Справа № 138/217/22
Провадження № 22-ц/801/1828/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Цибульський О. Є.
Доповідач:Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2022 рокуСправа № 138/217/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у ци-вільних справах:

судді-доповідача Денишенко Т. О.,

суддів Голоти Л. О., Рибчинського В. П.,

розглянувши за правилами, встановленими для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, у при-міщенні апеляційного суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про зміну способу стягнення аліментів,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , його представника адвоката Горбового Володимира Анатолійовича на рішення Могилів-Подільсь-кого міськрайонного суду Віннницької області від 15 серпня 2022 року, ухва-лене у приміщенні суду у м. Могилів-Подільський Вінницької області за голо-вування судді Цибульського О. Є.,

В С Т А Н О В И В:

02 лютого 2022 року ОСОБА_1 звернулася у Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області з позовом ОСОБА_2 про зміну спо-собу стягнення аліментів на дитину. Свої вимоги мотивувала тим, що вона пе-ребувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного проживання у сторін у справі народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом із позивачкою, знаходиться на її утри-манні. На підставі рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду від 18 липня 2017 року з батька хлопчика на користь матері стягуються аліменти на утримання малолітньої дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 900,00 гривень щомісячно, починаючи з 26 травня 2017 року і до досягнення дитиною повно-ліття. На даний час сума стягуваних аліментів не покриває потреби дитини, оскільки син дорослішає, потребує більших витрат на своє утримання в умовах збільшення рівня цін та прожиткового мінімуму на дитину такого віку. Сплачу-вані ОСОБА_2 аліменти недостатні для матеріального утримання дитини, що ставить позивачку у скрутне матеріальне становище. Додаткової допомоги на утримання сина, його оздоровлення чи придбання для нього речей відпові-дач не надає. Ураховуючи зазначені обставини, позивачка просила суд змінити спосіб стягнення аліментів, стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини від заробітку ( доходу ) ОСОБА_2 , але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дати набрання законної сили рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 15 серпня 2022 року позов задоволений, змінений спосіб стягнення алімен-тів, які стягуються на підставі рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 05 липня 2017 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Суд ухвалив рішення про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частки заробітку ( доходу ) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повно-ліття. Вирішене питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись із таким рішенням суду першої інстанції від 15 серпня 2022 року, відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Горбовий В.А. оскаржують його в апеляційному порядку. Вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матері-ального та процесуального права, скаржники просять його скасувати, ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову. Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу, відповідач, його представник зазначають, що ОСОБА_1 , звертаючись до суду з даним позовом, мала на увазі саме зміну ( збільшення ) розміру раніше стягуваних аліментів через зміну способу їх стягнення та зо-бов`язана була довести наявність у платника аліментів відповідного доходу як підставу для задоволення такої вимоги, а також довести інші обставини, які ма-ють значення у цьому спорі, зокрема, за частиною першою статті 182 КУпАП. Однак, за твердженням скаржників, таких доказів позивачкою надано не було. Крім того, ОСОБА_1 навмисно не надала суду як доказ рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 05 липня 2022 року у справі № 138/1295/17. Натомість відповідач у даний час надає матеріальну до-помогу двом своїм дітям: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також утримує свою сім`ю - дружину та її неповнолітню дитину. Твердження позивачки про те, що сторони не досягли згоди з приводу виконання відповідачем свого обов`язку утриму-вати дитину є надуманими, адже вона не зверталася до відповідача із вимогами про необхідність додаткових коштів на дитину. Натомість відповідач офіційно працевлаштований та утримує сина у встановленому судовим рішенням поряд-ку. Скаржники зазначають, що після розірвання шлюбу судом також розглядав-ся спір про поділ майна подружжя; відповідач у добровільному порядку звіль-нив будинок АДРЕСА_1 , відмовив-ся від права власності на свою частку як компенсацію сплати аліментів на утри-мання спільної дитини. Позивачка надала суду відповідну розписку про відсут-ність претензій до ОСОБА_2 по сплаті аліментів на утримання сина, але не дотрималася зобов`язань за розпискою та звернулася до суду із даним позовом. Також скаржники звертають увагу на ненадання позивачкою доказів щодо сво-го майнового стану та працевлаштування, судом першої інстанції ці обставини також не встановлювалися. Скаржники також вказують на невідповідність по-зовної заяви вимогам статті 175 ЦПК України, яка мала б залишатися судом без руху із наданням позивачці строку для усунення недоліків. Проте суд першої інстанції усупереч вимог процесуального законодавства відкрив провадження у справі.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 13 жовтня 2022 року скарж-никам поновлений строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інс-танції.

Користуючись наданим цивільним процесуальним законом правом, забез-печеним ухвалою апеляційного суду від 13 жовтня 2022 року, ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу, де вважає рішення суду правильним, ухва-леним з урахуванням вимог СК України. Обставини ж щодо утримання відпові-дачем інших дітей позивачка вважає не доведеними доказами, а його син ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 узагалі є повнолітнім. У рішенні суду від 05 липня 2017 року, на яке посилається скаржник, дійсно вказано про наявність у відповідача ще однієї дитини, але це дитина його нової дружини, до якої відповідач жодного відношення немає, оскільки не являється її батьком. Посилання відповідача на утримання нової сім`ї не може вплинути на розмір аліментів, сплачуваних на утримання сина ОСОБА_6 . Наразі відповідач участі у житті сина не бере, самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. Позивачка просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Згідно з нормою частини першої статті 369 ЦПК України апеляційна скар-га на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстан-ції без повідомлення учасників справи. Колегія суддів апеляційного суду, роз-глянувши у відповідності до частини першої статті 369 ЦПК України дану ци-вільну справу за наявними у ній матеріалами та доказами сторін, ретельно до-слідивши матеріали справи, проаналізувавши у сукупності наявні в ній доводи позивачки та відповідача, перевіривши законність, обґрунтованість оскаржува-ного судового рішення у межах доводів та вимог апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга відповідача та його представника задоволенню не підлягає.

Згідно норм статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рі-шення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підста-ву своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вимогам.

Судом першої інстанції встановлено та не оспорюється учасниками спра-ви, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Заочним рішення Могилів-По-дільського міськрайонного суду Вінницької області від 01 серпня 2017 року шлюб між сторонами розірваний. Відповідно до рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 05 липня 2017 року, у яке ухвалою суду від 27 липня 2017 року внесене виправлення, та згідно з виконавчим лис-том, виданим на його виконання, з відповідача на користь позивачки стягують-ся аліменти на утримання їхнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 900,00 гривень щомісячно, починаючи з 26 травня 2017 року і до досягнення дитиною повно-ліття.

З копії розписки від 27 грудня 2018 року убачається, що позивачка пре-тензій матеріального характеру до відповідача по сплаті аліментів на утримання сина ОСОБА_3 не має і у подальшому звертатися до суду з даного приводу не буде.

Відповідно до довідки МКП «Житловокомунгосп» від 31 січня 2022 року дитина сторін у справі проживає разом із позивачкою, своєю матір`ю.

Згідно з довідкою від 26 лютого 2019 року № 504, виданою відділом надан-ня адміністративних послуг Могилів-Подільської міської ради Вінницької об-ласті та довідкою від 26 березня 2019 року № 26 відповідач дійсно був зареєс-трований за адресою АДРЕСА_1 з 12 жовтня 2007 року по 10 серпня 2018 року.

Відповідач ОСОБА_2 з 17 вересня 2020 року працевлаштований у ТОВ «Виробничий комплекс «Камелот» на посаді слюсара з ремонту техноло-гічних установок. Його дохід за період з 01 липня 2021 року по 31 березня 2022 року склав 43519,09 гривень.

За постановою від 27 серпня 2021 року у виконавчому провадженні №59957913, виданою за виконавчим документом від 27 липня 2017 року № 138/1295/17, здійснювалися відрахування та виплати із заробітної плати відпо-відача, в тому числі за аліментами, що підтверджується звітом ТОВ «Виробни-чий комплекс «Камелот».

Відповідно до наданих позивачкою розрахунку зі сплати аліментів по ви-конавчому провадженню АСВП № 59957913, де боржником зазначений ОСОБА_7 , довідки про розмір заборгованості від 02 серпня 2022 року № 37, за-боргованість відповідача перед позивачкою зі сплати аліментів на утримання їхнього сина ОСОБА_3 станом на 01 серпня 2022 року складає 4471,25 гривню.

Постановою державного виконавця від 09 серпня 2018 року виконавчий лист № 138/1295/17, виданий 27 липня 2017 року Могилів-Подільським міськр-айонним судом Вінницької області, за яким стягуються аліменти, повернутий стягувачці на підставі її заяви.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції, керу-ючись нормами статей 181-183, 192 СК України, ураховуючи матеріальне ста-новище позивачки, на утриманні якої перебуває неповнолітня дитина, беручи до уваги матеріальне становище відповідача, з огляду на суть заявлених позов-них вимог, предмет спору та виниклі між сторонами правовідносини, необхід-ність розгляду даного спору у площині забезпечення прав дитини на необхід-ний та достатній мінімальний гарантований законодавством рівень для забезпе-чення її гармонійного розвитку, дійшов висновку, що розмір аліментів слід змі-нити із твердої грошової суми на 1/4 частку заробітку ( доходу ) їх платника, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, які належить стягувати, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апе-ляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду повною мірою погоджується з указаними висновками суду першої інстанції, викладеними в оскаржуваному рішенні, з огляду на наступні обставини.

У відповідності до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі статтею 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ з об`єктивних причин не може бути по-даний у встановлений законом строк, учасник справи повинен про це повідо-мити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути поданий у зазначений строк; підтверджуючі докази, що особа здійснила всі належні від неї дії на отримання вказаного доказу.

Як передбачено у статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внут-рішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних доказів у справі.

Частиною третьою статті 367 ЦПК України установлено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються апеляційним судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх по-дання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до норм статті 141 СК України розірвання шлюбу між бать-ками, проживання їх окремо від дитини, не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти ) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представ-ників дитини, разом з яким проживає дитина.

У відповідності до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшений або збільшений за рішенням суду за позовом платника або одержувача алімен-тів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Разом з тим, відповідно до роз`яснень пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одер-жувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погір-шення чи поліпшення здоров`я когось із них. Згідно з роз`ясненнями, викла-деними у пункті 17 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України, зміна законодавства у частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рі-шень про їх стягнення.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, ратифікованої постановою Верховної Ради Укра-їни від 27 лютого 1991 року № 789-XII, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установа-ми, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністра-тивними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнай-кращому забезпеченню інтересів дитини.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує його зі способом присудження ( частина третя статті 181 СК України ). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведе-них в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного ста-ну, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, пе-редбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змі-нювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положення-ми статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження ( зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку ( доходу ) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки ).

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей ( стаття 182 «Обставини, які врахову-ються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення роз-міру аліментів у частці від заробітку ( доходу ) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі» ). Відповідна пра-вова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13. Таким чином, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необ-хідності у збільшенні розміру аліментів.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» з 01 січня 2022 року розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років становить 2618,00 гривень, з 1 липня - 2744,00 гривні, з 1 грудня - 2833,00 гривні.

У цій справі відповідач ОСОБА_2 , наразі, сплачує аліменти у меншо-му розмірі, ніж встановлено чинним законодавством. Відтак, стягнення з відпо-відача аліментів на утримання малолітнього сина у меншому за мінімальний розмір, встановлений статтею 182 СК України, призводить до порушення прав дитини на належне матеріальне забезпечення його батьком.

Крім того, батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дитини.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягуваних аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліп-шення їх здоров`я.

Колегія суддів апеляційного суду, ураховуючи принцип розумності і спра-ведливості, зважаючи на необхідність належного матеріального забезпечення дитини обома батьками, дійшла переконливого висновку, що суд першої інс-танції ухвалив правильне, справедливе рішення щодо зміни розміру аліментів, які стягуються з відповідача на утримання власного сина. Вирішуючи цей спір, суд першої інстанції, установивши наявність підстав для зміни розміру алімен-тів, обґрунтовано змінив розмір і спосіб їх стягнення, визначені рішенням Мо-гилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 05 липня 2017 року, встановивши їх у розмірі 1/4 частки доходу відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, що є необхідним для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку малолітньої дитини. Визначений розмір аліментів, на думку колегії суддів, буде відповідати найкращим інтересам дитини, ураховуючи збільшення цін, а також те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, що можливо віднести до інших випадків, про що йдеться у статті 192 СК України. Крім того, при визначенні розміру аліментів судом першої інстанції ураховані усі необхідні обставини. При цьому суд апеляційної інстанції зауважує, що платник аліментів повинен, зобов`язаний відшуковувати можливості заробити кошти на належне утримання усіх своїх дітей.

Доводи апеляційної скарги стосовно необґрунтованості стягнення алімен-тів з батька на утримання дитини у розмірі 1/4 частки його доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомі-сячно, є безпідставними, оскільки у порушення вимог статей 12, 81 ЦПК Укра-їни скаржниками не спростовано, що під час ухвалення оскаржуваного рішення судом ураховані усі визначені статтею 182 СК України критерії.

При вирішенні цієї справи суд правильно визначив характер правовідносин між сторонами, правильно застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін, зі-браним у справі доказам. Висновки суду першої інстанцій відповідають прин-ципу справедливості, забезпечують ефективне поновлення порушеного права позивачки та малолітньої дитини.

Статтею 367 ЦПК України визначені межі розгляду справи апеляційним судом, який переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими дока-зами, перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції зали-шає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матері-ального та процесуального права.

Керуючись нормами статей 367 - 369, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , його представника адвоката Горбового Володимира Анатолійовича залишити без задоволення.

Рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 15 серпня 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передба-чених пунктом другої частини третьої статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Т. О. Денишенко

Судді Л. О. Голота

В. П. Рибчинський