233 № 233/590/22
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
29 листопада 2022 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Мартишева Т. О.
за участю секретаря судового засідання Сарган Ю.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 , в якому позивач зазначив, що він є власником квартири АДРЕСА_1 , яка належить йому на підставі договору купівлі-продажу від 15 липня 2020 року. В зазначений квартирі зареєстрована та проживає дружина позивача ОСОБА_3 , 1965 року народження. Також в квартирі зареєстрована, але фактично не проживає ОСОБА_2 , 1981 року народження, донька колишнього наймача квартири. Згідно довідки про кількість зареєстрованих осіб, виданої КП «СЄЗ» в квартирі зареєстровано три особи. Реєстрація ОСОБА_2 спричиняє для позивача суттєві незручності, оскільки порушує його право на власність, він позбавлений можливості вільно та на власний розсуд користуватися своєю власністю. ОСОБА_1 відповідача ніколи не бачив, вона не з`являється за місцем реєстрації з дня купівлі ним квартири. Факт реєстрації відповідача порушує право позивача на вільне розпорядження і користування майном, це тягне за собою додаткові витрати по сплаті комунальних послуг. Реєстрація відповідача заважає позивачу в повному обсязі володіти, користуватися, розпоряджатися квартирою, у зв`язку з чим просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 .
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явися, звернувся із заявою про розгляд справи у його відсутність, підтримує позовні вимоги, не заперечує проти ухвалення у справі заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про час і місце його проведення була належним чином повідомлена, причини неявки не повідомила, відзив на позовну заяву не подала. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.280, 281 ЦПК України.
Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснила, що проживає за адресою: АДРЕСА_3 , та є сусідкою родини позивача. Підтверджує, що відповідачка ОСОБА_2 , яка є дочкою колишньої власниці квартири АДРЕСА_1 , з часу придбання позивачем квартири за зазначеною адресою не мешкає та не з`являється, свідок її не бачила.
З`ясувавши позицію позивача, допитавши свідка, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Судовим розглядом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 15 липня 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Костянтинівського міського нотаріального округу за р/№ 544, позивачу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , належить квартира розташована за адресою: АДРЕСА_2 , що також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №216388312 від 15 липня 2020 року.
Згідно довідки КП «СЄЗ» від 08 лютого 2022 року за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровано троє осіб: ОСОБА_1 - власник, ОСОБА_3 , 1965 р.н. - дружина, ОСОБА_2 , 1981 р.н. - донька колишнього квартиронаймача.
Проте, як вбачається з акту перевірки паспортного режиму КП «Служба єдиного замовника» від 08 лютого 2022 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 з 28 квітня 2010 року. ОСОБА_2 не проживає у даній квартирі з дня її купівлі. Відсутність гр. ОСОБА_2 та її особистих речей в квартирі підтверджують свідки, що своїми підписами засвідчили сусіди ОСОБА_5 , ОСОБА_4 .
Вказаними доказами підтверджується відсутність відповідача за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 .
Частиною 1 статті 317 ЦК України передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Згідно з частиною 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку (квартири) має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.
Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.
Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом із ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час, що відповідає правовій позиції, висловленій 16 листопада 2016 року Верховним Судом України у постанові № 6-709цс16.
Відповідно до статті 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Приймаючи до уваги, що відповідач ОСОБА_2 , з власної волі з 15 липня 2020 року не проживає у квартирі АДРЕСА_1 , без поважних причин, відсутні підстави вважати, що між сторонами існують будь-які домовленості стосовно збереження за відповідачем права користування житлом, суд дійшов висновку про задоволення позову ОСОБА_1 та визнання відповідача особою, що втратила право користування жилим приміщенням зазначеної квартири.
На підставі ст.150 ЖК України, ст.ст. 317, 319, 391 ЦК України, керуючись ст. ст. 4, 19, 259, 263, 264, 265, 280-282 ЦПК України, -
Позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особою, яка втратила право користування жилим приміщенням квартири АДРЕСА_1 .
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Вступна та резолютивна частини рішення прийняті у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 29 листопада 2022 року. Повний текст рішення суду виготовлений 29 листопада 2022 року.

Суддя :