КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа№ 133/432/19
Провадження № 2/133/57/22
РІШЕННЯ

Іменем України

23.11.2022 м. Козятин

Козятинський міськрайонний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Кучерук І.М.,

за участю секретаря Бірюкової Т.П.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (приватне), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 , про стягнення майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до АТ «Страхова група «ТАС» (приватне) (раніше ПАТ «Страхова група «ТАС»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з відповідача на його користь майнову шкоду у розмірі 99358 грн., витрати на проведення автотоварознавчої та автотехнічної експертизи в розмірі 2858 грн., а також судовий збір в розмірі 994 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що 07.07.2018 в м. Козятині сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля FIAT DOBLO д.н.з. НОМЕР_1 , яким він керував, та автомобіля ГАЗ д.н.з. НОМЕР_2 , яким керувавав ОСОБА_2 , в результаті чого позивачу заподіяно матеріальну шкоду у розмірі 96500 грн. Провадження у справі щодо притягнення до адміністративної відповідальності позивача за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, однак за результатами проведення автотехнічного дослідження у відповідній дорожній ситуації причиною виникнення дорожньо-транспортної пригоди та причиною пошкоджень автомобілів стала невідповідність дій водія автомобіля ГАЗ, д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 нормам вимог п.п.16.1,16.12 Правил дорожнього руху. За результатами звернення позивача до відповідача з метою отримання страхового відшкодування, страховиком усно відмовлено в страховій виплаті.

Вказані вище обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Разом з тим, відзив відповідача ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 03.06.2019 залишено без розгляду та повернуто відповідачу.

Представник третьої в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити за його відсутності та відсутності третьої особи, а також ухвалити рішення за наявними у справі доказами.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши докази, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на таке.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення №133/1860/18 відносно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП, наданих на виконання ухвали Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 03.06.2019, судом встановлено, що 07.07.2018 о 14:30 год. на нерегульованому перехресті доріг в м. Козятині сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля FIAT DOBLO, д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував водій ОСОБА_1 , та ГАЗ, д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував водій ОСОБА_2 .

За результатами дорожньо-транспортної пригоди поліцейським СРПП Козятинського ВП Калинівського ВП складено протокол серії БД №262308 від 07.07.2018 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП та схему місця дорожньо-транспортної пригоди.

Постановою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 08.11.2018, яка набрала законної сили, закрито провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

На час скоєння даної дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу ГАЗ, д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 була застрахована в ПАТ «Страхова група «ТАС» (нині АТ «Страхова група «ТАС» (приватне)), на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ5917501; цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу FIAT DOBLO, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 була застрахована в ПрАT «УПСК» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ3281219 (т.1 а.с.12-14).

Відповідно до висновку експерта №6862/18-21 за результатами автотехнічного дослідження від 08.01.2019 на замовлення ОСОБА_1 дорожні знаки на перехресті, які регулюють черговість проїзду перехрестя, відсутні, тому відповідно до схеми огляду місця події та вимог п.16.1 Правил дорожнього руху, дане перехрестя є перехрестям рівнозначних доріг. В заданій обстановці водій автомобіля «ФІАТ ДОБЛО», р/н НОМЕР_1 , ОСОБА_1 повинен був керуватись технічними нормами п.п. 12.3, а водій автомобіля «ГАЗ», р/н НОМЕР_2 , ОСОБА_2 нормами вимог п.16.1, 16.12 Правил дорожнього руху України. У заданій дорожній ситуації причиною виникнення події даної дорожньо-транспортної пригоди та пошкоджень автомобілів стала невідповідність дій водія автомобіля «ГАЗ», р/н НОМЕР_2 , ОСОБА_2 нормам вимог п.п.16.1,16.12 Правил дорожнього руху України (т.1 а.с.18-23).

Розмір завданої позивачу матеріальної шкоди доводиться висновком експертизи №14/Д/18 від 07.11.2018 за результатами визначення матеріального збитку власнику КТЗ відповідно до якого матеріальний збиток, завданий власнику легкового автомобіля FIAT DOBLO, д/н НОМЕР_1 , 2004 року виготовлення, внаслідок пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді, згідно розрахунків складає 96500 грн. (т.1 а.с.25-45).

Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При цьому пунктом 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Це означає, що у справах, які стосуються відшкодування шкоди, завданої внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (внаслідок ДТП), обов`язок відшкодування шкоди виникає за наявності наступних умов: 1) дії завдавача шкоди були неправомірними; 2) між діями завдавача шкоди та шкодою є безпосередній причинний зв`язок. Підставою звільнення особи від відповідальності в деліктних правовідносинах є відсутність будь-якої складової цивільного правопорушення.

Пунктом 4 вказаної постанови також визначено, що відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У зв`язку із цим у разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне порушення, наприклад, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення (стаття 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення), суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мала місце дорожньо-транспортна пригода, та чи сталася вона з вини відповідача.

Як вбачається з висновку експерта, за результатами проведення автотехнічної експертизи №5857/19-21 від 02.03.2020, призначеної ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 28.08.2019, згідно з матеріалами адміністративної та цивільної справи, в заданій дорожній ситуації водій автомобіля «ФІАТ ДОБЛО», р/н НОМЕР_1 , ОСОБА_1 повинен був керуватись технічними нормами п.п.12.3, а водій автомобіля «ГАЗ-32213», р/н НОМЕР_2 , ОСОБА_2 нормами вимог п.п.16., 16.12 Правил дорожнього руху України (п.16.1 Правил дорожнього руху: перехрестя, де черговість проїзду визначається сигналами світлофора чи регулювальника, вважається регульованим. На такому перехресті знаки пріоритету не діють. У разі вимкнення світлофора або його роботи в режимі миготіння сигналу жовтого кольору та відсутності регулювальника перехрестя вважається нерегульованим і водії повинні керуватись правилами проїзду нерегульованих перехресть та установленими на перехресті відповідними дорожніми знаками; п.16.12: на перехресті рівнозначних доріг водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч, крім перехресть, де організовано круговий рух). В заданій дорожній ситуації причиною виникнення події даної дорожньо-транспортної пригоди та пошкоджень автомобілів стала невідповідність дій водія автомобіля «ГАЗ-32213», р/н НОМЕР_2 , ОСОБА_2 нормам вимог п.п.16.1,16.12 Правил дорожнього руху.

Згідно з частиною першою статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Пунктом першим частини другої статті 22 ЦК України передбачено, що збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

За змістом частин першої, другої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Виходячи з наведеного вище, особою, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, є позивач ОСОБА_1 .

Як вбачається з матеріалів справи та не оспорюється сторонами, відповідальність водія автомобіля «ГАЗ-32213», р/н НОМЕР_2 , ОСОБА_2 застрахована у АТ «Страхова група «ТАС» (приватне) (раніше - Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС») за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідно до полісу №АМ5917501, який діяв на момент дорожньо-транспортної пригоди станом на 07.07.2018.

Право на звернення до суду закріплено у Конституції України, а відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Законом може бути визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору.

Отже, можливість звернення до суду пов`язується з дотриманням позивачем досудового порядку врегулювання спору, якщо такий порядок визначений законом як обов`язковий.

Відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату).

До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним законом Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон).

У цьому Законі визначено, що особами, відповідальність яких вважається застрахованою, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, тобто таким, який зазначається у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована (пункти 1.4, 1.7 статті 1).

За вимогами статті 3 Закону обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону).

Згідно зі статтею 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

У Законі детально регламентовано дії водія, транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, потерпілого, так і страховика.

У пункті 33.1.4 статті 33 Закону передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього закону, МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Крім того, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) заяву про страхове відшкодування (пункт 35.1 статті 35).

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Відповідно до пунктів 37.1.1, 37.1.4 статті 37 Закону підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на осіб, дії яких пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинені у стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або під час захисту майна, життя, здоров`я. Кваліфікація дій таких осіб встановлюється відповідно до закону; неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

При цьому зазначений у пункті 37.1.4 статті 37 Закону строк є присічним і поновленню не підлягає.

Із аналізу наведених норм спеціального Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» можна зробити висновок, що підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування, передбачені у статті 37 Закону, а їх перелік є вичерпним і розширювальному тлумаченню не підлягає.

Тому саме річний (трирічний) строк звернення із заявою про виплату страхового відшкодування є припинювальним і з його спливом у страховика настає право на відмову у виплаті страхового відшкодування.

Разом з тим у Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» прямо не передбачено, що встановлено досудовий порядок урегулювання спору. Не зазначено про обов`язок особи, яка заявляє вимогу про виплату страхового відшкодування, спочатку звернутися до страховика, та не пов`язано дотримання такого порядку з правом чи можливістю цієї особи звернутися до суду з вимогою про стягнення страхового відшкодування.

Тому у контексті вказаних обставин справи можна зробити висновок, що у даному Законі не передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування, особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у статті 35 названого Закону, чи звернутися безпосередньо до суду.

У будь-якому разі строк звернення обмежується щодо стягнення майнової шкоди річним строком, а щодо шкоди, заподіяної життю і здоров`ю потерпілого трьома роками.

Інших обмежень щодо порядку звернення із заявою про виплату страхового відшкодування норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не містять.

У разі звернення із заявою безпосередньо до суду, страховик з цього моменту має діяти відповідно до статті 36 Закону, та не позбавлений можливості, у разі відсутності заперечень проти позову, його визнати та сплатити страхове відшкодування.

Отже попереднє звернення потерпілого у випадках, передбачених законом, до страховика чи МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному статтею 35 Закону, загалом не є обов`язковим та не виключає право особи звернутися безпосередньо до суду із позовом про стягнення відповідного страхового відшкодування.

Саме такий правовий висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19.06.2019 у справі №465/4621/16-к (провадження №13-24кс19), підстав від відступлення якого не вбачає і Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11.12.2019 у справі № 465/4287/15.

Матеріалами справи встановлено, що страховий випадок (дорожньо-транспортна пригода) сталася 07.07.2018, а до суду позивач звернувся в лютому 2019 року, тобто в межах установленого законом строку.

За приписами частини першої, пункту 9 частини другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Виходячи з вимог закону, обставин справи та позицій сторін, а також враховуючи те, що жодним законодавчим актом не передбачено обов`язку потерпілого звернутися попередньо до страховика, а не звернення до страховика та відсутність його письмового рішення про відмову у здійсненні страхової виплати, не позбавляє права позивача звернутися до суду для стягнення страхового відшкодування, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме у сумі 957,45 грн.

Також згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 6 статті 139 ЦПК України визначено, що розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Відповідно до акту здачі-приймання висновку експерта №6862/18-21 загальна вартість автотехнічної експертизи, замовленої ОСОБА_1 , становить 858,00 грн. відповідно розрахунку (5 год.х143,00 грн. = 858,00 грн.).

Згідно з актом здачі-приймання висновку експерта №5857/19-21 загальна вартість автотехнічної експертизи у цивільній справі становить 1099,00 грн. відповідно розрахунку (7 год.х157,00 грн. = 1099,00 грн.).

Оскільки доказів на підтвердження сплати автотоварознавчої експертизи №14/Д/18 позивачем до суду не надано, а тому, з урахуванням ч.6 ст.139 ЦПК України, з відповідача АТ «Страхова група «ТАС» (приватне)на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 1957 грн. понесених позивачем витрат на проведенняавтотехнічних експертиз.

Керуючись ст.ст. 22, 979, 1166, 1187 ЦК України, ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (приватне), , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ,96500 (дев`яносто шість тисяч п`ятсот) гривень страхового відшкодування майнової шкоди.

Стягнути з Акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (приватне), , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ,957(дев`ятсот п`ятдесят сім) гривень 45 коп. судового збору та 1957(одна тисяча дев`ятсот п`ятдесят сім) гривень витрат на проведення експертиз.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення до Вінницького апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , проживає: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: Акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» (приватне), адреса: проспект Перемоги, 65, м. Київ, .

Третя особа: ОСОБА_2 , проживає: АДРЕСА_2 , РНОКПП невідомий.

Суддя І.М. Кучерук