справа № 621/1188/22
провадження № 2/631/419/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 листопада 2022 року селище міського типу Нова Водолага
Нововодолазький районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді Трояновської Т. М.,
за участі секретаря судового засідання М`ячиної Ю. В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань приміщення Нововодолазького районного суду Харківської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
13 вересня 2022 року за вхідним № 2518/22-вх з Зміївського районного суду Харківської області відповідно до ухвали, постановленої 11 серпня 2022 року під головуванням судді Вельможної І. В. надійшла цивільна справа з єдиним унікальним № 621/1188/22 за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якій представник позивача Гусєв П. В., який діє на підставі довіреності № 2152 від 22 грудня 2021 року, просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» завдані збитки у розмірі 116521 гривню 57 копійок та судові витрати по справі.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 04 березня 2020 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № АМ152275, предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортного засобу автомобіля марки «РЕНО», державний номерний знак НОМЕР_1 .
07 січня 2021 року в селі Таранівка на вулиці Харківська, біля будинку № 61 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «РЕНО», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля марки «ВАЗ», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керування водія ОСОБА_1 , внаслідок якої транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.
Постановою Зміївського районного суду Харківської області від 29 березня 2021 року водія ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «РЕНО», державний номерний знак НОМЕР_1 , зазнав механічні пошкодження, що було зафіксовано в акті огляду пошкодженого транспортного засобу з фотододатками, а його власник звернувся до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» з заявою про виплату страхового відшкодування у розмірі 116521 гривня 57 копійок, яка була задоволена позивачем.
Представник позивача зазначив, що на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди відповідач в порушення вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у зв`язку з чим, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» сплатило на користь потерпілої особи, ОСОБА_2 , страхове відшкодування, а отже до позивача перейшло право вимоги до відповідача, як до особи відповідальної за нанесену шкоду внаслідок дорожньо-транспортної пригоди нанесеної потерпілому.
Посилаючись на викладені обставини, а також приписи статтей 993, 1187 та 1194 Цивільного кодексу України, позивач просить стягнути в регресному порядку з відповідача суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 116521 гривню 57 копійок, а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2481 гривню 00 копійок, оскільки останній не відповів на вимогу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про сплату зазначених сум в досудовому порядку.
Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 14 вересня 2022 року прийнято до розгляду позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін.
Ухвалами Нововодолазького районного суду Харківської області від 11 жовтня 2022 року та від 01 листопада 2022 року було відкладено розгляд справи за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у зв`язку із неявкою відповідача.

Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 23 листопада 2022 року визначено про заочний розгляд справи за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про стягнення шкоди завданої, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Інших процесуальних дій (забезпечення доказів, зупинення і поновлення провадження тощо) у цивільній справі, судом не вживалось.

Уповноважений представник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялися завчасно відповідно до приписів Цивільного процесуального кодексу України, про що свідчать наявні в матеріалах повідомлення про вручення рекомендованих поштових відправлень. В наданому до позові клопотанні представник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» вказує, що підтримує позовні вимоги в цілому, просить стягнути з ОСОБА_1 кошти в рахунок завданої шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у повному обсязі, зазначає, що розгляд справи може відбутися без представника страхової компанії за наявності наданих доказів по справі, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечують.

Відповідач, ОСОБА_1 , у судові засідання, що були призначені на 11 жовтня 2022 року, 01 листопада 2022 року та 23 листопада 2022 року не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся за адресою місця реєстрації, вказаною у довідці Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Харківській області. Згідно з даними поштових відділень судові повістки повернулися на адресу суду з відміткою УДППЗ «Укрпошта» про неможливість вручення «адресат відсутній за вказаною адресою», судова повістка на 23 листопада 2022 року була отримана 08 листопада 2022 року.

Крім того, у судове засідання, що було призначено на 23 листопада 2022 року ОСОБА_1 викликався шляхом розміщення судового оголошення на офіційному вебсайті судової влади України (https://nv.hr.court.gov.ua/sud2028/pres-centr/11/1340762/).

Причини неявки відповідача суду не відомі. Відзив на позовну заяву, відповідно до приписів статті 178 Цивільного процесуального кодексу України, відповідач не подав, ніяких клопотань на адресу суду не направляв.

З цього приводу слід зазначити, що відповідно до пунктів 2 та 7 частини 2 статті 43 Цивільного процесуального кодексу України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Частиною 3 статті 131 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Положеннями частини 1 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що неявка у судове засідання будь якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Крім того, частиною 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що особи, які беруть участь у справі, мають право заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Про наявність такого клопотання у позивача свідчить відповідна заява, надана його представником та долучена до матеріалів справи.

У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення) (частина 4 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до частини 1 статтті 280 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку із неявкою в судове засідання представника відповідача, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, і від яких не надійшло заяв про розгляд справи за їх відсутності, а також відзову на позовну заяву, суд вирішив за можливе справу розглядати на підставі наявних в ній доказів та ухвалити заочне рішення, про що не заперечував представник позивача у наданій ним заяві.

За таких обставин, приймаючи до уваги те, що підстав для визнання явки учасників справи обов`язковою для надання особистих пояснень не має, суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності, при цьому відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши доводи позовної заяви, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі обставини справи в межах заявлених вимог, перевіривши їх доказами, які були безпосередньо досліджені у судовому засіданні, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів.

Вирішуючи спірні правовідносини суд виходить з того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до положень частини 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. При цьому, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках (частина 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України).

При цьому частиною 1 статті 77 вказаного нормативно правового документа визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Частина 2 статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Аналогічні приписи передбачені частиною 3 статті 12 та частиною 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до яких кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього кодексу.

Частиною 2 статті 77 та частиною 1 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

За приписами статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, якими, зокрема є: справедливість, добросовісність та розумність.

У ході розгляду справи в межах заявлених вимог та зазначених і доведених обставин, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини, що мають значення для вирішення справи за суттю.

ОСОБА_2 є власником автомобілю марки «RENAULT DUSTER», державний номерний знак НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого 27 лютого 2019 року.

04 березня 2020 року між ОСОБА_2 та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту АМ № 152275 предметом страхування у вказаній угоді був автомобіль марки/моделі «RENAULT DUSTER», 2019 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузову/шасі НОМЕР_4 . Відповідно до його умов страхова сума складає 355998 гривень 00 копійок, страховий тариф 4,70 %, страхова премія 16731 гривня 91 копійка, строк дії до 24 години 00 хвилин 04 березня 2021 року, страхувальник ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , програма страхування «КАСКО».

При цьому у пунктах 10.1 10.3 вказаного договору сторони дійшли згоди, що при настанні страхового випадку страховик визначає розмір збитку згідно з умовами цього Договору. Страховик здійснює виплату страхового відшкодування протягом 14 (чотирнадцяти) робочих днів від дати отримання останнього документу, необхідного для з`ясування обставин страхового випадку та/або розміру збитку. При визначені розміру страхового відшкодування (при проведенні відновлювального ремонту) до уваги беруться виключно розрахунки, складені страховиком, або акт (висновок) незалежної автотоварознавчої експертизи, підготовлений за його замовленням спеціалізованою організацією (оцінювачем, суб`єктом оціночної діяльності, судовим експертом) або обсяг коштів, визначений у калькуляції ремонту СТО визначеної в залежності від варіанта, зазначеного в ОУС цього договору за вибором страховика або за вибором страхувальника.

З матеріалів справи убачається, що 07 січня 2021 року о 20 годині 30 хвилин в селі Таранівка, Чугуївського (колишня назва Зміївського) району Харківської області, по вулиці Харківській, поблизу будинку № 61, відбулась дорожньо-транспортна пригода (зіткнення) між транспортним засобом марки/моделі «ВАЗ 21101», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , та транспортним засобом марки/моделі «RENAULT DUSTER», державний номерний знак НОМЕР_1 , який рухався в зустрічному напрямку, під керуванням ОСОБА_2 , в наслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

08 січня 2021 року ОСОБА_2 подав до Приватного акціонерного товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» заяву про настання страхового випадку про договору страхування Авто КАСКО, відповідно до якої повідомив про дорожньо-транспортну пригоду, що мала місце 07 січня 2021 року о 20 годині 45 хвилин за адресою: Харківська область, Зміївський район, села Таранівка, вулиця Харківська, поблизу будинку № 61.

З постанови судді Зміївського районного суду Харківської області, прийнятої 29 березня 2021 року у справі з єдиним унікальним № 621/59/21 (провадження № 3/621/24/21) вбачається, що з вини ОСОБА_1 , 07 січня 2021 року о 20 годині 30 хвилин в селі Таранівка, Чугуївського (колишня назва Зміївського) району Харківської області, по вулиці Харківській, поблизу будинку № 61, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ 21101», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який в порушення вимог пункту 13.3 Правил дорожнього руху, не врахував дорожньої обстановки та не дотримався безпечного бокового інтервалу, допустив зіткнення з автомобілем «RENAULT DUSTER», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався в зустрічному напрямку. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні ушкодження. Вказаною постановою судді ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтею 124 та частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення з накладання адміністративного стягнення.

Положеннями статті 8 Закону України «Про страхування» визначено, що страховий випадок це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулась і з настанням якої, виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно з протоколом технічного огляду КТЗ від 18 січня 2021 року та додаткового протоколу технічного огляду КТЗ від 27 січня 2021 року на станції технічного огляду за адресою: місто Харків, проспект Гагаріна, будинок № 185/1, автомобіль марки «RENAULT DUSTER», 2019 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 , видано 27 лютого 2019 року, пробіг 51642 км., має ряд пошкоджень.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 на дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди не виконав вимоги Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, що підтверджується відповіддю Національної поліції України за фактом ДТП, ідентифікатор картки ДТП 193264. Ніяких доказів з цього приводу сторонами не надано.

Згідно зі статтею 29, пункту 32.7 статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством. Шкоду, пов`язану з утратою товарної вартості транспортного засобу, страховик не відшкодовує.

Відповідно до звіту № 236048 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, складеного 28 січня 2021 року ФОП ОСОБА_3 , відновлювальна вартість ремонту автомобіля марки «RENAULT DUSTER», державний номерний знак НОМЕР_1 , з урахуванням зносу складає 113101 гривня 28 копійок. Згідно з ремонтною калькуляцією № 236048 від 27 січня 2021 року, вартість ремонту без ПДВ складає 109352 гривень 85 копійок

Директором управління обслуговування збитків Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» Стужук С. П. затверджено страховий акт № UA013/L05/01 від 02 лютого 2021 року, відповідно до якого було визначено провести виплату відшкодування в розмірі 116521 гривню 57 копійок за відновлювальний ремонт автомобілю марки «RENAULT», державний номерний знак НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , відповідно до договору страхування (полісу) АМ № 152275 від 04 березня 2020 року, страхувальник ОСОБА_2 .

З копії платіжного доручення № 51178 від 04 лютого 2021 року вбачається, що Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» перерахувало на розрахунковий рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «АТЛАНТ МОТОРЗ» страхове відшкодування за авторемонт згідно рахунку № АЮТО-100289 від 18 січня 2021 року у розмірі 116521 гривня 57 копійок.

24 вересня 2021 року за вихідним № 236048/ІНС.ЛОУ Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернулось до ОСОБА_1 з заявою (претензією) про відшкодування шкоди в порядку регресу у розмірі 116521 гривня 57 копійок, яка залишилась без відповіді, а матеріальний інтерес позивача без задоволення.

При вирішенні спірних правовідносин суд виходить з того, що за своїм правовим характером вони є деліктними, тобто такими, що виникли внаслідок заподіяння шкоди.

Правове регулювання спірних правовідносин здійснюється нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та Цивільного кодексу України.

Пунктом 3 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі.

Право особи, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, на їх відшкодування передбачене частиною 1статті 22 Цивільного кодексу України.

Під збитками розуміються втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини 2 статті 22 Цивільного кодексу України).

Частиною 3 статті 22 Цивільного кодексу України встановлено, що збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Приписами частини 2 статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

При цьому, джерелом підвищеної небезпеки визнається діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб (частина 1 статті 1187 Цивільного кодексу України).

Пленум Верховного Суду України у пункті 2 своєї Постанови № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснив, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

З огляду на положення пункту 1 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно зі статтею 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану винною особою, має право зворотної вимоги до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Відповідно до частини 6 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Зі змісту постанови судді Зміївського районного суду Харківської області від 29 березня 2021 року у справі з єдиним унікальним № 621/54/21 убачається, що ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 07 січня 2021 року о 20 годині 30 хвилин в селі Таранівка, Чугуївського (колишня назва Зміївського) району Харківської області, по вулиці Харківській, поблизу будинку № 61, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ 21101», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який в порушення вимог пункту 13.3 Правил дорожнього руху, не врахував дорожньої обстановки та не дотримався безпечного бокового інтервалу, допустив зіткнення з автомобілем «RENAULT DUSTER», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався в зустрічному напрямку, та притягнуто до адміністративної відповідальність за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення з накладання адміністративного стягнення.

Таким чином, з огляду на наведені вище норми права особою, що повинна відповідати за завдану шкоду є відповідач по справі.

Статтею 979 Цивільного кодексу України обумовлено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акту (аварійного сертифіката) (частина 1 статті 990 Цивільного кодексу України).

Відповідно до пункту 36.4 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правова відповідальності власників наземних транспортних засобів», виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.

Приписами статтті 993 Цивільного кодексу України встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

На виконання положень підпункту «а» пункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Приватне акціонерне товариство «Страхового компанія «ПЗУ Україна» за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодувало шкоду у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Положеннями пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати Приватне акціонерне товариство «Страхового компанія «ПЗУ Україна» у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Як встановлено під час судового розгляду справи, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 на момент настання дорожньо-транспортної пригоди не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, то після виплати суми страхового відшкодування на користь потерпілої особи, у позивача, Приватного акціонерного товариства «Страхового компанія «ПЗУ Україна», у відповідності до пункту 38.2.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», виникло право вимоги до відповідача про відшкодування завданої шкоди (в порядку регресу).

Стаття 27 Закону України «Про страхування» передбачає, що до страховика, який здійснив виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

В силу принципу змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, з метою досягнення рішення на свою користь, зобов`язані повідомити суду істотні для справи обставини, надати суду докази, які підтверджують або спростовують ці факти, а також вчиняти процесуальні дії, спрямовані на те, щоб переконати суд у необхідності постановлення бажаного для них рішення.

Як вже зазначалося, у статті 81 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно частини 4 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частини 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України учасник справи розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Так, відповідачем ОСОБА_1 не було надано будь яких доказів підтверджуючих здійснення останнім відшкодування завданих збитків потерпілому, ОСОБА_2 , також не надано доказів, що виплачене позивачем потерпілому відшкодування складає меншу суму, або пошкодження транспортного засобу марки «RENAULT DUSTER», державний номерний знак НОМЕР_1 , не відповідають тим, що зазначені у протоколах огляду транспортного засобу від 18 січня 2021 року та від 27 січня 2021 року, або фактичним пошкодженням.

Виходячи з викладеного суд прийшов до висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» є обґрунтованими, доведеними належними і допустимими доказами, а отже є такими, що підлягають задоволенню.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», суд відповідно до пункту 6 частини 1 статті 264 Цивільного процесуального кодексу України вважає за необхідне вирішити питання щодо розподілу між сторонами справи судових витрат.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (частини 1 та 2 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до частини 1, підпункту 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, ставка судового збору встановлюється у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З матеріалів справи убачається, що позивачем при подачі позовної заяви до суду було сплачено судовий збір у розмірі 2481 гривню 00 копійок, що підтверджено платіжним дорученням № 77452 від 02 червня 2022 року, банк платника Акціонерне товариство «Укрсиббанк».

Частиною 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача (пункт 1 частини 2 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України).

Суд дійшов до висновку про повне задоволення позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», у зв`язку з чим необхідно стягнути з ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2481 гривню 00 копійок.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 11, 22, 993, 1166, 1187, 1188, 1191 Цивільного кодексу України, статями 1 5, 7, 10 13, 76 81, 83, 89, 128 131, 133, 137, 141, 158, 211, 214, 223, 235, пунктом 2 частини 1 та частиною 3 статті 258, статтями 259, 263 265, 267, 268, частинами 5 та 11 статті 272, частинами 1 і 2 статті 273, 280 283, частиною 1 статті 352, статтями 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 20782312) суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 116521 (сто шістнадцять тисяч п`ятсот двадцять одну) гривню 57 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 20782312) понесені судові витрати по сплаті судовому збору у розмірі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) гривню 00 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду (адреса: 63002, Харківська область, місто Валки, вулиця Харківська, будинок № 4, в приміщенні Валківського районного суду Харківської області) безпосередньо, або через Нововодолазький районний суд Харківської області, або шляхом використання підсистеми «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості щодо учасників справи, які не оголошуються при проголошенні рішення:

Позивач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна», місцезнаходження: місто Київ, вулиця Січових Стрільців, будинок № 40, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 20782312.

Відповідач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків в матеріалах справи відсутній, місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя: Т. М. Трояновська