Справа № 575/675/19
Провадження № 2/575/2/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2022 р. смт. Велика Писарівка

Великописарівський районний суд Сумської області

в складі: судді В`юник Н.Г.

за участю секретаря Пасюги Н.М.,Кузьменко А.А., Лаптєвої Л.А.

позивач ОСОБА_1

представник позивача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 , ОСОБА_5

представника відповідачів ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Велика Писарівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про встановлення порядку землекористування та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

у с т а н о в и в :

Позивач, просить встановити порядок користування нею ОСОБА_1 та відповідачами: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 земельними ділянками розташованими за адресами: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , згідно правовстановлюючих документів, технічної документації на вказані земельні ділянки та/або висновку відповідної земельно-технічної експертизи. Зобов`язати відповідача ОСОБА_8 усунути перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні позивачем ОСОБА_1 земельною ділянкою шляхом сприяння встановлення твердих меж, відновлення межових знаків в натурі на земельну ділянку, по АДРЕСА_3 , кадастровий номер 0:02:018:0195, з боку суміжної земельної ділянки по АДРЕСА_3 . Зобов`язати ОСОБА_9 усунути перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні ОСОБА_1 земельною ділянкою шляхом сприяння встановленню твердих меж, відновлення межових знаків в натурі на земельну ділянку, по АДРЕСА_3 , кадастровий номер 0:02:018:0195, з боку суміжної земельної ділянки по АДРЕСА_3 . Зобов`язати ОСОБА_8 та ОСОБА_9 сприяти відновленню меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на підставі правовстановлюючих документів, раніше розробленої та затвердженої документації із землеустрою та/або висновку відповідної земельно-технічної експертизи щодо земельних ділянок, розташованих за адресами: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_3 та АДРЕСА_3 . У разі відсутності такої документації зобов`язати ОСОБА_8 , ОСОБА_9 розробити технічну документацію із землеустрою, щодо встановлення меж земельних ділянок, розташованих за адресами АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 в натурі (на місцевості). Свої вимоги мотивує тим, що за рішенням Великописарівської селищної ради від 18 листопада 1993 року №116 «Про приватизацію земельних ділянок громадянами селища» їй було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,15 га та 0,02 га. На даний час позивачеві ОСОБА_1 затверджено технічну документацію на земельні ділянки, які передані їй у приватну власність, що розташовані по АДРЕСА_3 , але її право власності на земельні ділянки порушено відповідачами.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали. Позивач пояснила, що вона є власником земельної ділянки по АДРЕСА_3 . ЇЇ земельна ділянка межує з земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_1 , якою користується ОСОБА_9 , яка є не приватизова, оскільки відсутня технічна документація, а тому належить Великописарівській селищній раді. Земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_3 користується ОСОБА_8 , яка згідно документації приватизована, але відсутні документи, які б підтверджували право власності на цю земельну ділянку, а саме технічна документація. У державному акті на право власності на землю, який виданий у 2002 році не вірно зазначено прізвище власника земельної ділянки - « ОСОБА_10 », а тому право власності на земельну ділянку не виникло, в зв`зку з порушенням процедури оформлення земельної ділянки та її відсудження. Отже ОСОБА_8 , який на даний час користується даною земельною ділянкою, не міг її купити. На земельну ділянку, яка належить їй на праві власності та якою вона користується, АДРЕСА_3 виготовлена технічна документація. Вважає, що її земельна ділянка сформована, присвоєно кадастровий номер. Межові знаки відсутні, тобто межі її земельної ділянки відповідно до технічної документації, землевпорядною організацією, не встановлювались, але вона вважає, що на її земельну ділянку накладаються по всій довжині, земельні ділянки, якими користується ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , при цьому посилається на висновок земельно-технічної експертизи. З метою вирішення даного спору до селищної ради не зверталась.

Представник позивача ОСОБА_4 вважає, що ОСОБА_1 отримала технічну документацію на земельні ділянки, які передані їй у власність.Після оформлення права власності позивач позбавлена можливості користуватися та розпоряджатися своїм правом власноті на землю. Відповідачі з заявами звертались до поліції, Зарічного суду м.Суми про невідповідність технічної документації на земельні ділянки, що належать на праві власності ОСОБА_1 , що є порушенням її прав та законних інтересів. Також зауважив, що відповідачі не допустили експерта до земельних ділянок, тому вважає за необхідне застосувати до відповідачів наслідки ст.109 ЦПК України.

Представник відповідачів ОСОБА_9 та ОСОБА_8 адвокат Грицик Г.О. позовні вимоги не визнав та пояснив, що ОСОБА_9 користується земельною ділянкою, яка передана йому у приватну власність від його батька ОСОБА_11 . Крім того межі земельної ділянки, що належать на праві власності ОСОБА_1 не визначались, селищною радою дане питання не вирішувалось, чому вона вважає, що її право порушують відповідачі не довела. ОСОБА_1 у своїх поясненнях посилається на висновок земельно-технічної експертизи, яка була проведена уже під час розгляду даної справи. Висновок експертизи підтвердив, що ні ОСОБА_8 , а ні ОСОБА_9 права позивача ОСОБА_1 , щодо користування та розпорядження земельною ділянкою не порушували. Так з додатку до висновку експертизи слідує, що фактичне землекористування ОСОБА_1 не відповідає технічній документації з землеустрою. Так відповідно до технічної документації з землеустрою земельна ділянка, що належить ОСОБА_1 накладається на земельну ділянку ОСОБА_8 по її довжині, а саме: на -107 кв.м, 21 кв.м., 29 кв.м. Аналогічна ситуація по земельній ділянці, якою користується ОСОБА_9 .

Крім того зауважив, що в судовому порядку вирішуються спори про землекористування між співвласниками земельної ділянки, що не відповідає дійсності. ОСОБА_8 ніяким чином не перешкоджає володіти, користуватися і розпоряджатися ОСОБА_1 її земельною ділянкою, оскільки за висновком експертизи її земельна ділянка накладається на земельну ділянку ОСОБА_8 .Також відсутні докази, що ОСОБА_9 перешкоджає ОСОБА_1 володіти, користуватися та розпоряджатися земельною ділянкою, що також підтверджується висновком експертизи. На вирішення експерту були поставлені питання, які не стосувались предмету позовних вимог, але підтвердили, що межі земельних ділянок, що передані у власність ОСОБА_1 відповідно до технічної документації не визначені. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

У відзиві на позовну заяву відповідачі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вважають, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Зазначають, що під час завершення приватизації земельних ділянок ОСОБА_1 та посадовими особами Великописарівської селищної ради допущено ряд порушень, а саме в технічній документації ОСОБА_1 зазначено власником суміжної земельної ділянки ОСОБА_12 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , акт погодження меж власниками суміжних земельних ділянок не підписані. До відзиву додали план знімання фактичних кутів поворотів меж земельних ділянок за адресою АДРЕСА_4 , з якого слідує, що межі земельної ділянки ОСОБА_1 , за їх фактичним використанням, не збігаються з межами земельної ділянки згідно правовстановлюючих документів (т.1 а.с.99-103).

В судовому засіданні встановлено, що відповідно архівного витягу з рішення виконкому Великописарівської селищної ради від 18 листопада 1993 року передано безоплатно у власність присадибні ділянки та земельні ділянки для ведення особистого підсобного господарства: ОСОБА_11 - для будівництва та обслуговування житлового будинку - 0,15 га, для ведення особистого підсобного господарства - 0,22 га, ОСОБА_1 - для будівництва та обслуговування житлового будинку - 0,15 та для ведення особистого підсобного господарства 0,02 га, ОСОБА_13 - для будівництва та обслуговування житлового будинку - 0,15 га (т.1 а.с.12).

Рішенням Великописарівської селищної ради Великописарівського району Сумської області сьомого скликання дев`ятнадцятої сесії від 18 жовтня 2017 року затверджено технічну документацію із землеустрою, щодо встановлена меж земельної ділянки в натуру на земельну ділянку загальною площею 0,15 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована по АДРЕСА_3 та надано у власність дану земельну ділянку ОСОБА_1 (т.1 а.с.15).

З технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) ОСОБА_1 АДРЕСА_3 кадастровий номер :02:018:----- слідує, що 05 червня 2017 року ОСОБА_1 звернулась з заявою до директора МП «Великописарівський землевпорядний центр» про виготовлення технічної документації.

2017 році складено акт про погодження (встановлення) меж земельної ділянки в натурі та передачу межових знаків на зберігання ОСОБА_1 АДРЕСА_3 відповідно, якого кути поворотів меж земельної ділянки закріплені парканом та будівлею. На земельну ділянку встановлено обмеження площею 0,0014 га. Суміжні землевласники претензій при встановлені існуючих меж не заявлено, додано кадастровий план з каталогом координат точок зовнішньої межі земельної ділянки (т.1 а.с.16-30).

Відповідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку кадастровий номер :02:018:0195 в АДРЕСА_3 . Інформація про зареєстроване право в Державному земельному кадастрі - відсутня, площа 0,15 га. Зазначені відомості про наявність технічної документації із землеустрою та відомості про обмеження у використанні земельної ділянки (т.1 а.с.31-35).

Відповідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності слідує, що 24.10.2017 року зареєстрована земельна ділянка з кадастровим номером :02:018:0195 площею 0,15га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель, споруд, (присадибна ділянка) по АДРЕСА_3 власник ОСОБА_1 (т.1 а.с.36).

З свідоцтва про право на спадщину за законом від 03 вересня 2009 року виданого державним нотаріусом В.Писарівської державної нотаріальної контори слідує, що будинок та господарські споруди, які розташовані на приватизованій земельній ділянці АДРЕСА_3 після смерті ОСОБА_11 успадкував ОСОБА_9 . До свідоцтва не включено гараж Г, сарай-літня кухня Д, які побудовано самовільно (т.1 а.с.39).

Право власності на господарство по АДРЕСА_3 за ОСОБА_9 підтверджується витягом про реєстрацію у Спадковому реєстрі (т.1 а.с.40-41).

Відповідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за ОСОБА_9 зареєстровано право власності на нерухоме майно, а саме: житловий будинок в АДРЕСА_1 , а також сарай-Б, сарай-прибудова- б, гараж - Г, літня кухня - огорожа -1, 2. Дата реєстрації 10.05.2018 року (т.1 а.с.43-45).

З довідки виданої Великописарівської селищною радою (проект землеустрою по земельній ділянці Пушкінська, 11) 13 квітня 2018 року за зверненням ОСОБА_1 слідує, що рішенням Великописарівської селищної ради 19 сесією 7 скликання від 18 жовтня 2017 року ОСОБА_9 надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі по АДРЕСА_3 .

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна слідує, що право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:018:0004 площею 0,0412 га під господарськими будівлями і двором по АДРЕСА_3 , 28.12.2013 року зареєстровано за ОСОБА_8 на підставі договору куплі-продажу земельної ділянки від 28.12.2013 року (т.1 а.с.49-50).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:018:0005 площею 0,1084га для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_3 , 28.12.2013 року зареєстровано за ОСОБА_8 на підставі договору купівлі продажу земельної ділянки від 28.12.2013 року (т.1 а.с.51-52).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна право власності на житловий будинок, з господарськими спорудами по АДРЕСА_3 , що розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :02:018:0004 площею 0,0412га зареєстровано за ОСОБА_8 на підставі договору купівлі продажу від 28 грудня 2013 року (т.1 а.с.53-54).

Відповідно договору купівлі продажу земельної ділянки від 28 грудня 2013 року вчиненого приватним нотаріусом Великописарівського нотаріального округу слідує, що продавець ОСОБА_14 продав належну йому на праві власності на підставі договору купівлі продажу від 23 березня 2009 року земельну ділянку з кадастровим :02:018:0005 площею 0,1084 га ОСОБА_8 (т.1 а.с.55-57).

Право власності за ОСОБА_8 на земельну ділянку підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на земельні ділянки з кадастровим номером :02:018:0005 площею 0,1084га та кадастровим номером :02:018:0004 площею 0,0412га на підставі договору купівлі- продажу земельних ділянок від 28 грудня 2013 року посвідченого приватним нотаріусом Великописарівського районного нотаріального округу Сумської області. Державна реєстрація земельних ділянок відбулася 19 грудня 2002 року. Технічна документація, щодо встановлення меж земельних ділянок виготовлена 16.10.2013 року та додається до витягів (т.1 а.с.58-69).

З акту комісії Великописарівської селищної ради Великописарівського району Сумської області слідує, що комісією було обстежено земельні ділянки, що належать ОСОБА_8 , ОСОБА_1 , ОСОБА_9 та рекомендовано ОСОБА_1 , звернутися до організації для виготовлення технічної документації та встановлення меж земельної ділянки (т.1 а.с.107).

З акту про погодження (встановлення) меж земельної ділянки в натурі та передачу межових знаків на зберігання ОСОБА_1 2017 року (точна дана не зазначена) суміжними співласниками не підписаний, а зазначено ОСОБА_15 (померла), а ОСОБА_9 (відмовився). Межі земельних ділянок відповідно до акта проходять по існуючому паркані та будівлі (т.1 а.с.111).

З книги реєстрації громадян, яким безоплатно передано земельні ділянки в приватну власність, запис від 26.02.1996 року (копія) слідує, що по АДРЕСА_1 - ОСОБА_11 , №11 ОСОБА_1 , №13 ОСОБА_13 , виправлено ОСОБА_8 - договора від 28.12.2013 року, площею 0,0412 га та 0,1084 га (т.2 а.с.24-26).

Відповідно до земельно-кадастрової книги присадибних ділянок громадян 1993 року (копія) АДРЕСА_3 значиться: ОСОБА_11 0,37+0,10=0,47; ОСОБА_1 0,17+0,18=0,35 ; ОСОБА_13 - ОСОБА_14 - 0,15га (т.2 а.с. 28).

До матеріалів цивільної справи додано копію технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 . Земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд - кадастровий номер: :02:018:----, площа- 0, 0562га. Земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства: :02:018:----, площею 0,3236 га (т.2 а.с.157-177).

В технічній документації наявний абрис земельних ділянок АДРЕСА_4 (т.2 а.с.165).

Відповідно державного акта серії Р3 №723670 виданого на ім`я ОСОБА_13 відповідно до рішення В.Писарівської селищної Ради народних депутатів від 18.11.1993 року №116 передано в приватну власність земельну ділянку площею 0,15га в межах згідно з планом, яка розташована в АДРЕСА_5 . Землю передано для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ведення особистого селянського господарства. Зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №49,видано 19 грудня 2002 року (т.2 а.с.197).

З висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 18.12.2020 року слідує, що площа фактичного використання земельної ділянки за адресою АДРЕСА_3 складає під подвір`ям - 0,0562га, під городом -0,3236га, загальна площа - 0,3798га.

Земельна ділянка з кадастровим номером :02:018:0195 - 0,1500га, з кадастровим номером - :02:018:0199-0,2267га - до даних Державного земельного кадастру.

Визначено координати точок зовнішньої межі земельних ділянок ОСОБА_1 . Площі земельних ділянок складають 1499,99кв.м., що відповідає 0,15 га та 2267кв.м., що відповідає 0,2267га.

Було проведено аналіз співпадіння розташування будівель та споруд відносно меж земельних ділянок відповідно до даних правовстановлюючих документів та фактичному розташуванні. При проведенні даного аналізу встановлено незначну невідповідність.

Крім того за результатами проведеного дослідження встановлено наявність невідповідності розташування фактичних меж земельних ділянок, що належать ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_5 правовстановлюючим документам.

Земельна ділянка по АДРЕСА_5 з кадастровим номером - :02:018:0004 площею 0,0412га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, з кадастровим номером -:02:018:0005, площею 0,1084га з цільовим для ведення особистого селянського господарства. Провести співставлення меж земельних ділянок за адресами АДРЕСА_1 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_5 не вдалося можливим у зв`язку з ненаданням даних з Державного земельного кадастру ( т.2 а.с.219-250).

З додатку до висновку експерта №11 слідує, що фактичне землекористування ОСОБА_1 , АДРЕСА_3 зміщено в сторону ОСОБА_8 , АДРЕСА_5 , в частині земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. Також земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, що належить ОСОБА_1 , відповідно до правовстановлюючих документів, зміщена на земельну ділянку, яку використовує ОСОБА_9 . В кінці земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, яка належить позивачеві ОСОБА_1 користується інша особа, з якою у позивача відсутній спір.

Слід зазначити, що розбіжності щодо меж земельних ділянок наданих для обслуговування житлових будинків відсутні.

В ході судового засідання експерт ОСОБА_16 суду пояснив, що під час проведення земельно-технічної експертизи було встановлено, що фактичне землекористування, межі земельної ділянки позивача ОСОБА_1 , визначено умовними лініями, а саме стіною будівлі, огорожею, задернованою межею. Під час проведення експертизи встановлено, що фактичне землекористування не співпадає з визначеними межами земельної ділянки у правовстановлюючих документах. Так земельна ділянка, що належить ОСОБА_1 накладається на земельну ділянку, що належить ОСОБА_8 і навпаки, що зазначено у висновку експертизи. Межові знаки відсутні, межа відповідно до технічної документації ОСОБА_1 не визначалась.

З технічного звіту по складанню державного акту на право приватної власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_13 на території Великописарівської селищної ради АДРЕСА_5 , який складено у 2002 році, у пояснювальній записці зазначено, що - технічна документація по складанню державного акту на право приватної власності на землю розроблена на індивідуальне замовлення гр. ОСОБА_13 у відповідності з вимогами «Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею…», затвердженої наказом Держкомзему від 29 лютого 2000 року № 27. Земельна ділянка отримана у приватну власність згідно рішення Великописаріваської селищної ради від 18 листопада 1993 року № 116.

На стр.7 технічного звіту є акт про погодження (встановлення) та закріплення меж земельної ділянки в натурі гр. ОСОБА_13 на території Великописарівської селищної ради в якому зазначено, що межі земельної ділянки (кути повороту) проходять по огорожі та задернованій межі. Суміжними землевласниками (землекористувачами) ніяких претензій при встановленні меж не заявлено. Акт підписав ОСОБА_17 . Складено кадастровий план земельної ділянки, визначено координати точок зовнішньої межі.

Дані про винесення меж земельної ділянки, кутів поворотів в натурі та визначення межовими знаками- відсутні.

Крім того, суду надано поземельні книги на земельні ділянки: з кадастровим номером № :02:018:0004 на земельну ділянку площею 0,0415га - житлова та громадська забудова та кадастровим № :02:018:0005 на земельну ділянку 0,1084га - сільськогосподарського призначення - рілля. Земельні ділянки розташовані за адресою АДРЕСА_5 . Додано кадастровий план земельної ділянки.

З інвентаризаційної справи на домоволодіння по АДРЕСА_5 слідує, що справу розпочато у 1973 році. Відповідно до свідоцтва про право власності, яке видано Великописарівською селищною радою 30 вересня 1974 року домоволодіння належить ОСОБА_13 .

Згідно договору купівлі-продажу від 23 березня 2009 року ОСОБА_12 продала, а ОСОБА_14 купив жиловий будинок та земельну ділянку площею 0,04 га, передану для будівництва та обслуговування житлового будинку - кадастровий номер: :02:018:0004 за адресою АДРЕСА_5 .

З інвентаризаційної справи на домоволодіння по АДРЕСА_1 слідує, що свідоцтво про право власності на домоволодіння видано на підставі рішення виконавчого комітету Великописарівської селищної ради №4 від 26 лютого 1960 року ОСОБА_11 . Земельна ділянка за даною адресою складає 0,37га.

На підставі рішення №7 виконкому від 11 березня 1971 року ОСОБА_11 було побудовано новий будинок, який прийнято в експлуатацію 19 лютого 1975 року.

З свідоцтва про право на спадщину за законом від 03 вересня 2009 року слідує, що ОСОБА_9 успадкував житловий будинок та надвірні будівлі, які знаходяться в АДРЕСА_3 на приватизованій земельній ділянці (Державний акт на яку спадкодавець за життя не отримав).

З інвентаризаційної справи на домоволодіння по АДРЕСА_3 слідує, що дане господарство, належало на праві власності ОСОБА_18 згідно свідоцтва про право власності, виданого Великописарівською селищною радою 25 серпня 1960 року. В послідуючому - відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом виданого В. Писарівською державною нотаріальною конторою 17 листопада 1977 року - ОСОБА_19 . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06 серпня 1987 року дане господарство успадкувала ОСОБА_20 . За договором куплі-продажу посвідченим Великописарівською державною нотаріальною конторою 20 травня 1988 року домоволодіння купив ОСОБА_21 , який 06 квітня 1990 року подарував - ОСОБА_22 ( ОСОБА_1 ). Будинок та господарські будівлі знаходились на землях колгоспу (договір дарування посвідчений В.Писарівською державною нотаріальною конторою 06 квітня 1990 року).

Вирішуючи питання про встановлення порядку землекористування та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, суд має враховувати вимоги ст.4 ЦПК Українита ст.15 ЦК України про те, що в порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право, тому суд повинен встановити, чи дійсно порушено право позивача та з`ясувати, у чому саме полягає порушення його законних прав.

Відповідно ст.40 Земельного кодексу України (в редакції чинній на 1992 рік) громадянам України за рішенням органів виконавчої влади, або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність, або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом.

Право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Особам (їх спадкоємцям), які мали у власності земельні ділянки до 15 травня 1992 року (з дня набрання чинності Земельним кодексом України), земельні ділянки не повертаються.

Громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі-продажу, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації, або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки.

Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки (ст.118 ЗК України).

Відповідно ст.125 ЗК України право власності та право користування на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цього права.

Зареєструвати право власності на землю можно, як через суб`єктів державної реєстрації прав так і через нотаріусів, які наділені повноваженнями державних реєстраторів прав на нерухоме майно, а також можуть здійснювати державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно органи та суб`єкти, які наділені повноваженнями у сфері державної реєстрації прав.

Документами, що підтверджують право власності на землю та право користування земельною ділянкою є - державний акт на право власності на земельну ділянку, або акт на право постійного користування землею (до 01.01.2013); свідоцтво про право власності на нерухоме майно (з 01.01.2013); свідоцтво про право на спадщину; судове рішення, що набрало законної сили, щодо набуття/зміни права власності на земельну ділянку;

витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно або Державного земельного кадастру про реєстрацію права власності,договір оренди, суперфіцію, емфітевзису;

інші цивільно-правові угоди щодо відчуження земельної ділянки.

Правила реєстрації прав на нерухоме майно, у тому числі на земельну ділянку, визначені постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. №1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Державна реєстрація права власності на земельну ділянку, реєстрацію якого не проведено до 01 січня 2013 року, відповідно до законодавства, що діяло на момент його набуття, якщо такі права набуті згідно з рішенням органу влади чи органу місцевого самоврядування, проводиться за умови встановлення факту відсутності відомостей про речові права інших осіб на таку земельну ділянку в Державному земельному кадастрі.

Державна реєстрація речових прав на земельну ділянку, похідних від права власності, набутих та оформлених в установленому порядку до 01 січня 2013 року, проводиться з одночасною державною реєстрацією права власності на таку земельну ділянку, крім випадків, якщо право власності на таку земельну ділянку вже зареєстровано в Державному реєстрі прав.

Реєстрація права власності на земельну ділянку відбувається після присвоєння кадастрового номера. Кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування;

Порядок виготовлення документації з землеустрою та визначення меж земельних ділянок на місцевості визначено Законом України «Про землеустрій» та рядом підзаконних актів.

Так, технічна документація щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі розробляється для присвоєння кадастрового номера земельної дялнки, а також у випадку наявності присвоєного раніше кадастрового номеру, але за відсутності даних, щодо земельної ділянки у Державному земельному кадастрі; присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці, документи на яку не оформлювались раніше, але на якій є житловий будинок та інші об`єкти нерухомості, право власності на які зареєстровано у встановленому порядку; для виправлення недоліків (технічних помилок), щодо невірно визначених меж (координат), накладень (перетину) з іншими ділянками та виправлення інших технічних даних, щодо земельної ділянки.

Основною метою виготовлення технічної документації по встановленню меж, як видно з її назви, є визначення на місцевості меж (іншими словами кордонів) земельної ділянки. Точне визначення меж важливе, серед іншого, для правильного встановлення огорожі земельної ділянки.

На підставі даних кадастрової зйомки, інженер-землевпорядник, під час розробки такої технічної документації, складає кадастровий план земельної ділянки з відповідними координатами поворотних точок, визначенням складу угідь, власників суміжних земельних ділянок, відомостей про обмеження у використанні земельної ділянки, тощо. До складу технічної документації також входить обмінний файл ХМL.

Внесення відомостей про земельну ділянку в Державний земельний кадастр (ДЗК) здійснюється, зокрема через подачу кадастровому реєстратору обмінного файлу (електронного документу) у форматі XML. Обмінний файл створюється сертифікованим інженером-землевпорядником та обов`язково завіряється електронним цифровим підписом останнього.

Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 28 березня 2018 року прийнято постанову у справі № 681/1039/15-ц, у якій зазначив, що стадія погодження меж земельної ділянки при виготовлення землевпорядної документації є допоміжною. При цьому стаття 198 ЗК України лише вказує, що складовою кадастрових зйомок є «погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами». Із цього не слідує, що у випадку відмови суміжного землевласника або землекористувача від підписання відповідного документа - акта погодження меж - слід вважати, що погодження меж не відбулося. Погодження меж полягає у тому, щоб суміжнику було запропоновано підписати відповідний акт. Якщо він відмовляється це робити, орган, уповноважений вирішувати питання про приватизацію ділянки по суті, повинен виходити не із самого факту відмови від підписання акта, а із мотивів відмови. Якщо такими мотивами є виключно неприязні стосунки - правового значення вони не мають. У разі виникнення спору сама по собі відсутність погодження меж не є підставою для того, щоб вважати прийняте рішення про приватизацію незаконним. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів.

Тобто, при добросовісному виконанні набувачем земельної ділянки обов`язків щодо узгодження меж з користувачами чи власниками суміжних земельних ділянок, у разі, якщо користувач чи власник суміжної земельної ділянки безпідставно ухилився від погодження меж та не підписав акт, сама відсутність такого акта погодження меж не свідчить про незаконність рішення про затвердження проекту землеустрою та про передачу земельної ділянки у власність.

Велика Палата Верховного суду у постанові від 20 березня 2019 року у справі №350/67/15-ц зазначила, що потрібно відрізняти позовні вимоги про встановлення та про відновлення меж земельної ділянки.

Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками.

Механізм встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками визначено Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року № 376, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 року за № 391/17686 (в редакції, що діяла на час звернення до суду з позовною заявою), (далі - Інструкція № 376).

Відповідно до положень статті 55 Закону України від 22 травня 2003 року № 858-IV «Про землеустрій» встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів, здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Документація із землеустрою щодо встановлення меж житлової та громадської забудови розробляється у складі генерального плану населеного пункту, проектів розподілу територій і є основою для встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості). Власники та землекористувачі, у тому числі орендарі, зобов`язані дотримуватися меж земельної ділянки, закріпленої в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка.

Згідно п. 3.12 Інструкції №376 (яка діяла на час звернення до суду) закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок, або уповноваженою ним (ними) особою.

Згідно з пунктом 1.3 Інструкції №376 виконавець - юридична особа, що володіє необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі якої працює не менше двох сертифікованих інженерів-землевпорядників або фізична особа-підприємець, яка володіє необхідним технічним і технологічним забезпеченням та є сертифікованим інженером-землевпорядником.

Тобто встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) не є компетенцією суду. Суд розглядає справи по відновленню меж земельної ділянки, тобто спір про поновлення права, яке існувало у разі його можливого порушення.Дане твердження узгоджується з постановою Велика Палата Верховного суду у постанові від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц.

Відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється при повній (частковій) втраті в натурі (на місцевості) межових знаків, їх пошкодженні, яке унеможливлює використання межових знаків, а також при розгляді земельних спорів між власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок (пункт 4.1 Інструкції №376).

Пунктами 4.2, 4.3 Інструкції №376 встановлено, що власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі раніше розробленої та затвердженої відповідно до статті 186 ЗК України документації із землеустрою. У разі відсутності такої документації розробляється технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Частинами першою-третьою статті 158 ЗК України передбачено, що земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом (частина четверта, п`ята статті 158 ЗК України).

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 розробивши технічну документацію з землеустрою та зареєструвавши своє право власності на земельні ділянки не визначила відповідно до діючого на час звернення до суду законодавства, а саме, Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року №376, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 року за №391/17686 (далі - Інструкція №376)межі земельних ділянок, які передані їй у власність .

Відповідач ОСОБА_8 придбав земельну ділянку за договором купівлі - продажу, є власником земельної ділянки, але вважає, що межі земельної ділянки якою він користується відповідають правовстановлюючим документам та не вважає за необхідне їх визначати.

Відповідач ОСОБА_9 успадкував приватизовану земельну ділянку після смерті свого батька ОСОБА_11 , що дає йому право на завершення приватизації земельної ділянки. Продовжує користуватися земельною ділянкою в межах, які склалися раніше. Відповідно до ст.118 ЗК України розроблення відповідно до Закону України «Про землеустрій» технічної документації із землеустрою, щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) замовляється громадянином, який заінтересований у приватизації земельної діянки. Отже, замовлення технічної документації є правом, а не обов`язком відповідача ОСОБА_9 . Відсутність у нього технічної документації ніяким чином не порушує права та інтереси відповідача.

Отже, враховуючи вище викладене, а саме, що позивач отримавши технічну документацію на земельні ділянки, не встановила межі земельних ділянок, що належать їй на праві власності. Встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) не є компетенцією суду, що узгоджується з постановою Велика Палата Верховного суду у постанові від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц.

Відповідно висновку земельно-технічної експертизи слідує, що межі земельних ділянок, які належать ОСОБА_1 визначені у технічній документації не відповідають фактичному землекористуванню та накладаються на земельні ділянки, що належать відповідачам. Для виправлення недоліків (технічних помилок), щодо невірно визначених меж (координат), накладень (перетину) з іншими ділянками та виправлення інших технічних даних, щодо земельної ділянки відповідно до вимог законодавства - виготовляється технічна документація.

За таких обставин суд приходить висновку, що позивачем не доведено в ході судового розгляду порушень її прав та законних інтересів відповідачами по даній цивільній справі, тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Представник позивача просить застосувати наслідки ст.109 ЦПК України, оскільки відповідачі по справі не допустили експерта на свої земельні ділянки.

Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЦПК України, у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визначенні.

Ухиленням від участі в експертизі є умисні дії особи, яка бере участь у справі, метою яких є неможливість проведення експертизи, яку призначив суд, а саме: ненадання експертам необхідних матеріалів або документів, які є в особи; відмова надати зразки для дослідження; недопущення до приміщень або майна, яке підлягає дослідженню тощо.

Що стосується даної справи, то на вимогу позивача, судом були витребувані та направлені експерту всі документи, які позивач вважала за необхідне надати в розпорядження експерта для проведення судової земельно-технічної експертизи. Також витребувані, за клопотанням експерта, додаткові документи були передані для дослідження. Висновок експерта надано суду, експерт в ході судового засідання дав вичерпні відповіді на питання, які виникли у позивача та її представника. Підстав для застосування ст.109 ЦПК України суд не вбачає.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, підстави для розподілу судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України відсутні.

Керуючись ст.ст. 10, 15, 27, 31, 60, 61, 209, 212, 213, 214, 215, 223 ЦПК України, ст.ст.158,40,125 ЗК суд

у х в а л и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про встановлення порядку землекористування та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду виготовлено та підписано 24 листопада 2022 року.

Суддя Н.Г. В`юник