.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами ст. 64 ЖК України, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Оскільки відповідачі офіційно, у встановленому чинним законодавством порядку не відмовились від послуг, які надавало їм КП «Харківводоканал», то в них виник обов`язок сплатити ці послуги.

Відповідачі належним чином свої зобов`язання щодо оплати послуг з централізованого водопостачання та водовідведення не виконували, плату за спожиті послуги у повному обсязі не вносили.

Доказів того, що послуги відповідачам не надавались, що вони не користувались наданими послугами і потреби в таких послугах не мали, належними та допустимими доказами не доведено та матеріалами справи не підтверджено.

Враховуючи диспозитивність цивільного судочинства, та надані позивачем розрахунки, суд приходить до висновку, що зроблені позивачем розрахунки заборгованості є обґрунтованими, та підстав їм не довіряти у суду не має.

Розрахунок боргу, наданий позивачем, сумніву не викликає та приймається судом.

Досліджуючи вимоги позивача в частині періоду виниклої заборгованості, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання і тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, які мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо втратили свою достовірність і повноту зі плином часу (пункт 51 рішення від 21 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Суд задовольняє клопотання відповідачів про застосування строку позовної давності до даного позову, оскільки визначений законодавством трирічний строк позивачем було пропущено.

Як зазначено вище, вказана позовна заява надійшла до канцелярії Київського районного суду м. Харкова 07.07.2022 (а.с. 1).

Згідно наданого розрахунку суми заборгованості по особовому рахунку НОМЕР_4 , відкритому на ОСОБА_1 , заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.07.2019 по 31.12.2021 в розмірі 15 466 грн. 78 коп.; заборгованість за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.07.2019 по 31.12.2021 в розмірі 11404 грн. 09 коп.

Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідачів необхідно стягнути солідарно заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання в розмірі 15 466 грн. 78 коп.; заборгованість за надані послуги з централізованого водовідведення в розмірі 11404 грн. 09 коп. за період з 01.07.2019 по 31.12.2021.

В решті позовних вимог, а саме стягнення з відповідачів заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за період з 01.05.2014 по 31.06.2019, слід відмовити у зв`язку з пропуском строку позовної давності.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідачів інфляційних витрат та трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання слід зазначити наступне.

У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

Правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

В даному випадку правовідносини, які склалися між сторонами є грошовим зобов`язанням і на ці правовідносини поширюється дія ч.2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Закріплена в п. 10 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати житлово-комунальних послуг у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у ч.2 ст. 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

Отже, враховуючи положення ч. 2 ст. 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Вимагати сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції, а також 3 % річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

У зв`язку із простроченням відповідачами сплати комунальних послуг, позивачем нараховано 3636 грн. 62 коп. - інфляційні витрати та 1364 грн. 81 коп. - 3% річних від простроченої суми.

Враховуючи, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних не є штрафними санкціями та в даному випадку не застосовується положення ст. 258 ЦК України, суд приходить до висновку, що суми нарахувань проведено в межах позовної давності та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 2481,00 грн.

Суд розподіляє судові витрати відповідно до положень ст. 141 КПК України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог та стягує з відповідачів у рівних частках на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 1254,15 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст..2-5, 12, 13, 77, 81, 141, 174, 178, 191, 211, 223, 247, 259, 263-266, 268, 273 ЦПК України, ст. 11, 253 256, 257, 267, 258, 525, 526, 625 ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги» , суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Комунального підприємства «Харківводоканал» (адреса: 61013, м. Харків, вул. Шевченка, буд. 2) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ), про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення - задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» (місце знаходження: м.Харків, вул..Шевченка, 2, п/р НОМЕР_5 в АТ «Мегабанк», МФО 351629, ):

- заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.07.2019 по 31.12.2021 в розмірі 15 466 (п`ятнадцять тисяч чотириста шістдесят шість) гривень 78 копійки;

- заборгованість за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.07.2019 по 31.12.2021 в розмірі 11404 (одинадцять тисяч чотириста чотири) гривні 09 копійок;

- інфляційні витрати в розмірі 3636 (три тисячі тридцять шість) гривень 62 копійки та 3% річних від простроченої суми в розмірі 1364 (одна тисяча триста шістдесят чотири) гривні 81 копійка.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» (місце знаходження: м.Харків, вул..Шевченка, 2, п/р НОМЕР_5 в АТ «Мегабанк», МФО 351629, ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1254 (одна тисяча двісті п`ятдесят чотири) гривні 15 копійок в рівних частках.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення, до Харківського апеляційного суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://court.gov.ua.

Позивач: Комунальне підприємство «Харківводоканал» (адреса: 61013, м. Харків, вул. Шевченка, буд. 2).

Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Суддя Муратова С.О.