КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/7788/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2022 року Київський апеляційний суд в складі:

Суддя - доповідач: Андрієнко А.М.

Суддів: Соколової В.В.

Поліщук Н.В.

Розглянувши в порядку ст. 369 ЦПК України цивільну справу за апеляційною скаргою представника Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» Лопатіна Костянтина Олександровича на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 05 травня 2022 року по цивільній справі за позовом Комунального підприємства «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води,

У С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2021 року позивач Комунальне підприємство «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» звернувся з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 , у якій просив стягнути заборгованість за спожиті послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 17336, 02 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10 квітня 2018 року № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам, у зв`язку із чим КП «Київтеплоенерго» здійснює з 01 травня 2018 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. На виконання вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року на підставі типового договору, підготовлено та опубліковано договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28 березня 2018 року № 34 (5085). Свідоцтвом повного і беззастережного акцепту (прийняття) умов договору є факт отримання послуг споживачем. Квартира за адресою: АДРЕСА_1 , під`єднана до внутрішньобудинкової системи теплопостачання, а тому ОСОБА_1 , є споживачем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води.

Відповідач від послуг централізованого опалення та/або постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством порядку не відмовлявся, проте своєчасно не сплачував за спожиті послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 01 липня 2021 року складає 10 309,51 грн.

Крім того, позивач на підставі договору про відступлення права вимоги від 11 жовтня 2018 року № 602-18, укладеного з Публічним акціонерним товариством «Київенерго» прийняв право вимоги до відповідача з оплати спожитих послуг до 01 травня 2018 року з надання послуг з централізованого опалення та/або з централізованого постачання гарячої води у розмірі 7 026,51 грн.

За таких обставин, відповідач ОСОБА_1 має заборгованість перед позивачем в загальному розмірі 17 336,02 грн, що складається із заборгованості за спожиті послуги до 01 травня 2018 року з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води у розмірі 7 026,51 грн та з заборгованості за спожиті послуги з 01 травня 2018 року з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води у розмірі 10 309,51 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 05 травня 2022 року позов Комунального підприємства «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість за спожиті з 01 вересня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 1 228,07 грн та з централізованого постачання гарячої води у розмірі 8 494,62 грн, що в загальному розмірі становить 9 722,69 грн (дев`ять тисяч сімсот двадцять дві гривні 69 коп.).

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» судовий збір у розмірі 1 273,02 (одна тисяча двісті сімдесят три грн 02 коп.).

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, 26.05.2022 року представник Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» Лопатін Костянтин Олександрович подав до суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води та постановити нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі, мотивуючи тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В обґрунтування зазначає, що судом неправильно був застосований строк позовної давності, тому що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором, отже зобов`язання відповідача з оплати наданих послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води виникала щомісячно.

Також зазначає, якщо договором не встановлений інший термін, то з 21 числа кожного місяці, що слідує за розрахунковим, починається період прострочення оплати наданих у попередньому місяці послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, а отже і перебіг позовної давності щодо відповідного щомісячного платежу, за яким споживач допустив прострочення.

Вважає, що строк позовної давності за вимогою про стягнення з відповідача заборгованості відповідно до пункту 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України продовжено на строк дії карантину, таким чином позивачем не було пропущено строк позовної давності за вимогами позовної заяви у період з березня 2017 року по червень 2021 року.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

За положенням ч.2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За частиною 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги частково суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позову та наявності правових підстав для застосування строку позовної давності до частини вимог позивача.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що розпорядженням Київської міської державної адміністрації

від 27 грудня 2017 року № 1693 «Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27 вересня 2001 року», укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго» КП «Київтеплоенерго» визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ «Київенерго».

За розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10 квітня 2018 року № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам.

Отже, з 01 травня 2018 року надання послуг з центрального опалення та постачання гарячої води здійснює КП «Київтеплоенерго».

11 жовтня 2018 року ПАТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго» уклали договір про відступлення права вимоги № 601-18, за яким ПАТ «Київенерго» відступило право вимоги, а КП «Київтеплоенерго» набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед Кредитором з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 01 серпня 2018 року з урахуванням оплат, що отримані Кредитором за період з 01 серпня 2018 до дати укладення цього договору.

В порядку ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.ст. 151, 162 ЖК Української РСР громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Відповідно до ч. 1 ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV, ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно зі ч.2 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері у житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Одним із обов`язків споживача є здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (ч.3 ст.20 цього Закону).

Згідно з ст.ст. 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості.

З наведених обставин справи вбачається, що відповідач є співвласником квартири, за адресою якої позивач надавав послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, тому відповідач фактично їх споживав. Але враховуючи, що він належним чином не сплачував їх, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення заборгованості, що утворилася.

При цьому, колегія суддів не погоджується з висновками суду про те, що позивачем було пропущено строки позовної давності при зверненні із даним позовом.

Суд першої інстанції прийшов до висновку про пропуск позивачем строку позовної давності, оскільки позивач звернувся до суду із даним позовом у вересні 2021 року, а заборгованість за житлово-комунальні послуги виникла до 01 вересня 2018 року.

Проте, такі висновки не відповідають обставинам справи, судом було неправильно застосовано норми права, що регулюють питання перебігу позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Частиною 5 ст. 261 ЦК України визначено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Позов про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості КП «Київтеплоенерго» подав у вересні 2021 року.

Крім того, Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом Sars-CoV-2» на всій території України було встановлено карантин з 12 березня 2020 року.

Пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Отже, з урахуванням вказаних норм в рамках позовної давності позивач КП «Київтеплоенерго» має право на стягнення заборгованості по оплаті послуг з постачання гарячої води, обов`язок сплати якої настав з березня 2017 року.

У зв`язку з цим, з ОСОБА_1 на користь КП «Київтеплоенерго» підлягає стягненню заборгованість по оплаті послуг водопостачання, обов`язок сплати якої настав з березня 2017 року.

Враховуючи викладене, рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 05 травня 2022 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог КП «Київтеплоенерго» щодо стягнення заборгованості за період до 1.05.2018 року.

Всього з ОСОБА_1 на користь КП «Київтеплоенерго» підлягає стягненню

заборгованість за спожиті з березня 2017 року до 01 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 7026, 51 грн та судовий збір у розмірі 702,65 гривень.

Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вимог КП «Київтеплоенерго» про стягнення з відповідача витрат, пов`язаних з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 33,00 грн., оскільки позивачем не доведено, що такі витрати були вимушеними, а тому, не можуть розглядатися як збитки.

З огляду на положення частини 3 ст. 389 ЦК України судові рішення у малозначних справах касаційному оскарженню не підлягають.

Керуючись ст. 367, 374, 376 ЦПК України колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» Лопатіна Костянтина Олександровича задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 05 травня 2022 року скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог КП виконавчого органу Київради «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за період до 01 травня 2018 року та постановити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго»заборгованість за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 7026, 51 грн та судови збір у розмірі 702, 65 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню до Верховного Суду не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 14 листопада 2022 року.

Суддя - доповідач:

Судді: