Провадження №22-ц/812/916/22
П О С Т А Н О В А

Іменем України

22 листопада 2022 року м. Миколаїв

колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючого: Базовкіної Т.М.,

суддів: Царюк Л.М., Яворської Ж.М.,

із секретарем судового засідання: Стрілець К.О.,

за участі представника заявника - Сахабутдінова В.Ю.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу №2-1999/09 (473/2078/22) за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Універсал Банк» на ухвалу, яку постановив Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області під головуванням судді Лузан Людмили Вікторівни у приміщенні цього суду 09 вересня 2022 року, повний текст якої складений того ж дня, за заявою Акціонерного товариства «Універсал Банк» про видачу дублікатів виконавчих листів, поновлення строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання у цивільній справі за позовом Відкритого акціонерного товариства «ВТБ Банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Універсал Банк», до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

у с т а н о в и л а :

У серпні 2022 року Акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі АТ «Універсал Банк») звернулося до суду із заявою про видачу дублікатів виконавчих листів, поновлення строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання.

Заява мотивована тим, що рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 листопада 2009 року стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в солідарному порядку на користь Відкритого акціонерного товариства ВТБ Банк (далі ВАТ ВТБ Банк) заборгованість за кредитним договором, яка станом на 19 серпня 2009 року складала 59501,99 доларів США, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ складало 469 008 грн. 62 коп., а також судових витрат по 606 грн. 67 коп. з кожного.

На виконання вказаного рішення було видано виконавчі листи відносно кожного з боржників, які ВАТ ВТБ Банк пред`явив до примусового виконання.

В подальшому 15 травня 2014 року головним державним виконавцем Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області під час здійснення виконавчого провадження №38658651 винесено постанову про повернення виконавчого документу №2-1999/2009 відносно ОСОБА_3 стягувачу.

Крім того, 30 червня 2017 року державним виконавцем Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області під час здійснення виконавчого провадження №53966199 винесено постанову про повернення виконавчого документу №2-1999/2009 відносно ОСОБА_1 стягувачу.

21 жовтня 2020 року між ВАТ ВТБ Банк та АТ «Універсал Банк» був укладений договір №75-РБ про відступлення прав вимоги, відповідно до якого останнє набуло право вимог у зобов`язанні, що було предметом розгляду справи.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 09 грудня 2020 року замінено стягувача ВАТ ВТБ Банк у виконавчому ґпроваджені з примусового виконання виконавчого листа №2-1999/2009 на його правонаступника - АТ «Універсал Банк».

Згідно з інформацією, що міститься в Автоматизованій системі виконавчих проваджень, станом на 25 листопада 2021 року відсутні відкриті виконавчі провадження щодо боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Станом на 25 листопада 2021 року місцезнаходження вищевказаних документів банку невідоме, в матеріалах наглядової справи оригінали виконавчих листів та документи, які б свідчили про його повернення стягувачу, відсутні, що підтверджується відповідним Актом про проведення перевірки оригіналів документів.

Вказане свідчить про те, що виконавчі листи щодо боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_3 втрачені та на даний час АТ «Універсал Банк» з об`єктивних причин позбавлене можливості стягнути з боржників заборгованість за виконавчими листами.

Посилаючись на викладене, АТ «Універсал Банк» просило видати дублікати виконавчих листів №2-1999/2009 про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та поновити строк для пред`явлення виконавчих документів до виконання.

Ухвалою Вознесенского міськрайонного суду Миколаївської області від 09 вересня 2022 року у задоволені АТ «Універсал Банк» відмовлено.

Ухвала мотивована тим, що заявником не зазначені поважні причини, внаслідок яких останній був позбавлений можливості пред`явити обумовлені виконавчі листи до виконання в передбачені законом строки, не надані докази на їх підтвердження.

Стягувачі, в тому числі первісний, є юридичними особами, зобов`язані були забезпечити належну організацію роботи, зокрема щодо контролю за судовими та виконавчими документами при їх виконанні в органах ДВС.

Доказів, які б свідчили про добросовісну реалізацію стягувачем своїх процесуальних прав та належне виконання процесуальних обов`язків, зокрема вчинення усіх можливих та залежних від нього дій, спрямованих на своєчасний контроль за виконанням судового рішення, заявник не надав.

Щодо видачі дублікатів виконавчих листів, то суд зазначив, що коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

В апеляційній скарзі АТ «Універсал Банк» просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою задовольнити заяву.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновок суду про недоведеність поважних причин пропуску строку пред`явлення виконавчих листів до виконання є помилковим, оскільки вказані виконавчі листи втрачені не з вини стягувача, який, в свою чергу, неодноразово звертався до відділу державної виконавчої служби із відповідними запитами, докази чого були надані суду першої інстанції.

При цьому відмова у задоволені заяви АТ «Універсал Банк» про поновлення строків та видачу дублікатів виконавчих листів унеможливлює виконання рішення суду та можливості стягнути з боржників заборгованості за виконавчими листами.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 статті 2 ЦПК України).

Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами частини 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Вказаним положенням процесуального закону ухвала суду першої інстанції відповідає.

За приписами частини 1 статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Зазначене конституційне положення відображено і у пункті 7 частини 3 статті 2 та статті 18 ЦПК України, згідно з якими судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як вбачається з матеріалів справи і таке встановив суд першої інстанції, рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 листопада 2009 року стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в солідарному порядку на користь ВАТ ВТБ Банк заборгованість за кредитним договором, яка станом на 19 серпня 2009 року складала 59501,99 доларів США, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ складало 469 008 грн. 62 коп.

Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 24 лютого 2010 року рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 листопада 2009 року залишено без змін.

На виконання вказаного рішення було видано виконавчі листи відносно кожного з боржників, які ВАТ ВТБ Банк пред`явив до примусового виконання.

21 жовтня 2020 року між ВАТ ВТБ Банк та АТ «Універсал Банк» був укладений договір №75-РБ про відступлення прав вимоги, відповідно до якого останнє набуло право вимог у зобов`язанні, що було предметом розгляду справи.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 09 грудня 2020 року замінено стягувача ВАТ ВТБ Банк у виконавчому проваджені з примусового виконання виконавчого листа №2-1999/2009 на його правонаступника - АТ «Універсал Банк».

За приписами пункту 1 частини 1 статті 21 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції закону, чинній на час видачі виконавчого листа у справі), виконавчі листи можуть бути пред`явлені до виконання протягом трьох років.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України № 1404-VIII «Про виконавче провадження» у редакції від 02 червня 2016 року, згідно частини 1 статті 12 якого виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років.

За пунктом 5 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» у редакції від 02 червня 2016 року виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені Законом від 02 червня 2016 року.

Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом (рішення Конституційного Суду України від 05 квітня 2001 року № 3-рп/2001).

У виданих 21 квітня 2010 року стягувачу ВАТ ВТБ Банк виконавчих листах на примусове виконання рішення суду по справі №2-1999/2009, зазначено, що строк пред`явлення їх до виконання 24 лютого 2013 року, тобто протягом трьох років з дня набрання рішенням суду законної сили (постановлення ухвали Апеляційного суду Миколаївської області від 24 лютого 2010 року).

15 травня 2014 року головним державним виконавцем Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області під час здійснення виконавчого провадження №38658651 винесено постанову про повернення виконавчого документу №2-1999/2009 відносно ОСОБА_3 стягувачу на підставі пункту 2 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції закону на час завершення виконавчого провадження).

30 червня 2017 року державним виконавцем Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області під час здійснення виконавчого провадження №53966199 винесено постанову про повернення виконавчого документу №2-1999/2009 відносно ОСОБА_1 стягувачу підставі пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції закону на час завершення виконавчого провадження).

Вказане підтверджується також повідомленням №11752/20.8-36 від 06 серпня 2022 року Вознесенського відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Також у вказаному повідомленні зазначено, що виконавчі листи щодо стягнення коштів з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором на користь ВАТ ВТБ Банк на виконанні не перебувають.

Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених статтею 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції закону, чинній на 15 травня 2014 року) та статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції закону, чинній на 30 червня 2017 року), не позбавляла його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених діючим законодавством.

Зважаючи на викладені обставини, строк пред`явлення виконавчого листа до виконання щодо ОСОБА_3 закінчився 15 травня 2017 року, а щодо ОСОБА_1 30 червня 2020 року. Проте із заявою про поновлення строку для пред`явлення до виконання та видачу дублікатів виконавчих листів АТ «Універсал Банк», яке є правонаступником первісного стягувача - ВАТ ВТБ Банк у виконавчому листі звернулося до суду лише 11 серпня 2022 року, тобто після закінчення строків, встановлених для пред`явлення виконавчих документів до виконання. При цьому ці строки були таким, що закінчилися, на день переходу до заявника прав та обов`язків за договором №75-РБ про відступлення прав вимоги .

Частиною 6 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред`явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Відповідно до частини 1 статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

В силу положень частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини 1, 2 статті 76 ЦПК України).

З огляду на характер спірних правовідносин у даній справі заявник мав довести, а суд встановити наявність поважних причин для пропуску заявником строку пред`явлення виконавчих документів до виконання, тобто причин, які об`єктивно свідчать про наявність перешкод для пред`явлення виконавчого документа до виконання у визначений законом строк.

Оскільки перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, суд відповідно до статті 89 ЦПК України має дати оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у заяві доказів.

В силу статті 514 ЦК України до АТ «Універсал Банк» перейшли усі права первісного кредитора ВАТ ВТБ Банк у спірних правовідносинах в обсязі і на умовах, що існували на момент укладання 21 жовтня 2020 року між ними договору купівлі-продажу прав вимоги, зокрема, права стягувача за виконавчим документом. Тобто у заявника виникли не нові права щодо виконання судового рішення у справі, а він набув ці права від первісного стягувача ВАТ ВТБ Банк. Тобто, укладаючи 21 жовтня 2020 року договір, «поза розумним сумнівом», АТ «Універсал Банк» мав отримати від первісного кредитора відомості щодо наявного судового рішення та обставин щодо ходу його виконання.

Суд першої інстанції правильно, на підставі наданих заявником доказів дійшов висновку, що матеріали справи не свідчать про наявність поважних причин для пропуску строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Так, заявником не надано доказів того, що первісний кредитор - стягувач не мав об`єктивної можливості цікавитись стадією виконавчих проваджень, та своєчасно вчинити процесуальну дію, як з отримання дублікатів виконавчих листів, так і пред`явлення їх до виконання.

При цьому, переведення прав кредитора, не є поважною причиною чи аксіомою, для відновлення прав стягувача або звільнення його від обов`язку добросовісно користуватися своїми правами та виконувати обов`язки під час виконання рішення суду. Тобто, сама по собі заміна стягувача у виконавчому проваджені не може бути поважною підставою поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Єдиною підставою для видачі судом дублікату виконавчого листа є його втрата.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, викрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Згідно п.17.4 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

У справі, що переглядається, оскаржуваною ухвалою відмовлено у задоволенні заяви про поновлення строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Дублікат виконавчого документа може бути виданий лише у разі звернення стягувача або державного виконавця із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Згідно висновків, наведених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі №2-836/11 (провадження №14-308цс19), у разі пропуску стягувачем строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання не створює перешкод для задоволення заяви стягувача про видачу дубліката втраченого виконавчого документа у разі, якщо суд задовольнив заяву стягувача про поновлення пропущеного строку для пред`явлення такого документа до виконання. Тобто, якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Оскільки суд дійшов висновку про відсутність підстав для поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання, то відсутні й підстави для видачі його дублікату.

При цьому, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Зокрема, посилання на помилковість висновків суду про відсутність поважних причин пропуску строку пред`явлення виконавчих листів до виконання, а також на необізнаність заявника щодо виконавчого провадження спростовуються тим, що при зверненні із заявою про заміну сторони виконавчого провадження у 2020 року АТ «Універсал Банк» надавало до суду фотокопії виконавчого листа щодо стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 з відмітками державних виконавців про хід виконавчих дій, в тому числі про повернення виконавчого документу та постанов державного виконавця про повернення виконавчих документів від 30 червня 2017 року та від 15 травня 2014 року (а.с. 152, 152, 155). Щодо посилань на неодноразові звернення заявника до відділу державної виконавчої служби із відповідними запитами, то доказів стосовно таких звернень до пред`явлення заяви до суду не надавались.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з дотриманням норм процесуального права, то апеляційна скарга в силу положень статті 375 ЦПК України підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін.

Частиною 13 статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційним судом ухвала суду не змінювалось і не приймалося нове судове рішення відсутні передбачені статтею 141 ЦПК України підстави для розподілу судового збору.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» залишити без задоволення, ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 09 вересня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий Т.М. Базовкіна

Судді: Л.М. Царюк

Ж.М. Яворська

________________________________________

Повний текст постанови складений 22 листопада 2022 року