ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6924/22 Справа № 215/4492/18 Суддя у 1-й інстанції - Лиходєдов А. В. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2022 року м.Кривий Ріг

справа № 215/4492/18

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Остапенко В.О.,

суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.

сторони:

позивач: Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа»

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Кривому Розі, у порядку ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 січня 2019 року, яке ухвалено суддею Лиходєдовим А. В.у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, відомостей щодо дати складання повного тексту рішення суду матеріали справи не містять, -

ВСТАНОВИВ:

У вереснi 2018 року Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що КПТМ «Криворіжтепломережа», за специфікою своєї виробничої діяльності, здійснює постачання теплової енергії для потреби опалення і гарячого водопостачання населенню, яке зобов`язане здійснювати оплату за отримані послуги відповідно до встановлених тарифів.

На виконання своїх зобов`язань КПТМ «Криворіжтепломережа» надавало послуги з централізованого опалення за адресою: АДРЕСА_1 , де споживачами таких послуг є ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

У зв`язку з неналежним виконанням споживачами своїх зобов`язань, за період 01 грудня 2013 року по 01 березня 2018 року утворилась заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги з централізованого опалення в розмірі 13 118,62 грн. та з гарячого водопостачання в розмірі 684,32 грн.

Оскільки відповідачі добровільно заборгованість не сплачують позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість по оплаті за надані житлово-комунальні послуги з централізованого опалення в розмірі 13 118,62 грн. та з гарячого водопостачання в розмірі 684,32 грн. за адресою АДРЕСА_1 за період з 01 грудня 2013 року по 01 березня 2018 року; стягнути з відповідачів судовий збір в розмірі 1 762 грн.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 січня 2019 рокупозов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» заборгованість з централізованого опалення за період з 01 грудня 2013 року по 01 березня 2018 року в розмірі 13118 грн. 62 коп.; з гарячого водопостачання в розмірі 684 грн. 32 коп., а всього стягнуто 13802 грн. 94 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» по 587 грн. 34 коп. з кожного, судового збору.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по справі про відмову в задоволенні позовних вимог повивача посилаючись на те, що він не був належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, чим порушено його право на захист

Крім того, відповідач вказує й на те, що між ним та позивачем відсутній укладений договір про надання послуг централізованого опалення.

Також апелянт зазначає, що до спірних правовідносин необхідно застосувати наслідки спливу строку позовної давности.

У відзиві на апеляційну скаргу, до якого додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, позивач КПТМ «Криворіжтепломережа» зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час та місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Як вбачається з матеріалів справи, апеляційна скарга відповідача ОСОБА_3 обґрунтована тим, що справу розглянуто судом за його відсутності, без належного повідомлення про дату, час та місце розгляду справи.

Згідно ч. 2 ст. 128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання, якщо їх явка не є обов`язковою.

Відповідно до ч.6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Згідно ж ч. 8 цієї статті днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Колегією суддів встановлено, що відомостей щодо повідомлення відповідача ОСОБА_3 про час та місце розгляду справи, зокрема, про призначення судового засідання на 23 січня 2019 року, матеріали справи не містять.

За таких обставин відповідач ОСОБА_3 не був присутнiй в судовому засіданні під час розгляду справи судом першої інстанції та не був належним чином, у встановленому законом порядку, повідомлений про розгляд справи судом.

Подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 30 травня 2018 року у справі № 2-4570/07, провадження № 61-6639 св18, та від 19 червня 2019 року у справі № 640/10753/15-ц, провадження № 61-6639 св18.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Право відповідача знати про час і місце судового засідання, що є складовою права на доступ до правосуддя, передбачене статтею 6 Конвенції, в даному випадку було дотримано не у повній мірі.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права та розгляду справи за відсутності відповідача, без обов`язкового належного повідомлення її про час та місце розгляду справи, у зв`язку з чим скасовує рішення суду на підставі п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України та ухвалює нове рішення по суті позовних вимог.

Iз матералiв справи убачається, що на виконання своїх зобов`язань КПТМ «Криворіжтепломережа» надавало послуги з централізованого опалення за адресою: АДРЕСА_1 , де споживачами таких послуг є ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

У зв`язку з неналежним виконанням споживачами своїх зобов`язань, за період 01 грудня 2013 року по 01 березня 2018 року утворилась заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги з централізованого опалення в розмірі 13 118,62 грн. та з гарячого водопостачання в розмірі 684,32 грн.

Відповідно до положень статті 68 ЖК України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

КПТМ «Криворіжтепломережа»по специфіці своєї виробничої діяльності здійснює постачання теплової енергії для потреби опалення і гарячого водопостачання населенню, яке відповідно зі ст. 67, 68, 162 Житлового Кодексу України зобов`язане робити оплату за отриману теплову енергію, згідно особового рахунка і встановлених тарифів.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до ст.ст.4,6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», суб`єктами правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: орган державної влади та органи місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг; учасники - споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Виконавцями комунальних послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація.

Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Згідно зі ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) житлові послуги з управління багатоквартирним будинком, яка включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема, прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньо будинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Пунктом 1 ч.1 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Водночас, відповідно до п.5 ч.2 ст.7 цього Закону такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Водночас, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Так, згідно із ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом ч.1 ст.901, ч.1 ст.903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

Таким чином, правовідношення, у якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто у якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

Отже, надання житлово-комунальних послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання відповідачам за адресою: АДРЕСА_1 здійснювалось КПТМ «Криворіжтепломережа».

Відповідачі є споживачами послуг, однак оплату за отримані послуги належним чином не здійснювали, у зв`язку з чим, за період 01 грудня 2013 року по 01 березня 2018 року, за розрахунком позивача, утворилась заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги з централізованого опалення в розмірі 13 118,62 грн. та з гарячого водопостачання в розмірі 684,32 грн.

Враховуючи ту обставину, що відповідачі у встановлені законом строки не вносили плату за надані позивачем житлово-комунальні послуги, колегiя суддiв приходить до висновку про наявність правових підстав для солідарного стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за надані позивачем послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання.

Колегією суддів перевірено наданий позивачем розрахунок заборгованості за надані позивачем послуги з централізованого опалення, з яким колегія суддів погоджується та вважає його вірним.

На підставі наведеного вище колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача та солідарного стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості по оплатi житлово-комунальних послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання відповідачам за адресою: АДРЕСА_1 за період 01 грудня 2013 року по 01 березня 2018 року, за розрахунком позивача, утворилась заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги з централізованого опалення в розмірі 13 118,62 грн. та з гарячого водопостачання в розмірі 684,32 грн.

Не можуть бути підставою для відмови в задоволені позовних вимог позивача доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_3 про те, що до спірних правовідносин необхідно застосувати наслідки спливу строку позовної давности, з огляду на наступне.

За нормами ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Частиною четвертою статті 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Позовна давність, відповідно до частини першої статті 260 ЦК України, обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього кодексу.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга статті 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя вказаної статті).

Аналіз зазначених норм цивільного права визначає, що за щомісячними платежами перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, в травнi 2014 року відповідачами було здійснено оплату за надані послуги з теплової енергії, на загальну суму 1 329,55 грн. при нарахуваннi в травнi 2014 року вартостi послуги опалення та гарячого водопостачання 40,23 грн., тому вказана дiя свідчить про визнання відповідачами свого обов`язку щодо сплати наданих послуг.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, з урахуванням конкретних обставин справи, можуть належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій, такий висновок викладений у Постанові Верховного Суду від 27 квітня 2020 року у справі № 3-269гс16.

У Постанові Верховного Суду від 08 листопада 2020 року у справі № 6-2891цс18 вказано, що відповідно до частин першої, третьої статті 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку; після переривання перебіг позовної давності починається заново. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності лише за умови, якщо такі дії здійснено самим боржником або за його згодою чи дорученням уповноваженою на це особою».

З урахуванням наведеного вище колегія суддів вважає що строк позовної давності переривався вчиненням відповідачами дій по оплаті послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання в розмірі, більшому від нарахування, у зв`язку з чим строк позовної давності станом на момент подання позову до суду 28 вересня 2018 року позивачем не пропущено.

Також не можуть бути підставою для відмови в задоволені позовних вимог позивача доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_3 про те, що між ним та позивачем відсутній укладений договір про надання послуг централізованого опалення, оскільки у частині першій статті 19 Закону «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону, споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 вказаного Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Відповідна правова позиція сформульована у Постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, Постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц, провадження № 61-11107св18, Постанові Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16, провадження № 61-26204св18.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення по справі про задоволення позовних вимог позивача про солідарне стягнення з відповідачів заборгованостi з централізованого опалення в розмірі 13118 грн. 62 коп. та заборгованостi з гарячого водопостачання в розмірі 684 грн. 32 коп. за період з 01 грудня 2013 року по 01 березня 2018 року та стягнення з кожного з відповідачів по 587,34 грн. судового збору за подання позовної заяви

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 січня 2019 рокускасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за постачання теплової енергіїзадовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» заборгованiсть з централізованого опалення в розмірі 13 118 (тринадцять тисяч сто вiсiмнадцять) гривен 62 коп. та заборгованiсть з гарячого водопостачання в розмірі 684 (шiстьсот вiсiмдесят чотири) гривні 32 коп. за період з 01 грудня 2013 року по 01 березня 2018 року.

Стягнути в рівних частках із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 судовий збір за подання позовної заяви в сумі 1 762 (одна тисяча ciмсот шiстдесят двi) грн. 06 коп., тобто по 587 (п`ятсот вiсiмдесят сiм) гривен 34 коп., з кожного.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне рішення суду складено 23 листопада 2022 року.

Головуючий:

Судді: