ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 686/16707/18

Провадження № 22-ц/4820/1167/22

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., Ярмолюка О. І.,

секретар судового засідання Магера О. В.,

з участю: відповідача ОСОБА_1 ,

представника ОСОБА_2 ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 квітня 2022 року (суддя Стефанишин С. Л., повне судове рішення складено 03 травня 2022 року) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання особистою приватною власністю квартири та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання квартири спільною частковою власністю та реєстрацію права власності на квартиру.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

У липні 2018 року ОСОБА_2 , звертаючись до суду із вказаним позовом, зазначав, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно він є власником квартири АДРЕСА_1 . 14.05.2018 при зверненні до нотаріуса з метою укладення договору купівлі-продажу квартири, отримав відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що необхідно отримати згоду дружини на відчуження квартири. Вважає спірну квартиру особистою приватною власністю, оскільки 09.01.2006 його батько ОСОБА_1 уклав договір на дольову участь у будівництві квартири АДРЕСА_1 . З метою виплати батьком повної вартості спірної квартири він продав належну йому на праві власності квартиру по АДРЕСА_2 . 01.07.2007 ОСОБА_1 видана довідка про виплату вартості квартири АДРЕСА_1 у повному обсязі. 10.07.2007 між батьком та ним був укладений договір відступлення права вимоги, за яким він набув майнові права на вказану квартиру і 25.06.2009 зареєстрував право власності на нерухоме майно.

Тому позивач просив визнати його особистою приватною власністю квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 84,3 кв. м, житловою площею 51,4 кв. м.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 червня 2019 року, залишеним без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 29 жовтня 2019 року, позов задоволено. Визнано за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 84,3 кв. м, житловою площею 51,4 кв. м.

Постановою Верховного Суду від 11 листопада 2020 року рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 червня 2019 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 29 жовтня 2019 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

У лютому 2021 року ОСОБА_4 звернулася із зустрічним позовом, в обґрунтування якого зазначала, що з 17.10.1998 по 17.07.2018 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . За час шлюбу за спільні кошти фінансували будівництво квартири АДРЕСА_1 відповідно до договору № 111/92 на дольову участь в будівництві житла від 09.01.2006. Договір був укладений чоловіком в інтересах сім`ї і квартира є спільною сумісною власністю подружжя. 05.08.2020 без її згоди ОСОБА_2 за договором дарування відчужив вказану квартиру батькові ОСОБА_1 . Вона вправі вимагати витребування квартири з чужого незаконного володіння.

Тому ОСОБА_4 просила витребувати з чужого незаконного володіння на її користь і ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 84,3 кв. м; визнати вказану квартиру спільною частковою власністю ОСОБА_2 і ОСОБА_4 та зареєструвати право власності за нею та ОСОБА_2 по Ѕ частині квартири за кожним.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 квітня 2022 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_4 задоволено частково. Визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_3 . Визнано за ОСОБА_4 право власності на Ѕ частку трикімнатної квартири АДРЕСА_1 . В решті вимог зустрічного позову відмовлено.

ОСОБА_2 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні первісного позову та в частині задоволення зустрічного позову, в апеляційній скарзі просить його скасувати в цій частині та ухвалити нове судове рішення про задоволення первісного позову та відмову в задоволенні зустрічного позову. Посилається на незаконність судового рішення. Суд в рішенні вказує обставини, які не відповідають дійсності. Висновок суду про те, що квартира є спільною власністю подружжя не відповідає фактичним обставинам справи та не підтверджений належними доказами. Відповідачка не надала рахунків та квитанції про сплату ним коштів за договором на дольову участь у будівництві житла, які б підтверджували, що саме він, а не ОСОБА_1 сплатив внески за спірну квартиру. Довідка не є первинним документом по сплаті коштів. ОСОБА_1 в судовому засіданні підтвердив, що саме він сплатив кошти за спірну квартиру. Вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на припущеннях.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 29 серпня 2022 року прийнято заяву ОСОБА_1 про приєднання до апеляційної скарги ОСОБА_2 .

Рішення суду у частині відмови у зустрічному позові про витребування квартири не переглядається апеляційним судом, оскільки ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 06 жовтня 2022 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 квітня 2022 року.

У засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 і ОСОБА_1 апеляційну скаргу та заяву про приєднання до неї підтримали.

Інші учасники судового процесу не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до пунктів 3 і 4 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відмову у позові ОСОБА_2 про визнання квартири особистою приватною власністю суд мотивував недоведеністю позовних вимог.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Суд першої інстанції правильно установив, що з 17 жовтня 1998 року до 17 липня 2018 року ОСОБА_2 та ОСОБА_5 (тепер ОСОБА_4 ) перебували у зареєстрованому шлюбі.

09 січня 2006 року між ТОВ «Хмельницькбудінвест» і ОСОБА_2 був укладений договір № 111/92 на дольову участь у будівництві житла, предметом якого є сумісна діяльність по будівництву житла на основі дольової участі у фінансуванні квартири АДРЕСА_1 загальною площею 84,78 кв. м. Відповідно до пункту 1.2. договору дольовик зобов`язується внести цільовий внесок «Підприємству» в сумі 330642 грн згідно з календарним графіком, який є невід`ємною частиною цього договору (а. с. 45-46, т. 1).

14 вересня 2008 року між ТОВ «Хмельницькбудінвест» і ОСОБА_2 була укладена додаткова угода до договору № 111/92 на дольову участь у будівництві житла в м. Хмельницькому, відповідно до якої внесено зміни у пункт 1.1. договору щодо розміру загальної площі квартири (а. с. 7, т. 1).

Відповідно до довідки ТОВ «Хмельницькбудінвест» ОСОБА_2 виконав зобов`язання за договором на дольову участь у будівництві квартири АДРЕСА_1 у повному обсязі. Вартість квартири становить 331825,28 грн (а.с. 46а, т. 1).

Згідно з довідкою ТОВ «Хмельницькбудінвест» ОСОБА_2 станом на 04.06.2007 вніс дольову участь за квартиру АДРЕСА_4 за договором № 111/92 від 09.01.2006 в обсязі 333793,28 грн (а.с. 153б, т. 1).

Довідкою ТОВ «Хмельницькбудінвест» № 65 від 20.05.2009 підтверджується, що ОСОБА_2 згідно договору № 111/92 вніс кошти в розмірі 336745,28 грн за площу квартири 85,5 кв. м (а.с. 207а, т. 1).

За актом прийому-передачі квартири від 03.06.2009 відповідно до договору № 111/92 на дольову участь у будівництві житла в м. Хмельницькому та додаткової угоди до цього договору ТОВ «Хмельницькбудінвест» передало ОСОБА_2 , а дольовик прийняв квартиру АДРЕСА_5 (а. с. 46 (на звороті), т. 1).

25.06.2009 за ОСОБА_2 зареєстровано право приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 15-16, т. 1).

Відповідно до досліджених судом першої інстанції матеріалів інвентарної справи підставою для оформлення права власності ОСОБА_2 на спірну квартиру є договір на дольову участь в будівництві житла № 111/92 від 09 січня 2006 року, укладений між ТОВ «Хмельницькбудінвест» і ОСОБА_2 , акт прийому передачі цієї квартири від 03 червня 2009 року, довідки ТОВ «Хмельницькбудінвест» про повний розрахунок останнім за спірну квартиру. Також на ім`я ОСОБА_2 оформлено технічний паспорт на квартиру.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Згідно з пунктами 2, 3 частини 1 статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.

Належність майна до об`єктів права спільної сумісної власності визначено статтею 61 СК України, згідно із частиною третьою якої, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Вказаний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 638/18231/15-ц.

На підставі частин 1, 5 і 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, доказування є юридичним обов`язком сторін та інших учасників судового процесу.

ОСОБА_2 не надав суду належних, допустимих і достатніх доказів на спростування презумпції спільності права власності подружжя на майно, яке набуто у період шлюбу.

Не містить посилання на такі докази й апеляційна скарга.

Використання на придбання спірної квартири коштів, отриманих від продажу іншої належної позивачу квартири, не підтверджено доказами.

Перерахування грошових коштів на виконання умов договору, укладеного ОСОБА_2 , з рахунку ОСОБА_1 не свідчить про належність останньому об`єкта інвестування. Кошти могли надаватися як матеріальна допомога синові і використовуватись ним в інтересах сім`ї. Доказів іншого не надано.

У 2009 році ОСОБА_2 звертався з позовом до ТОВ «Хмельницькбудінвест» про стягнення коштів (справа № 2-3658/09), в якому зазначав, що між товариством і ним 09.11.2006 був укладений договір № 111/92 на дольову участь у будівництві житла, предметом якого є сумісна діяльність по будівництву житла на основі дольової участі у фінансуванні квартири АДРЕСА_1 загальною площею 84,78 кв. м. На будівництво житла вніс кошти у сумі 336745,88 грн, фактична вартість квартири 331903,44 грн. Просив стягнути надлишок сплачених коштів. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 03.06.2009 затверджено мирову угоду сторін, згідно з якою відповідач відшкодовує ОСОБА_2 до 08.06.2009 заборгованість та судові витрати (а. с. 110, 201-201б, т. 1).

Наявність такого ж договору № 111/92 на дольову участь у будівництві житла (квартири АДРЕСА_1 ) від 09 січня 2006 року, укладеного між ТОВ «Хмельницькбудінвест» і ОСОБА_1 , довідок про сплату останнім коштів у сумі 333793,88 грн за цим договором та договору відступлення права вимоги за договором на дольову участь у будівництві житла від 09.01.2006 № 111/92, за яким ОСОБА_1 відступив ОСОБА_2 право на дольову участь у будівництві спірної квартири суд обґрунтовано розцінив як спосіб уникнення поділу спірної квартири між подружжям (а. с. 8, 10-12, т. 1).

З урахуванням наведеного не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги, до якої приєднався ОСОБА_1 , про наявність правових підстав для задоволення первісного позову.

Рішення суду першої інстанції у частині відмови в позові ОСОБА_2 про визнання квартири особистою приватною власністю ухвалено з додержанням норма матеріального та процесуального права і підстав для його скасування у межах доводів апеляційної скарги немає.

Разом з тим, рішення суду у частині задоволення позовних вимог за зустрічним позовом про визнання квартири спільною частковою власністю і реєстрацію права власності на квартиру не відповідає вимогам закону.

Відповідно частково заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 , до якої згідно з поданою заявою приєднався ОСОБА_1 .

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Зі змісту позовної заяви ОСОБА_4 вбачається, що вимоги про визнання квартири спільною сумісною власністю подружжя вона не заявляла, а просила визнати квартиру спільною частковою власністю ОСОБА_2 та її.

Суд вийшов за межі позовних вимог та ухвалив рішення про визнання квартири АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 і ОСОБА_2 .

Що стосується вимог про визнання квартири спільною частковою власністю та реєстрацію права власності на Ѕ частину квартири, то задоволенню вони не підлягають з таких підстав.

Установлено, що за договором дарування від 05.08.2020 ОСОБА_2 подарував ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 . Право власності ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна зареєстровано 05.08.2020 (а.с. 68, 69, т. 2).

Отже, на час розгляду справи і тепер квартира є власністю ОСОБА_1 .

У позові про витребування квартири позивачці за зустрічним позовом відмовлено і рішення суду у цій частині не переглядається.

Договір дарування квартири відповідно до вимог частини 2 статті 65 СК України ОСОБА_4 не оспорювала.

Відповідно правових підстав для визнання квартири, яка юридично належить іншій особі, спільною частковою власністю ОСОБА_4 і ОСОБА_2 та реєстрацію права власності на Ѕ частину квартири немає.

З огляду на викладене рішення суду першої інстанції у частині задоволення позовних вимог за зустрічним позовом необхідно скасувати та ухвалити у цій частині нове судове рішення про відмову в позові.

У решті рішення суду підлягає залишенню без змін.

Документально підтверджені витрати ОСОБА_2 за подання апеляційної скарги в частині оскарження рішення суду, ухваленого за результатами розгляду зустрічного позову, на підставі частини 1 статті 141 ЦПК України підлягають стягненню з ОСОБА_4 у сумі 2488 грн 69 коп.

Керуючись статтями 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 квітня 2022 року у частині задоволення позовних вимог за зустрічним позовом про визнання квартири спільною частковою власністю і реєстрацію права власності на квартиру скасувати та ухвалити у цій частині нове судове рішення.

В позові ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання квартири спільною частковою власністю та реєстрацію права власності на квартиру відмовити.

У решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_4 (місце проживання АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (місце проживання АДРЕСА_7 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у сумі 2488 грн 69 коп. (дві тисячі чотириста вісімдесят вісім грн 69 коп.).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 24 листопада 2022 року.

Суддя-доповідач О. І. Талалай

Судді А. П. Корніюк

О. І. Ярмолюк