Справа № 296/3021/21 Провадження № 2/0274/316/22 РІШЕННЯ
09.11.2022 м. Бердичів
Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Большакова Т.Б. за участю секретаря судового засідання Лободи В.Л.,
розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба (Управління) у справах дітей Житомирської міської ради про встановлення батьківства та стягнення аліментів,
І. Короткий зміст позовних вимог
ОСОБА_1 , звернулася до суду з указаним позовом, у якому просить:
-встановити факт батьківства ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
-стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дна подання позовної заяви і до повноліття дитини;
-стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору, витрати на проведення судово-медичної експертизи, витрат на правову допомогу.
Позов обґрунтовано тим, що сторони у період з 2011 по 2014 рік перебували у близьких стосунках. У 2011 році позивач завагітніла, однак відповідач негативно поставився до даної новини, у зв`язку з цим стосунки між сторонами припинилися. ІНФОРМАЦІЯ_2 позивач народила сина ОСОБА_3 , однак, у зв`язку з тим, що відповідач не хотів брати участь у вихованні дитини, у свідоцтві про народження дитини батька записали зі слів матері.
Сторони неодноразово намагалися відновити стосунки, проте у 2014 році остаточно припинили спілкування. Життям та вихованням сина відповідач не цікавиться, фінансово дитину не забезпечує, усі необхідні витрати на забезпечення їжею, одягом, іграшками та розвиток дитини позивач змушена здійснювати самостійно.
Вказані обставини стали підставою звернення до суду з цим позовом.
ІІ. Процедура та позиції сторін
Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 29.04.2021 постановлено передати матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа служба (Управління) у справах дітей Житомирської міської ради про встановлення батьківства та стягнення аліментів на розгляд Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.06.2021 цивільну справу передано на розгляд судді Большаковій Т.Б.
Ухвалою суду від 07.06.2021 цивільну справу прийнято до провадження та відкрито загальне позовне провадження.
Ухвалою суду від 01.07.2021 розгляд справи відкладено за клопотанням представника позивача.
Ухвалою суду від 14.09.2021 розгляд справи відкладено за клопотанням представника позивача.
Ухвалою суду від 27.10.2021 провадження по справі зупинено у зв`язку із призначенням судово-біологічної експертизи молекулярно-генетичного аналізу ДНК.
Ухвалою суду від 24.01.2022 поновлено провадження у цивільній справі.
Ухвалою суду від 30.05.2022 провадження по справі зупинено у зв`язку із призначенням судово-біологічної експертизи молекулярно-генетичного аналізу ДНК
Ухвалою суду від 11.08.2022 поновлено провадження у цивільній справі.
Ухвалою суду від 07.09.2022 закрито проведення підготовчого провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду.
Учасники провадження в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому ЦПК порядку, причини неявки суду не повідомив, правом на подачу відзиву не скористався, заяви про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило.Окрім того, судом в порядку, передбаченому ч. 11 ст. 128 ЦПК України було здійснено виклик відповідача через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.
Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.
Третя особа подала до суду заяву про розгляд справи за відсутності уповноваженого представника, при винесенні рішенні покладається на розсуд суду та просить врахувати якнайкращі інтереси дитини.
Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню
Статтею 121 СК України визначено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.
У відповідності до ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду.
Відповідно до вимог ч. 2,3 ст. 128 СК України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.
Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.
Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері.
Відповідно до роз`яснень п. 9 Постанови, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).
Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.
Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ст.128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.
Таких висновків також дійшов Верховний суд у своїй постанові від 16 травня 2018 року в справі № 61-6030св18.
В постанові Верховного Суду зазначено, що для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.
Відповідно до пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних.
Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це.
Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи.
Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.
У разі коли ухилення сторони у справі зазначеної категорії від участі в експертизі або від подання необхідних матеріалів, документів тощо унеможливлює її проведення, суд відповідно до ст. 146 ЦПК може визнати факт, для з`ясування якого її було призначено, або відмовити в його визнанні (залежно від того, хто зі сторін ухиляється, а також яке значення має для них ця експертиза).
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Згідно ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах стягнення суми платежу за один місяць.
ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом, докази на їх підтвердження, оцінка та мотиви суду.
З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 убачається, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , його матір`ю записана ОСОБА_1 , батьком ОСОБА_4 , актовий запис № 11.
Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження ОСОБА_3 , підтверджується, що відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України.
Довідкою про склад сім`ї, складеною ОСББ «Мала Бердичівська 4» 26.02.2021 за №08/02 підтверджується, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 проживають за адресою АДРЕСА_1 .
В матеріалах справи спільні фотографії позивача і відповідача, позивача і відповідача з дитиною, батьків відповідача з дитиною, здійснені у різні проміжки часу. Крім того, до позовної заяви долучено аудіозаписи розмов сторін, переписку у мережі Facebook, у якій відповідач не заперечував факту свого батьківства, обговорював з позивачем питання здійснення запису про батька дитини добровільно через РАЦС, вирішував питання розміру аліментів, які він може сплачувати.
Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це.
Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи.
Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.
У разі коли ухилення сторони у справі зазначеної категорії від участі в експертизі або від подання необхідних матеріалів, документів тощо унеможливлює її проведення, суд відповідно до ст. 146 ЦПК може визнати факт, для з`ясування якого її було призначено, або відмовити в його визнанні (залежно від того, хто зі сторін ухиляється, а також яке значення має для них ця експертиза).
За клопотанням позивача суд двічі призначав у справі судово-біологічну експертизу молекулярно-генетичного аналізу ДНК. Копії зазначених ухвал, повідомлення про необхідність явки останнього для відбору зразків крові у приміщення Вінницького НДЕКЦ МВС направлялись на з`ясовані в ході розгляду справи та відомі суду адреси місця реєстрації відповідача та повернулись на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», проте, відповідач не з`явився до Вінницького НДЕКЦ МВС України для відбору біологічного матеріалу, у зв`язку з чим судово-генетична експертиза проведена не була.
Таким чином, судом вжито заходи для проведення експертизи та забезпечення явки до експертної установи відповідача для відібрання біологічного матеріалу, необхідного для проведення експертизи, проте останній від проведення експертизи ухилився.
Вказані дії та бездіяльність відповідача, що призвели до неможливості проведення експертизи, надали суду можливість визнати факт, який відповідачем заперечується, та, з урахуванням інших доказів, таких як фотоматеріали, листування, аудіозаписи розмов, встановити походження дитини ОСОБА_3 від ОСОБА_2 .
Системне та неодноразове нез`явлення відповідача до експертної установи для відібрання біологічних матеріалів для проведення судово-генетичної експертизи свідчить про його небажання отримати точні висновки щодо походження дитини, спростувати доводи позивача про його батьківство щодо стосовно дитини.
У разі коли ухилення сторони у справі зазначеної категорії від участі в експертизі або від подання необхідних матеріалів, документів тощо унеможливлює її проведення, суд відповідно до статті 109 ЦПК України може визнати факт, для з`ясування якого її було призначено, або відмовити в його визнанні (залежно від того, хто зі сторін ухиляється, а також яке значення має для них ця експертиза. Отже, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Окрім того, відповідач, будучи належним чином повідомлений про розгляд справи, у жодне судове засідання не з`явився та не надав спростувань доводам позивача, як і не надав пояснень щодо причин неявки для проведення судово-генетичної експертизи.
Суд оцінює дії відповідача як такі, що спрямовані не на захист порушеного права, а на затягування судового розгляду, на свідоме розуміння неможливості проведення судової експертизи без його фізичної участі, що порушує розумні строки розгляду справи та принцип рівності сторін та йде в розріз з інтересами малолітньої дитини.
З урахуванням встановлених обставин справи, суд прийшов до висновку про задоволення позову у частині визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 батьком дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Розглянувши позовну вимогу про стягнення аліментів суд зазначає наступне.
Беручи до уваги, що між сторонами не досягнуто згоди щодо участі батька в утриманні дитини, наявні підстави для примусового стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини.
Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд виходить з того, що відповідач є працездатною особою, відомостей про наявність інших осіб на його утриманні суду не надані.
При визначенні розміру аліментів, суд враховує те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком матері і батька.
Позивачем не доведена можливість відповідача сплачувати аліменти у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно на утримання дитини, судом надано оцінку зібраним у справі доказам для визначення належного до сплати розміру аліментів.
Виходячи із завдань цивільного судочинства, в забезпечення інтересів дитини, які полягають, окрім іншого, в гарантованому отриманні достатнього та необхідного матеріального утримання, що покладається в обов`язок батьків, суд при визначенні розміру аліментів виходить з суспільно визнаного обсягу необхідних щомісячних витрат на утримання дитини, з урахуванням поданих сторонами доказів на підтвердження своїх вимог та заперечень, суд вважає, що дана позовна вимога підлягає частковому задоволенню та визначає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовною заявою та до досягнення дитиною повноліття.
Суд вважає, що аліменти на утримання дитини у вказаному розмірі будуть достатніми для матеріального забезпечення дитини і відповідають принципу рівноправності визначених обов`язків кожного з батьків по матеріальному утриманню та забезпеченню дитини в межах своїх фінансових можливостей, умов життя, необхідних для її розвитку.
Також суд звертає увагу, що у разі зміни обставин, які існували на час ухвалення рішення, зокрема матеріального чи сімейного стану, погіршення чи покращення стану здоров`я, розмір аліментів може бути збільшено чи зменшено.
V. Розподіл судових витрат
На підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені понесені ним судові витрати у вигляді судового збору.
Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", то відповідно до вимог ст.141 ЦПК України він стягується з відповідача у дохід держави.
Керуючись ст.ст. 259,263-265,268,272,273,352,354 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба (Управління) у справах дітей Житомирської міської ради про встановлення батьківства та стягнення аліментів задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Рея Бердичівського району, Житомирської області.
Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30.03.2021 та до досягнення дитиною повноліття.
Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 908,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 у дохід держави судовий збір у розмірі 908,00 грн.
У задоволенні решти вимог відмовити.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_4 , РНОКПП: відомості відсутні.

Третя особа: Служба (Управління) у справах дітей Житомирської міської ради, майдан ім. С.П. Корольова, буд.4/2, м. Житомир, 10014, .

Суддя Тетяна БОЛЬШАКОВА