КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

16 листопада 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Ігнатченко Н.В., суддів: Мережко М.В., Савченка С.І., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Леандра» на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 16 серпня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Зокема-Україна», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: товариство з обмеженою відповідальністю «Цільова комерція», товариство з обмеженою відповідальністю «Чорноморгідробуд», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Незнайко Євген Вікторович, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Дімітрова Тетяна Андріївна, приватне підприємство «СПМК-7», про витребування нерухомого майна,

в с т а н о в и в:

У травні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Зокема-Україна», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: ТОВ «Цільова комерція», ТОВ «Чорноморгідробуд», приватний нотаріус КМНО Незнайко Є.В., приватний нотаріус ОМНО Дімітрова Т.А., ПП «СПМК-7», про витребування нерухомого майна.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 29 травня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 14 липня 2022 року за клопотанням представника відповідача вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження.

Під час розгляду справи позивач подав клопотання про зміну предмету позову, заміну неналежного відповідача та залучення до участі у справі третіх осіб.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 16 серпня 2022 року клопотання задоволено.

Прийнято заяву ОСОБА_1 про зміну предмету позову. Замінено у справі № 757/11609/22-ц первісного відповідача ТОВ «Зокема-Україна» належним відповідачем ТОВ «Леандра». Залучено до участі у справі № 757/11609/22-ц ТОВ «Зокема-Україна», ТОВ «Музкомпані», ПП «Сфінкс», приватного нотаріуса КМНО Войтовського В.С. в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішення, 21 жовтня 2022 року ТОВ «Леандра» через представника - адвоката Бебеля О.О. звернулося з апеляційною скаргою.

Однак апеляційна скарга не може бути прийнята до розгляду з таких підстав.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Європейський суд з прав людини вказав, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції, якщо апеляційне оскарження існує в національному правовому порядку, держава зобов`язана забезпечити особам під час розгляду справи в апеляційних судах, в межах юрисдикції таких судів, додержання основоположних гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції, з урахуванням особливостей апеляційного провадження, а також має братись до уваги процесуальна єдність судового провадження в національному правовому порядку та роль в ньому апеляційного суду. «Право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (VOLOVIK v. UKRAINE, 15123/03, § 53, 55, ЄСПЛ, від 6 грудня 2007 року).

Згідно з правилами процесуального закону подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції має відбуватися з дотриманням певних умов.

За змістом частини другої статті 352 ЦПК України ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 353 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

У частині першій статті 353 ЦПК України визначено вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Між тим, у цьому переліку відсутня така ухвала як ухвала про прийняття до розгляду заяви про зміну предмету позову, заміну неналежного відповідача належним та залучення до участі у справі третіх осіб.

В силу частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 1 листопада 2021 року у справі № 520/14132/18 (провадження № 61-13531сво21) також зроблено висновок про застосування норми права, який полягає у тому, що тлумачення та застосування положень статті 353 ЦПК України має відбуватися із урахуванням можливості/неможливості поновити свої права особою, яка подає апеляційну скаргу, в інший спосіб, аніж шляхом оскарження в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду. При цьому будь-яка ухвала суду підлягає перегляду в апеляційному порядку самостійно або разом з рішенням суду.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду(частина друга статті 353 ЦПК України). Цей припис згідно з позицією Конституційного Суду України слід розуміти так, що будь-яка ухвала суду підлягає перегляду в апеляційному порядку самостійно або разом з рішенням суду (абзац 5 підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2010 року № 3-рп/2010).

Отже, ухвала суду першої інстанції про прийняття до розгляду заяви про зміну предмету позову, заміну неналежного відповідача належним та залучення до участі у справі третіх осіб не може бути оскаржена в апеляційному порядку до ухвалення рішення суду по суті спору й окремо від цього рішення. Тобто, оскарження такої ухвали в апеляційному порядку можливе разом з рішенням суду по суті спору.

Посилання представника відповідача в апеляційній скарзі на пункт 28 частини першої статті 353 ЦПК України, яким передбачено, що окремо від рішення суду може бути оскаржена в апеляційному порядку ухвала суду першої інстанції щодо заміни сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження є безпідставними, оскільки місцевим судом питання заміни сторони у справі в порядку процесуального правонаступництва, що врегульовано статтею 55 ЦПК України, не вирішувалось, а, зокрема, здійснено заміну неналежного відповідача в порядку статті 51 ЦПК України.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що право на апеляційне оскарження учасники справи можуть реалізувати у порядку, визначеному процесуальним законом, не зловживаючи їхніми процесуальними правами у спосіб подання апеляційної скарги на ухвалу, що не може бути оскаржена до ухвалення рішення по суті спору й окремо від такого рішення.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод також визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про повернення апеляційної скарги ТОВ «Леандра» з підстав, передбачених пунктом 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України, оскільки дана справа по суті розглянута судом першої інстанції не була, а ухвала про задоволення клопотання про зміну предмету позову, заміну неналежного відповідача та залучення до участі у справі третіх осіб не може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

На підставі викладеного та керуючись статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статтями 353, 357 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Леандра» на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 16 серпня 2022 року у справі № 757/11609/22-ц повернути скаржнику.

Копію ухвали про повернення апеляційної скарги надіслати скаржнику разом з апеляційною скаргою та доданими до неї матеріалами. Копію апеляційної скарги залишити у справі.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду виключно у випадках, передбачених в частині другій статті 389 ЦПК України.

Судді: Н.В. Ігнатченко

М.В. Мережко

С.І. Савченко