Справа № 214/954/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 жовтня 2022 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Прасолова В.М.

при секретарі судового засідання - Петренко К.І.

за участю заявниці - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи - Відділ перерахунків пенсій №5 Управління пенсійного забезпечення Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головне Управління пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області про встановлення факту сумісного проживання та перебування фізичної особи на утриманні, суд -

ВСТАНОВИВ:

Заявниця ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просить: встановити факт сумісного проживання її - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з покійним чоловіком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 02 серпня 1978 року по момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ; встановити факт перебування її - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утриманні її чоловіка, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В обґрунтування заяви зазначає наступне. Вона, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 21 липня 1978 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , виданим 21 липня 1978 року Центрально - Міським відділом ЗАГС, актовий запис № 606. Її чоловік, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим Тернівським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). За життя чоловіка вона отримувала від нього допомогу, яка була для неї постійним і основним джерелом засобів для існування, тобто вона повністю перебувала на його утриманні, виходячи з наступного. Її чоловік, ОСОБА_2 , за життя працював шахтарем, отримував пенсію за віком, яка на момент смерті складала близько 11 800, 00 грн., розмір якої значно перевищував її пенсію, майже в п`ять разів, тому їхня сім`я існувала виключно за кошти покійного чоловіка. Вона є людиною похилого віку, у зв`язку із чим потребує великих матеріальних затрат на придбання усіх необхідних ліків, що значно перевищує рівень її пенсії. Її пенсії в розмірі 2 700,73 грн., на місяць не вистачало, навіть на оплату комунальних послуг. Продукти харчування, її ліки та мінімальний одяг були придбані виключно за кошти покійного чоловіка, Вона існувала за рахунок пенсії свого чоловіка, яка була значно більше її пенсії, його пенсія для неї була постійним і основним джерелом для існування. Так як вона є вдовою, вона звернулася до Відділу перерахунків пенсій № 5 Управління пенсійного забезпечення Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про перехід на пенсію по втраті годувальника, але їй було відмовлено з посиланням на те, що перехід на пенсію годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, а відповідно до паспортних даних, вона та її чоловік були зареєстровані за різними місцями проживання. Встановлення даного факту має для неї юридичне значення і потрібне для оформлення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, в зв`язку з чим вона вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів. Вони були зареєстровані за різними адресами, але проживали разом, що підтверджується актами сусідів, відповідно до яких вони з чоловіком з серпня 1978 року по жовтень 2016 року разом мешкали за адресою її реєстрації: АДРЕСА_1 , а потім у жовтні 2016 року переїхали мешкати за останнім місцем реєстрації її чоловіка: АДРЕСА_2 , так мешкали там разом з моменту його реєстрації, тобто з жовтня 2016 року, про що мається відмітка у його паспорті та до дня його смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Підтвердити факт перебування сумісного проживання та перебування на утриманні годувальника можуть її знайомі та сусіди: ОСОБА_3 , адреса проживання: АДРЕСА_3 ; ОСОБА_4 , адреса проживання: АДРЕСА_4 ; ОСОБА_5 , адреса проживання: АДРЕСА_5 . Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 2 частини 1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. При вирішенні питання щодо встановлення вищевказаного факту суд приймає до уваги п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», де передбачено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні. На підставі ст. 36 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається: непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні. До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

В ході розгляду справи судом було задоволено клопотання заявниці про витребування доказів.

В судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 пред`явлені вимоги підтримала, наполягали на їх задоволенні з підстав, зазначених в заяві. В подальшому подала заяву про розгляд справи без її участі.

Представник заінтересованої особи: Відділу перерахунків пенсій №5 Управління пенсійного забезпечення Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним м чином.

Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 суду показала, що заявницю знає, як сусідку. Їй відомо, що ОСОБА_1 проживала разом зі своїм чоловіком ОСОБА_2 . В них були гарні стосунки. ОСОБА_1 піклувалась про свого чоловіка, надавала йому допомогу, доглядала за ним.

У судовому засіданні безпосередньо досліджені наступні докази: копія паспорту ОСОБА_1 (а.с. 6-8), свідоцтво про шлюб (а.с. 9), свідоцтво про смерть ОСОБА_2 (а.с. 10), копія паспорту ОСОБА_2 (а.с. 11-13), пенсійне посвідчення (а.с. 14), повідомлення (а.с. 15), відповідь відділу перерахунків пенсії №5 (а.с. 16), довідка про доходи (а.с. 17,18), акти (а.с. 19,20), витяг з єдиного державного реєстру (а.с. 38в-38г), відповідь відділу перерахунків пенсії №4 (а.с. 54-55).

Згідно висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у п.45 рішення у справі "Бочаров проти України" від 17 березня 2011 року та у рішенні по справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року « … суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів…».

Суд, керуючись вимогами ст.77 ЦПК України, згідно якої предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, оцінюючи з точки зору належності досліджені у судовому засіданні докази, приходить до наступних висновків.

Суд вважає належним доказом: свідоцтво про смерть ОСОБА_2 (а.с. 10), так як цей доказ стосується обставин, що стосується предмету доказування, а саме факт смерті ОСОБА_2 .

Суд вважає належними доказами: копію паспорту ОСОБА_1 (а.с. 6-8), свідоцтво про шлюб (а.с. 9), копію паспорту ОСОБА_2 (а.с. 11-13), акт (а.с. 19,20), так як ці докази стосуються предмету доказування, а саме те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі та проживали разом.

Суд вважає належними доказами: пенсійне посвідчення (а.с. 14), довідку про доходи (а.с. 17,18), відповідь відділу перерахунків пенсії №4 (а.с. 54-55), так як ці докази стосуються обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме перебування ОСОБА_2 на пенсії та розмір пенсії заявниці та її чоловіка ОСОБА_2 .

Суд вважає належним доказом повідомлення (а.с. 15, 16), так як цей доказ стосується обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме факт звернення заявниці до пенсійного фонду з приводу переходу з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника, та отримання відмови.

Суд вважає належним доказом показання свідка ОСОБА_6 , так як цей доказ стосується обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме факт проживання ОСОБА_1 з її чоловіком ОСОБА_2 до дня його смерті.

Суд, відповідно до ст.78 ЦПК України, вважає досліджені у судовому засіданні зазначені письмові докази та показання свідка допустимими, так як ці докази одержані без порушення порядку, встановленого законом.

Оцінюючи докази з точки зору їх достовірності, суд приходить до висновку, що досліджені у судовому засіданні письмові докази та покази свідка, є достовірними.

Керуючись вимогами ст.80 ЦПК України, суд вважає, що сукупність визнаних судом допустимими, належними та достовірними доказами є достатньою для встановлення наступних фактів та обставин.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_2 , перебували у зареєстрованому шлюбі з 21.07.1978 року, що вбачається зі свідоцтва (а.с.9).

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що вбачається зі свідоцтва (а.с.10).

Заявниця з 10.05.1982 року та по теперішній час значиться зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 , що вбачається з паспорту (а.с. 6-8).

ОСОБА_2 з 20.10.2016 року та до часу смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що вбачається з паспорту (а.с.11-13).

Заявниця разом зі своїм чоловіком ОСОБА_2 з 02.08.1978 року до жовтня 2016 року проживали за адресою: АДРЕСА_1 , а з 2016 року по день смерті ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_4 мешкали за адресою: АДРЕСА_2 , що встановлено показами свідка, актами (а.с. 19, 20).

ОСОБА_1 є пенсіонеркою, отримує пенсію за віком, розмір якої за період з 01.02.2020 року по 01.05.2020 року складав 2167 грн. 66 коп., з 01.05.2020 року по 01.09.2020 року складав 2267 грн. 66 коп., з 01.09.2020 року по 01.12.2020 року складав 2291 грн. 04 коп., з 01.12.2020 року по 01.01.2021 року складав 2300 грн. 73 коп., з 01.01.2021 року по 01.03.2021 року складав 2700 грн. 73 коп.

ОСОБА_2 за життя був пенсіонером та отримував пенсію за віком, розмір якої на час смерті складав 13018 грн. 69 коп.

29.03.2021 року ОСОБА_1 звернулася до Відділу перерахунків пенсій №5 Управління пенсійного забезпечення Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про переведення її з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника ОСОБА_2 . За результатами звернення ОСОБА_1 , останній було відмовлено. З відповіді (а.с.16) вбачається, що для призначення пенсії, задокументами, що засвідчують факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймається документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою). У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку.

Вислухавши пояснення заявниці, показання свідка, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.293, п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, яка кореспондується з п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Судом встановлено, що звернення ОСОБА_1 до суду з метою встановлення факту її сумісного проживання з чоловіком ОСОБА_2 до моменту його смерті є визначальним для реалізації нею права на призначення пенсії по втраті годувальника, оскільки на день смерті вони значились зареєстрованими за різними адресами.

Статтями 1, 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Місцем проживання фізичної особи згідно з ч.1 ст.29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного (сумісного) проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 10 січня 2019 року у справі №484/747/17, відсутність реєстрації місця проживання особи (спадкоємця) за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем.

Отже, суди можуть розглядати заяви про встановлення факту постійного сумісного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, маючи при цьому на увазі, що, реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Встановлення факту, про який просить заявниця, має для неї юридичне значення та не порушує прав та інтересів інших осіб, в тому числі прав заінтересованих осіб, а також не визначає наступне вирішення спору про право.

Суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні (п.2 ч.1 ст.315 ЦПК України).

Відповідно до ч.2, ч.4 ст.3 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 36 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія у зв`язку із втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності у годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у ч. 2 ст. 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. Непрацездатними членами сім`ї вважаються: 1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого ст.26 цього Закону.

Таким чином, доведеними в ході судового розгляду є обставини того, що ОСОБА_1 перебувала в шлюбі з ОСОБА_2 і постійно проживала разом з ним до дня його смерті. За життя ОСОБА_2 отримував пенсію, якою забезпечував себе та свою дружину, що перебувала на його утриманні, адже отримував пенсію, розмір якої значно перевищував розмір пенсії ОСОБА_1 .

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що факт постійного проживання заявниці ОСОБА_1 з чоловіком ОСОБА_2 та перебування на його утриманні є доведеними, оскільки вимоги заявниці знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а тому подана нею заява підлягає повному задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує ч.7 ст.294 ЦПК України, у зв`язку з чим понесені заявницею судові витрати по справі відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст.2, 4, 13, 19, 76-82, 141, 263-265, 267, 268, 273, 293, 294, 315-319, 351-352, 354, п.15 Перехідних положень ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи - Відділ перерахунків пенсій №5 Управління пенсійного забезпечення Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головне Управління пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області про встановлення факту сумісного проживання та перебування фізичної особи на утриманні - задовольнити повністю.

Встановити факт сумісного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з чоловіком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 02 серпня 1978 року по момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Встановити факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утриманні чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дати складання повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Прасолов В.М.