МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" листопада 2022 р. Справа №370/1247/22

Макарівський районний суд Київської області у складі головуючого судді Тандира О.В., розглянувши у приміщенні суду у смт Макарів Київської області у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , (далі - позивач), звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , (далі - відповідачка), про розірвання шлюбу, в якому вказав, що з 11.06.2017 року вони перебувають у зареєстрованому шлюбі, в якому в них народилась донька, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стосунки в сім`ї з часом погіршились. Спільне життя з відповідачкою не склалось через різність характерів, ставлення до життя та сім`ї, постійні сварки. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені з лютого 2022 року, а з квітня 2022 року проживають окремо один від одного та спільне господарство не ведуть, тобто шлюб існує тільки формально. За таких обставин вважає, що збереження шлюбу є неможливим.

Враховуючи наведене, позивач просить суд розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою, зареєстрований 11.06.2017року Виконавчим комітетом Забуянської сільської ради Макарівського району Київської області, актовий запис №1. Також просив судові витрати покласти на відповідачку.

Ухвалою Макарівського районного суду від 03.10.2022 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи. Встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

25.10.2022 року через канцелярію суду у строк та у порядку, встановленому судом, відповідачка ОСОБА_2 подала відзив на позовну заяву, який приєднаний до матеріалів справи (а.с.28-32). У відзиві відповідачка проти позовних вимог заперечувала, посилаючись на те, що до недавнішнього часу їх сім`я була дружня і жила в повній злагоді. Проте, з невідомих для неї причин, чоловік почав зникати з дому на декілька ночей, перестав спілкуватися з нею та дитиною, а в подальшому став проживати окремо від них. Жодних підстав для такої поведінки чоловіка відповідачка не давала. Враховуючи наведене, відповідачка вважає, що підстав для розірвання шлюбу немає, а таке бажання позивача суперечить не тільки його інтересам, а й інтересам їх дитини. Підсумовуючи наведене ОСОБА_2 просила суд надати сторонам час для примирення на строк 6 місяців. До відзиву ОСОБА_2 додала довідку про місце свого фактичного проживання (а.с.32).

18.11.2022 року через канцелярію суду у строк (а.с.35), встановленому судом, позивач ОСОБА_1 подав відповідь на відзив, яка приєднана до матеріалів справи (а.с.33-34). У відповіді на відзив позивач наполягав на розірванні шлюбу, зазначивши, що це відповідає його дійсній волі та не суперечить інтересам їх спільної дитини, з якою він постійно підтримує контакт, а відтак примушення його до шлюбу буде порушенням ст. 24 СК України та ст.16 Загальної декларації прав людини. Зауважив, що оскільки сторони вже більше шести місяців шлюбних відносин не підтримують, та на даний час він проживає з іншою жінкою, з якою чекають народження спільної дитини, тому підстав для надання строку для примирення немає.

Будь-яких інших заяв та клопотань від сторін не надходило.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що 11.06.2017 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , Виконавчим комітетом Забуянської сільської ради Макарівського району Київської області зареєстровано шлюб, актовий запис №1; прізвище після державної реєстрації шлюбу чоловіка « ОСОБА_5 », дружини « ОСОБА_5 » (свідоцтво про шлюб, а.с.6).

За час перебування у шлюбі у сторін народилась донька, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження дитини (а.с.20).

Як вбачається з довідки про реєстрацію місця проживання №634 від 20.10.2020 року Кодрянської селищної ради (а.с.21), ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 12.10.2004 року по теперішній час зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається з довідки №382 від 25.10.2022 року Макарівської селищної ради (а.с.32), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не зареєстрована, але проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Як встановлено судом та визнається обома сторонами, на даний час сторони проживають окремо один від одного, не спілкуються між собою та спільне господарство не ведуть.

Відповідач у відзиві на позовну заяву проти розірвання шлюбу заперечувала та висловила своє бажання зберегти шлюб.

Позивач у відповіді на відзив наполягав на розірванні шлюбу, вказавши, що це відповідає його дійсній волі, а також, зважаючи на те, що фактичні шлюбні відносини між сторонами припинено; примушення його до шлюбу буде порушенням ст. 24 СК України та ст.16 Загальної декларації прав людини та є неприпустимим.

Між сторонами склались правовідносини, які регулюються СК України.

Так, статтями 104, 110, 112 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей.

Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Частина перша статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя.

Частина 3 статті 105 СК України визначає, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

За частиною 2 статті 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Відповідно до статті 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Згідно із Постановою Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Отже, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в частині 1 підпункту «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання».

Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 11.06.2019 року у справі №605/434/18, а висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, який наполягає на розірванні шлюбу, а також враховуючи принцип добровільності шлюбу, який є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу.

Щодо клопотання відповідача про надання сторонам строку на примирення, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Тож, однією із основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу, зокрема, особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин.

Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу.

Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу.

Згідно із ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Отже, примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства.

Поняття «моральні засади суспільства» діючим законодавством не визначено, а тому при вирішення питання чи не буде надання часу на примирення суперечити моральним засадам суспільства суд має застосовувати положення ст.24 Сімейного кодексу України, яке закріплює вільну згоду жінки та чоловіка на шлюб та заборону примушування жінки та чоловіка до шлюбу.

Отже, при категоричній незгоді позивача на примирення, суд має враховувати, що надання такого строку на примирення буде суперечити ст.24 Сімейного кодексу України.

Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя.

Надання строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком. Вказане узгоджується з правовими позиціями, що були викладені у постановах Верховного Суду від 26.11.2018 року у справі №761/33261/16-ц; від 30.05.2019 року у справі №442/6319/16-ц; від 15.01.2020 року у справі №200/952/18, а висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Отже, враховуючи наведене та встановлені судом обстави, а також категоричну незгоду позивача на примирення, суд не вбачає підстав для надання такого строку.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають відшкодуванню, понесені ним судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 992,40 грн. (а.с.1).

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 141, 247, 274, 265, 354-355 ЦПК України суд, -

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 11.06.2017 року Виконавчим комітетом Забуянської сільської ради Макарівського району Київської області, актовий запис №1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування понесених ним судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 992,40 грн.

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати складання повного його тексту, через Макарівський районний суд.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 273 ЦПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 22.11.2022 року.

Реквізити сторін:

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ; адреса проживання: АДРЕСА_3 ;

ОСОБА_2 , РНКОПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 ; адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя О.В. Тандир