Номер провадження: 22-ц/813/5925/22
Головуючий у першій інстанції Середа І. В.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.11.2022 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,

за участю секретаря - Кузьмук А.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 08 грудня 2021 року у складі судді Середи І.В.,

встановив:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 113 648,00 грн, моральної шкоди у розмірі 500 000 грн, а також понесені судові витрати.

В обґрунтування вимог позивач вказала, що на підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 25.03.2015 у справі №523/13631/14-ц, яке набрало законної сили 23.09.2015, їй було виділено у власність 60/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1 та визнано за нею право власності на виділені в натурі 60/100 частин зазначеного житлового будинку. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 11.12.2017 у справі №523/14566/17, залишеним без змін постановою апеляційного суду Одеської області від 25.09.2018, зобов`язано ОСОБА_2 , правонаступником якого нині є його донька - ОСОБА_2 , не чинити позивачу перешкоди у користуванні виділеними в натурі 60/100 частинами домоволодіння АДРЕСА_1 та виселено з зазначеного об`єкта нерухомості ОСОБА_2 . Однак ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 22.02.2019 було відстрочено виконання даного судового рішення на строк до 13.11.2019. ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Разом з ОСОБА_3 в домоволодінні АДРЕСА_1 постійно проживала та була зареєстрована донька померлого ОСОБА_2 , яка є спадкоємцем першої черги після смерті батька і згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину. 16.05.2019 у домоволодінні сталася пожежа, внаслідок якої, крім іншого, було знищено сарай літ. «Г», який було збудовано в 1974 році, а тому не потребував окремого введення в експлуатацію, у зв`язку з чим, на думку позивача, є об`єктом її права власності. Згідно з актом про пожежу, причиною пожежі стало необережне поводження з вогнем не встановленою особою. Як вказує ОСОБА_1 , вона не мала доступу до належного їй майна та на 16.05.2019 діяла відстрочка виконання рішення, надана ухвалою суду, щодо виселення родини відповідача з домоволодіння, а тому воно знаходилось у користуванні відповідача. Крім того, домоволодіння перебуває під охороною, послуги якої замовлені відповідачем, а тому несанкціонований доступ до домоволодіння сторонньої особи не можливий. Наведені обставини, за твердженнями ОСОБА_1 , вказують на те, що пожежа, внаслідок якої знищено сарай позивача, сталася з вини відповідача, а тому завдані збитки в розмірі підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, а також моральна шкода.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 08 грудня 2021 року позовні вимоги залишено без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та постановити нове, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 500000 грн моральної шкоди, та 113648,00 грн матеріальної шкоди внаслідок знищення майна.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд при розгляді справи порушив право ОСОБА_1 на участі її в судовому засіданні. ОСОБА_1 самостійно бажала приймати участь в судовому засіданні та давати пояснення суду, просила через хворобу перенести слухання до її одужання. Проте суд розглянув справу в відсутності позивача та постановив рішення. ОСОБА_1 надала суду виписки з медичної карти від 08.06.2021, 10.11.2021, 08.12.2021, про те, що знаходиться на лікуванні. Апелянт вважає, що її залишили права на захист інтересів. Суд першої інстанції не надав право викласти ОСОБА_1 усі обставини даної справи в зв`язку з чим суд не тільки порушив право ОСОБА_1 на захист своїх інтересів, але й в зв`язку з цим неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, що призвело до неправильного ухвалення рішення.

07.11.2022 від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без участі відповідача та її представника.

07.11.2022 від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що за розпорядження голови суду через введення у країні воєнного стану обмежена участь сторін у судових засіданнях, водночас позивач через свій похилий вік та відсутність технічної можливості не може прийняти участь в режимі відеоконференції, проте бажає особисто приймати участь в судовому засіданні.

Враховуючи, що справа тривалий час перебуває на розгляді у суді, позивач свої доводи виклала у апеляційній скарзі, крім того, захищаючи права одних осіб, суд не може порушувати права інших осіб (зокрема тривале не вирішення спору).

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на положення ст. 129 Конституції України, ст. 2 ЦПК України, якими передбачено, що одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (ст. 223 ЦПК України).

Зазначена позиція апеляційного суду узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 16 липня 2020 року у справі N 924/369/19.

Ураховуючи вищенаведене та ту обставину, що сторони реалізували своє право на викладення відповідних аргументів суду апеляційної інстанції, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, апеляційний суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

За правилом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону ухвалене у справі рішення відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з того, що позивач не є власником майна, яке постраждало від пожежі, тому її права не порушені та останньою не надано доказів, що саме з вини відповідача сталася пожежа.

Апеляційний суд погоджується з вказаним висновком суду.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 25.03.2015 у справі №523/13631/14-ц, яке набрало законної сили 23.09.2015 на підставі ухвали Вищого спеціалізованого суду України, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні спільною власністю, виділ частки у спільної часткової власності в натурі, про визнання права власності задоволено. Виділено в натурі у власність ОСОБА_1 60/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , що складаються з частини житлового будинку літ. «А- 1ж », з прибудовою літ. «а»: 1/2 частини - веранди І, площею 13,4 кв.м; II - ванна площею 6,2 кв.м., 1-1 - коридор площею 5,2 кв.м., №1-4 житлова кімната площею 22,3 кв.м., 1-5 - житлова кімната площею 6,4 кв.м., всього загальною площею складає - 46,6 кв.м., у тому числі житлова - 28,7 кв.м., а також 1/2 частину мощення І, 1/2 частину огородження № 1-3,4-огородження. Виділено в натурі у власність ОСОБА_3 40/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , що складаються з частини житлового будинку літ. «А-1ж », з прибудовою літ. «а» 1/2 частини - веранди І, площею 13,4 кв.м, 1-2 - житлова кімната площею 13,0 кв.м; 1-3 - житлова кімната площею 11,1 кв.м., загальною площею - 30,6 кв.м. , у тому числі житлова - 24,1 кв.м., а також надвірні споруди: літ. «Ж» - вбиральня, 1/2 частину мощення І, 1/2 частину огорожі № 1-3,4. Визнано за ОСОБА_1 право власності на виділені в натурі 60/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , що складаються з частини житлового будинку літ. «А- 1ж » , з прибудовою літ. «а»:1/2 частини - веранди І, площею 13,4 кв.м, II - ванна площею 6,2 кв.м., 1-1 - коридор площею 5,2 кв.м., №1-4 житлова кімната площею 22,3 кв.м., 1-5 - житлова кімната площею 6,4 кв. м., всього загальною площею складає - 46,6 кв.м., у тому числі житлова - 28,7 кв. м., а також 1/2 частину мощення І, 1/2 частину огородження №1-3,4 огородження, без врахування самовільно збудованих приміщень: сараїв «Г», «Е», навіс «Д», «З»-гараж. Визнано за ОСОБА_3 право власності на виділені в натурі 40/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , що складаються з частини житлового будинку літ. «А- 1ж », з прибудовою літ. «а»:1/2 частини - веранди І, площею 13,4 кв.м;1-2 - житлова кімната площею 13,0 кв.м; 1-3 - житлова кімната площею 11,1 кв.м., загальною площею - 30,6 м2, у тому числі житлова - 24,1 кв.м., а також надвірні споруди: літ. «Ж» - вбиральня, 1/2 частину мощення І, 1/2 частину огорожі №1-3,4., без врахування самовільно збудованих приміщень: сараїв «Г», «Е», навіс «Д», «З» -гараж. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію за частину частки у праві спільної часткової власності у розмірі 4 769 грн. Виділено у користування ОСОБА_3 земельну ділянку площею 377 кв.м., що розташована з приляганням до правої бічної і задньої межі, що включає, в тому числі площу зайняту під частиною будинку і надвірною будовою літ. «Ж» - вбиральня. В`їзд на виділену земельну ділянку ОСОБА_3 вирішено здійснювати через ділянку загального користування з боку АДРЕСА_2 з організацією окремого в`їзду з пристроєм в`їзних воріт у огородженні фасадної кордону. Виділено у користування ОСОБА_1 земельну ділянку площею 377 кв.м, що складається з двох частин: I - частина площею 210 кв.м., що розташована з приляганням до фасадної і правої межі земельної ділянки, що включає, в тому числі, площу зайняту під частиною будинку; II - частина площею 167 кв.м., що розташована з приляганням до лівої і задньої зовнішньої межам. В`їзд на земельну ділянку, що виділяється ОСОБА_1 , вирішено здійснювати через існуючі в`їзні ворота. Сполучення між частками, що виділяються пропонується вирішено здійснювати через ділянку загального користування. Визнано межі між земельними ділянками, що виділяються ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 10.11.2016 у справі №523/12845/16-ц, яке набрало законної сили 24.01.2017 року вселено ОСОБА_1 у виділену їй в натурі, рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 25.03.2015р. (справа №523/13631/14-ц), частину житлового будинку АДРЕСА_1 .

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 11.12.2017, залишеним без змін постановою апеляційного суду Одеської області від 25.09.2018, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення задоволено. Зобов`язано ОСОБА_3 не перешкоджати ОСОБА_1 у здійсненні нею права користування виділеними в натурі 60/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 . Вирішено виселити ОСОБА_3 з виділених в натурі 60/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , що складаються з частини житлового будинку літ. «А-1ж», з прибудовою літ. «а»: 1/2 частини веранди І площею 13,4м2, ІІ ванни площею 6,2м2, 1-1 коридору площею 5,2м2, №1-4 житлової кімнати площею 22,3м2, 1-5 житлової кімнати площею 6,4м2, всього загальною площею 46,6м2, у тому числі житловою 28,7м2, а також 1/2 частину мощення І, 1/2 частину огородження №1-3,4 - огородження.

22.02.2019 року ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси у справі №523/15974/18 відстрочено виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2017 року у цивільній справі №523/14566/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення на один рік до 13 листопада 2019 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.

Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності позивачу на праві власності належить частина житлового будинку АДРЕСА_2 , а саме 60/100 частин, що складається з частини житлового будинку літ. «А-1ж», з прибудовою літ. «а»: Ѕ частини-веранди І, площею 13,4 кв.м, II - ванна площею 6,2 кв.м., 1-1 - коридор площею 5,2 кв.м., №1- житлова кімната площею 22,3 кв.м., 1-5- житлова кімната площею 6,4 кв.м., всього загальною площею складає - 46,6 кв.м., у тому числі житлова - 28,7 кв.м., а також Ѕ частину мощення І, Ѕ частину огородження №1-3,4огородження, без врахування самовільно збудованих приміщень: сараїв «Г», «Е», навіс «Д», «З» -гараж.

Отже, сарай під літ. «Г» є самовільно збудованими приміщеннями та не належать на праві власності позивачу.

16.05.2019 о 01:53 виникла пожежа за адресою: АДРЕСА_1 , яка зафіксована актом про пожежу, складеним провідним інспектором Суворовського ВП м. Одеси ГУ НП в Одеській області від 16.05.2019. Встановлено, що пожежею знищено домашні речі та сарай площею 20 кв.м. Причиною пожежі вказано не обережне поводження з вогнем не встановленою особою. В акті зазначено, що прямі збитки від пожежі встановлюються, побічні збитки від пожежі орієнтовні у розмірі 113 648 грн.

17.05.2019 відповідач звернулася до Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області з заявою про вчинення злочину та на підставі ухвали слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 09.10.2019 року 29.10.2019 року до ЄРДР внесені відомості щодо вчинення кримінального правопорушення та присвоєно відповідний номер.

Станом на час вирішення спору кримінальне провадження перебуває в стадії розслідування, вирок суду відсутній.

Позивач з заявами до правоохоронних органів щодо факту підпалу не зверталася, вирок про встановлення вини відповідача у пошкодженні майна позивача відсутній.

Отже, матеріали справи не містять доказів того, що сарай, який було пошкоджено внаслідок пожежі, належав позивачу на праві власності та відсутні докази наявності у діях відповідача складу цивільного правопорушення, що включає неправомірність її поведінки, наявність матеріальних втрат та їх розміру (збитків), причинного зв`язку між неправомірною поведінкою та заподіяними збитками.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині стягнення з ОСОБА_3 шкоди завданої майну позивача.

Оскільки вимоги позивача до відповідача про стягнення моральної шкоди є похідними вимогами від встановлення порушеного права, тому також задоволенню не підлягають.

Наявність запису в технічному паспорті на садибний житловий будинок АДРЕСА_1 щодо сараю під літ. «Г» не є доказом належності вказаного нерухомого майна на праві власності позивача.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції позбавив права позивача на участь в судовому засідання є безпідставними з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що 01.02.2021 в судовому засіданні приймали учать позивач та її представник, за клопотанням якого було відкладено розгляд справи. В судове засідання 01.04.2021 з`явилася позивач, яка просила відкласти розгляд справи у зв`язку з неявкою в судове засідання її представника. Судове засідання 11.11.2021 було відкладено у зв`язку з перебуванням позивача на лікарняному. В судовому засіданні 08.12.2021 участь приймав уповноважений представник позивача.

Вказані обставини спростовують твердження позивача про порушення судом права позивача на участь в судовому засіданні, оскільки остання неодноразово приймала участь в судових засіданнях та мала можливість особисто надані пояснення.

Отже, судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

На підставі ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 08 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складений 25.11.2022

Головуючий:

Судді: