Справа № 509/536/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2022 року смт Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Бочарова А.І.,

при секретарі Сірман Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Овідіополь цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2

до

Товариства з обмеженою відповідальністю «Дайберг»

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачки звернулись до Овідіопольського районного суду із вищевказаними цивільними справами, в яких просили суд визнати незаконною бездіяльність Товариства з обмеженою відповідальністю «Дайберг» () щодо надання дозволу ОСОБА_1 на підключення до систем електропостачання та водопостачання садового будинку АДРЕСА_1 обслуговуючий кооператив, розташований на земельній ділянці площею 0,0599 га, кадастровий номер земельної ділянки :01:002:3028, відповідно заяви ОСОБА_1 від 16.11.2021 року та зобов`язати керівництво Товариства з обмеженою відповідальністю «Дайберг» () надати дозвіл ОСОБА_1 на підключення до систем електропостачання та водопостачання садового будинку АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці площею 0,0599 га, кадастровий номер земельної ділянки :01:002:3028; визнати незаконною бездіяльність Товариства з обмеженою відповідальністю «Дайберг» () щодо надання дозволу ОСОБА_1 на підключення до газорозподільної системи ПАТ «Одесагаз» садового будинку АДРЕСА_1 , що знаходиться за адресою: Одеська область, Овідіопольський р-н, сщ/рада Таїровська, «Хуторок» садівничий кооператив» обслуговуючий кооператив, розташований на земельній ділянці площею 0,0599 га, кадастровий номер земельної ділянки :01:002:3028, відповідно заяви ОСОБА_1 від 16.11.2021 року та зобов`язати керівництво Товариства з обмеженою відповідальністю «Дайберг» () надати дозвіл ОСОБА_1 на підключення до газорозподільної системи ПАТ «Одесагаз» садового будинку АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці площею 0,0599 га, кадастровий номер земельної ділянки :01:002:3028; визнати незаконною бездіяльність Товариства з обмеженою відповідальністю «Дайберг» () щодо надання дозволу ОСОБА_2 на підключення до систем електропостачання та водопостачання садового будинку АДРЕСА_1 обслуговуючий кооператив, відповідно заяви ОСОБА_2 від 16.11.2021 року та зобов`язати керівництво Товариства з обмеженою відповідальністю «Дайберг» () надати дозвіл ОСОБА_2 на підключення до систем електропостачання та водопостачання садового будинку АДРЕСА_1 обслуговуючий кооператив; визнати незаконною бездіяльність Товариства з обмеженою відповідальністю «Дайберг» () щодо надання дозволу ОСОБА_2 на підключення до газорозподільної системи ПАТ «Одесагаз» садового будинку АДРЕСА_1 , що знаходиться за адресою: Одеська область, Овідіопольський р-н, сщ/рада Таїровська, «Хуторок» садівничий кооператив» обслуговуючий кооператив, відповідно заяви ОСОБА_2 від 16.11.2021 року та зобов`язати керівництво Товариства з обмеженою відповідальністю «Дайберг» () надати дозвіл ОСОБА_2 на підключення до газорозподільної системи ПАТ «Одесагаз» садового будинку №4/13 а, що знаходиться за адресою: Одеська область, Овідіопольський р-н, сщ/рада Таїровська, «Хуторок» садівничий кооператив» обслуговуючий кооператив.

Позовні заяви мотивовані тим, що 16.11.2021 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 через уповноваженого представника звернулись до ТОВ «Дайберг» із заявами про надання дозволу приєднання до систем електропостачання, водопостачання та газорозподільної системи ПАТ «Одесагаз». Натомість, ТОВ «Дайберг» неправомірно та безпідставно відмовило у задоволені вищезазначених заяв, повідомивши про дані обставини в усній формі. У зв`язку із безпідставною та протиправною відмовою керівництва ТОВ «Дайберг» у задоволені вищезазначених заяв законним власникам нерухомого майна та створення умов, що перешкоджають вільному здійсненню власниками майна законних речових прав.

Рух справи в суді першої інстанції:

Ухвалою суду від 04.02.2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою судді Овідіопольського районного суду Одеської області Гандзій Д.М. від 03.08.2022 року передано матеріали цивільної справи №509/60/22 судді Овідіопольського районного суду Одеської області Бочарову А.І. для вирішення питання про її об`єднання зі справою №509/536/22.

Ухвалою суду від 18.08.2022 року об`єднано в одне провадження цивільну справу №509/60/22 із цивільною справою №509/536/22 та присвоєно об`єднаній справі№509/536/22.

Ухвалою суду від 11.10.2022 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 10 годину 15.11.2022 року.

Представник позивачів за нотаріально посвідченою довіреністю, в судове засідання не з`явився про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою, яка мається в матеріалах справи, причини неявки суду не повідомив, однак надіслав на адресу суду письмове клопотання в якому повністю підтримав позовну заяву з проханням проводити розгляд справи за його відсутності.

У визначений в ухвалі суду від 04.02.2022 року строк представниця відповідача відзиву на позовну заяву або заперечень проти позову чи зустрічного позову не подавала,хоча ухвалу та позовну заяву відповідач отримав, що підтверджується повідомленням яке повернулось на адресу суду з відміткою про вручення, тим самим фактично визнала позовні вимоги позивачів, в судове засідання не з`явилась, про дату час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, що підтверджується розпискою яка мається в матеріалах справи, клопотань про розгляд справи за її відсутності суду не надала.

Дослідивши матеріали справи та подані сторонами докази, проаналізувавши і оцінивши їх у сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно ст. 10-13 ЦПК України - суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах - не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Статтею 18 ЦПК України встановлено - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

У відповідності до ст.ст. 76-83 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд - не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відмова від визнання обставин приймається судом, якщо сторона, яка відмовляється, доведе, що вона визнала ці обставини внаслідок помилки, що має істотне значення, обману, насильства, погрози чи тяжкої обставини, або що обставини визнано у результаті зловмисної домовленості її представника з другою стороною. Про прийняття відмови сторони від визнання обставин суд постановляє ухвалу. У разі прийняття судом відмови сторони від визнання обставин вони доводяться в загальному порядку.

Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили - не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили - не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними. Докази, які не додані до позовної заяви чи до відзиву на неї, якщо інше не передбачено цим Кодексом, подаються через канцелярію суду, з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або в судовому засіданні з клопотанням про їх приєднання до матеріалів справи.

У разі подання заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду учасником справи для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є підробленим, особа, яка подала цей документ, може просити суд до закінчення підготовчого засідання виключити його з числа доказів і розглядати справу на підставі інших доказів.

Стаття 89 ЦПК України встановлює, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Стаття 95 ЦПК України передбачає, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Відповідно до приписів ст. 263 ЦПК України - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин - суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з ч. 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» - висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 26 Постанови Пленуму ВСУ № 2 від 12.06.2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» - під час судового розгляду, предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Реалізуючи передбачене ст.55 Конституції України право на судовий захист, позивач при зверненні до суду вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Законом України «Про ринок електричної енергії» змінено засади регулювання взаємовідносин між споживачами електричної енергії з електропостачальниками, операторами систем розподілу та іншими учасниками роздрібного ринку електроенергії.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про ринок електричної енергії», для цілей цієї статті основним споживачем вважається споживач та/або власник електричних мереж, який не є оператором системи розподілу, електричні мережі якого використовуються для розподілу електричної енергії іншим споживачам, а також для транспортування електричної енергії в мережі оператора системи розподілу. Відносини між основним споживачем та користувачами, що живляться від його мереж, та оператором системи розподілу та/або оператором системи передачі регулюються кодексом систем розподілу, кодексом системи передачі, правилами роздрібного ринку та договорами, укладеними на їх основі. Основний споживач зобов`язаний укласти з оператором системи розподілу, на території здійснення ліцензованої діяльності з розподілу якого розташовані його мережі, договір про спільне використання електричних мереж за типовою формою, затвердженою Регулятором. Вартість послуг за цим договором визначається за затвердженою Регулятором методикою. Вартість оплачених оператором системи розподілу послуг за договором про спільне використання електричних мереж включається до тарифу на розподіл відповідного оператора системи розподілу. Регулятор може класифікувати електричні мережі, що розподіляють електричну енергію на обмеженій території комерційного закладу, закладу громадського обслуговування, житлового комплексу, іншого об`єкта як малу систему розподілу, якщо виконується хоча б одна із таких умов: 1) виробничі процеси користувачів такої системи пов`язані між собою з технологічних причин або міркувань безпеки; 2) розподіл такими мережами здійснюється переважно для власника мереж або для юридичних осіб, пов`язаних з ним господарськими відносинами та/або відносинами контролю; 3) розподіл електричної енергії такими мережами здійснюється меншій від граничної кількості побутових споживачів, що пов`язані з власниками такої системи договірними відносинами або на інших правових підставах, та/або ця система перебуває у спільній власності таких побутових споживачів. Класифікація та критерії визначення малих систем розподілу визначаються кодексом системи розподілу виходячи, зокрема, з кількості та категорії користувачів малої системи розподілу, обсягів розподілу електричної енергії малою системою розподілу, потужності приєднання до системи передачі та/або системи розподілу. Оператори малої системи розподілу виконують функції, мають права та обов`язки оператора системи розподілу щодо користувачів малої системи розподілу з урахуванням особливостей, визначених кодексом системи розподілу та правилами роздрібного ринку, без відповідних ліцензій. Максимальна (гранична) плата за послуги з розподілу малими системами розподілу визначається відповідно до методики, затвердженої Регулятором.

Електричні мережі товариств, що перебувають у спільній власності відповідно до Закону, можуть бути класифіковані як мала система розподілу, а отже товариства мають право на укладення договорів зі споживачами.

Відповідно положень ч. 1 ст. 4 Закону України «Про ринок електричної енергії» учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються, зокрема, такі види договорів про постачання електричної енергії споживачу.

Положеннями ст. 21 Закону України «Про ринок електричної енергії» передбачено, що Оператор системи передачі та оператори систем розподілу не мають права відмовити в приєднанні електроустановок замовника до системи передачі або системи розподілу за умови дотримання замовником кодексу системи передачі та кодексу систем розподілу, процедури приєднання, визначеної в кодексі системи передачі та кодексі систем розподілу.

Відмова у приєднанні електроустановок замовника до системи передачі або системи розподілу з підстав, не передбачених цим Законом, не допускається.

Відмова у приєднанні електроустановок замовника до системи передачі та системи розподілу має містити посилання на конкретну норму цього Закону, що не дотримана замовником та перешкоджає чи унеможливлює надання оператором системи передачі або оператором системи розподілу відповідної послуги з приєднання електроустановок замовника.

Залишення оператором системи передачі або оператором системи розподілу заяви про приєднання електроустановки замовника до системи передачі або системи розподілу з будь-яких підстав без розгляду, повернення такої заяви, залишення її без руху, відмова у її прийнятті не допускається.

Відповідно до частини 4 статті 23 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуга з централізованого водопостачання надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з централізованого водопостачання, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до частини 3 статті 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуга з централізованого водовідведення надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з централізованого водовідведення, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.

Пунктом 3 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення і типових договорів про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 690 від 05 липня 2019 року, визначено, що приєднання житлових та нежитлових будівель до мережі централізованого водопостачання та централізованого водовідведення здійснюється згідно з технічними умовами на підключення споживачів до систем централізованого водопостачання та водовідведення.

У пункті 34 цих Правил зазначено, що споживач має право на підключення в установленому порядку до систем централізованого водопостачання та водовідведення (підпункт 1).

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 494 затверджений Кодекс газорозподільних систем, який набрав чинності 27 листопада 2015 року. Згідно затвердженого Кодексу, доступ споживачів до газорозподільних мереж для споживання (постачання) природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2498, зі змінами внесеними Постановою від 11 серпня 2016 року №1418. Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником садового будинку АДРЕСА_1 обслуговуючий кооператив, що підтверджується свідоцтвом про право власності серія НОМЕР_1 від 28.03.2012 року та витягом про державну реєстрацію прав №34047174 від 07.05.20212 р.

Відповідно до п.п.2-3 протоколом загальних зборів обслуговуючого кооперативу Садівничий кооператив «Хуторок» вирішено закріпити за ОСОБА_2 земельну ділянку, загальною площею 0,12 га у ОК «СК «Хуторок» за умовною адресою: №4/12 та встановити вступний внесок у розмірі 303 000 гривень, який необхідно внести до 01.09.2006 року. На виконання рішення вищезазначеного протоколу ОСОБА_2 сплатила у повному обсязі грошові кошти розміром 303 000 гривень, що підтверджується відповідними квитанціями до прибуткового касового ордера.

16.11.2021 року ОСОБА_2 через уповноваженого представника звернулась до ТОВ «Дайберг» із заявою про надання дозволу приєднання до систем електропостачання, водопостачання та газорозподільної системи ПАТ «Одесагаз». Однак ТОВ «Дайберг» - відмовило у задоволені вищезазначених заяв, повідомивши про дані обставини в усній формі.

Також судом встановлено, що ОСОБА_1 набула права власності за договором дарування посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чернишовою Н.Г. від 17.08.2012 року, реєстровий №2526 набула право власності на садовий будинок АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці площею 0,0599 га, кадастровий номер земельної ділянки :01:002:3028.

Згідно із положень п.п.1-4 Договору садовий будинок належав на праві власності ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно (серія НОМЕР_2 ) від 28.03.2012 року, виданого на підставі рішення Виконкому Таїровської селищної ради від 28.03.2012 р. №227 та зареєстрованого в Комунальному підприємстві «Овідіопольське районне бюро технічної інвентаризаці» 07.05.2012 року, номер запису: 380, в книзі: 3, реєстровий номер 36520392.

Також п.п.2-3 протоколом загальних зборів обслуговуючого кооперативу Садівничий кооператив «Хуторок» вирішено закріпити за ОСОБА_2 земельну ділянку, загальною площею 0,12 га у ОК «СК «Хуторок» за умовною адресою: №4/12 та встановити вступний внесок у розмірі 303 000 гривень, який необхідно внести до 01.09.2006 року.

На виконання рішення вищезазначеного протоколу ОСОБА_2 сплатила у повному обсязі грошові кошти розміром 303 000 гривень, що підтверджується відповідними квитанціями до прибуткового касового ордера.

16.11.2021 року ОСОБА_1 через уповноваженого представника звернулась до ТОВ «Дайберг» із заявою про надання дозволу приєднання до систем електропостачання, водопостачання та газорозподільної системи ПАТ «Одесагаз». Однак ТОВ «Дайберг» неправомірно та безпідставно відмовило у задоволені вищезазначених заяв, повідомивши про дані обставини в усній формі.

Відповідно до п. 58 Рішення ЄСПЛ по справі "Серявін та інші проти України" (Заява N 4909/04) від 10 лютого 2010 року визначено, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Таким чином, у зв`язку із безпідставною та протиправною відмовою керівництва ТОВ «Дайберг» у задоволені вищезазначених заяв законному власнику нерухомого майна та створення умов, що перешкоджають вільному здійсненню власникам майна ОСОБА_1 , ОСОБА_2 своїх прав, а також враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивачів є обґрунтованими та доведеними, а тому позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3-7, 10-13, 18, 11, 76-83, 95, 133, 141, 174, 175, 177, 193, 194, 213, 228, 229,241-246, 258, 259, 263-268, 272, 273 ЦПК України, ст. 391 ЦК України, Законом України «статті 23 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про ринок електричної енергії»,Правилами надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення і типових договорів про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 690 від 05 липня 2019 року, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дайберг» про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати незаконною бездіяльність Товариства з обмеженою відповідальністю «Дайберг» () щодо надання дозволу ОСОБА_1 на підключення до систем електропостачання та водопостачання садового будинку АДРЕСА_1 обслуговуючий кооператив, розташований на земельній ділянці площею 0,0599 га, кадастровий номер земельної ділянки :01:002:3028, відповідно заяви ОСОБА_1 від 16.11.2021 року та зобов`язати керівництво Товариства з обмеженою відповідальністю «Дайберг» () надати дозвіл ОСОБА_1 на підключення до систем електропостачання та водопостачання садового будинку АДРЕСА_1 обслуговуючий кооператив, розташований на земельній ділянці площею 0,0599 га, кадастровий номер земельної ділянки :01:002:3028.

Визнати незаконною бездіяльність Товариства з обмеженою відповідальністю «Дайберг» () щодо надання дозволу ОСОБА_1 на підключення до газорозподільної системи ПАТ «Одесагаз» садового будинку АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці площею 0,0599 га, кадастровий номер земельної ділянки :01:002:3028, відповідно заяви ОСОБА_1 від 16.11.2021 року та зобов`язати керівництво Товариства з обмеженою відповідальністю «Дайберг» () надати дозвіл ОСОБА_1 на підключення до газорозподільної системи ПАТ «Одесагаз» садового будинку АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці площею 0,0599 га, кадастровий номер земельної ділянки :01:002:3028.

Визнати незаконною бездіяльність Товариства з обмеженою відповідальністю «Дайберг» () щодо надання дозволу ОСОБА_2 на підключення до систем електропостачання та водопостачання садового будинку АДРЕСА_1 обслуговуючий кооператив, відповідно заяви ОСОБА_2 від 16.11.2021 року та зобов`язати керівництво Товариства з обмеженою відповідальністю «Дайберг» () надати дозвіл ОСОБА_2 на підключення до систем електропостачання та водопостачання садового будинку АДРЕСА_1 обслуговуючий кооператив.

Визнати незаконною бездіяльність Товариства з обмеженою відповідальністю «Дайберг» () щодо надання дозволу ОСОБА_2 на підключення до газорозподільної системи ПАТ «Одесагаз» садового будинку АДРЕСА_1 , що знаходиться за адресою: Одеська область, Овідіопольський р-н, сщ/рада Таїровська, «Хуторок» садівничий кооператив» обслуговуючий кооператив, відповідно заяви ОСОБА_2 від 16.11.2021 року та зобов`язати керівництво Товариства з обмеженою відповідальністю «Дайберг» () надати дозвіл ОСОБА_2 на підключення до газорозподільної системи ПАТ «Одесагаз» садового будинку №4/13 а, що знаходиться за адресою: Одеська область, Овідіопольський р-н, сщ/рада Таїровська, «Хуторок» садівничий кооператив» обслуговуючий кооператив.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення. У випадку, якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений та підписаний 15.11.2022 року.

Суддя А.І. Бочаров