справа № 208/4575/22
№ провадження 2/208/1719/22
УХВАЛА

01 грудня 2022 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області, у складі:

Головуючого, судді - Івченко Т.П.,

Секретар судового засідання Оніщук Д.Р.,

Прокурор Іщенко А.О.,

Відповідач ОСОБА_1 ,

Розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання відповідача ОСОБА_1 про залучення співвідповідача, суд

встановив:

19 вересня 2022 року Керівник Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі: Кам`янської міської ради, Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» звернувся із позовною заявою до ОСОБА_1 «відшкодування витрат лікувального закладу на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення». Згідно до змісту позовної заяви, просить:

-стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП не встановлено, паспорт серії НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги», , шкоду в сумі 5 674 грн. 83 коп., завдану кримінальним правопорушенням, у вигляді витрат на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_2 від злочину ОСОБА_1 шляхом зарахування на р/р UA 0004573, , МФО 899998, банк отримувача: Казначейство України.

До судового засідання відповідачем ОСОБА_1 подане клопотання про залучення до участі у справі в якості співвідповідача Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Євроінс Україна» ().

В обґрунтування відповідачем зазначено, що на час події, а саме ДТП яке мало місце 29.04.2020 року він керував транспортним засобом, та його цивільна відповідальність була застрахована у зазначеній страховій компанії, згідно до Полісу АО 862886. А тому вважає, що всі питання майнового характеру, як шкоди завданої внаслідок ДТП, в тому числі і витрати лікувального закладу повинні відшкодовуватися зазначеною страховою компанію.

Прокурор заперечував проти заявленого клопотання, як поданого в порушення вимог ЦПК України. Також прокурором було наголошено, що предметом спору є вимоги щодо відшкодування витрат на лікування які були завданні лікувальному закладу, та розраховані за кількістю та вартістю койко-днів. Зазначені витрати не відносяться до страхових випадків, за Законом України «Про загально-обов`язкове страхування», та не можуть бути покладені на страхову компанію. Крім того, відповідачем не подане до клопотання копія такого страхового полісу на який він посилається, і тому встановити підстави заявленого клопотання не є можливим. А тому просить відмовити у задоволенні заявленого клопотання.

Заслухав сторони, дослідив підстави та обґрунтування заявленого відповідачем клопотання, суд виходить з наступного.

Так, порядок залучення співвідповідача по цивільній справі, врегульований ст. 51 ЦПК України, згідно до якої визначено, що :

Ч. 1 ст. 51 ЦПК України - Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Тобто таке право на залучення до участі у ній співвідповідача закріплене саме за позивачем, так як лише позивач має право на звернення із позовними вимогами до осіб, які на його думку порушили, або не визнали, або оспорили його цивільні права, тощо.

А тому, діючи як відповідач по справі ОСОБА_1 , повинен керуватися правами визначеними для відповідача, передбачені ст.ст. 43,49 ЦПК України.

В свою чергу, судом враховується, що будучи обізнаним з позиціє відповідача, позивачем не заявлено відповідне клопотання в порядку ч. 1 ст. 51 ЦПК України, а тому відсутні підстави для його розгляду.

Згідно до ч. 3 ст. 182 ЦПК України, заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлено - він встановлюється судом.

Крім того, суд вважає необхідним звернути увагу сторін на правову позицію викладену у Постанові Верховного Суду України на засіданні Судової палати у цивільних справах 24 лютого 2016 року у справі № 6-1343цс15, у якій Верховний суд дійшов правового висновку про те, що витрати лікувального закладу на лікування потерпілого від злочину не можуть бути відшкодовані за договором обов`язкового страхування страховою компанією.

Свою позицію Верховний суд України обґрунтував наступним:

Відповідно до частини першої статті 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Статтею 999 ЦК України передбачено можливість існування обов`язкового страхування. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом №1961-IV.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності стаття 3 Закону №1961-IV визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 цього Закону).

З огляду на вищенаведене, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам (потерпілим) унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Зважаючи на вищенаведене Верховний суд України зробив висновок, що витрати лікувального закладу на лікування потерпілого від злочину (для прикладу гарантована державою безоплатна медична допомога) не можуть бути відшкодовані за договором обов`язкового страхування страховою компанією.

Із позиції Верховного суду України випливає, що незважаючи на наявність договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, витрати лікувального закладу на лікування потерпілого від злочину зобов`язана відшкодувати саме особа, що вчинила злочин.

На підставі вище зазначеного, враховуючи відсутність права у відповідача на залучення співвідповідача, згідно до ст. 51 ЦПК України, не підтримання позивачем заявленої позиції, клопотання є таким що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 51, ч. 3 ст. 182, ст.258-260 ЦПК України, суд

постановив:

У задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 , про залучення співвідповідача по справі відмовити.

Ухвала окремому оскарженню від рішення суду не підлягає. Згідно до ч. 2 ст. 353 ЦПК України, заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Івченко Т. П.