РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2022 року

м. Рівне

Справа № 557/633/20

Провадження № 22-ц/4815/243/22

Рівненський апеляційний суд:

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий : Боймиструк С.В.,

судді: Гордійчук С.О., Шимків С.С.

секретар судового засідання: Мороз А.В.,

за участю: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 на рішення Гощанського районного суду Рівненської області від 10 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , Гощанської селищної ради, про визнання недійсним п.2 рішення Гощанської селищної ради від 20.07.2011 № 280, а також державних актів на земельні ділянки, скасування їх державної реєстрації, -

В С Т А Н О В И В :

У травні 2020 року ОСОБА_2 звернуся до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним п.2 рішення Гощанської селищної ради від 20.07.2011 № 280, а також державних актів на земельні ділянки, скасування їх державної реєстрації.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на підставі рішення Гощанської селищної ради від 29 липня 1998 року, ОСОБА_2 надано у приватну власність наступні земельні ділянки:

площею 0,1500 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 ;

площею 0,0900 га, цільове призначення: для ведення особистого підсобного селянського господарства за адресою: АДРЕСА_1 .

Окрім того, підставі рішення Гощанської селищної ради від 26 вересня 1996 року, батьку позивача ОСОБА_5 надано у приватну власність земельну ділянку площею 0,06 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначає, що всі три вищенаведені земельні ділянки знаходяться поруч одна з одною і межують із двома земельними ділянками сусіда ОСОБА_4 .

В процесі виготовлення технічної документації на вказані земельні ділянки, позивачу стало відомо, що загальна площа ділянок зменшилась на 0,05 га.

Окрім того, сусід ОСОБА_4 не погоджує межі земельних ділянок на всій їх протяжності з його боку, вказуючи про те, що частина цих земельних ділянок належить йому.

Під час виготовлення технічної документації на земельні ділянки виявилось, що дві земельні ділянки площею 0,1500 га та 0,09 га накладають на частину дороги по АДРЕСА_1 . Вказує, що дане накладення відбулось внаслідок того, що ОСОБА_4 самовільно захопив частину земельних ділянок площею 0,05 га.

Разом з тим, з`ясовано, що рішенням Гощанської селищної ради від 20 липня 2011 року ОСОБА_4 затверджено технічну документацію із землеустрою на земельні ділянки площею 0,15 га та 0,29 га і на підставі цього рішення видано державні акти.

При цьому, будь яких підписів у технічних документаціях ОСОБА_4 щодо погодження меж земельних ділянок як суміжний землекористувач, ОСОБА_2 не ставив, окрім того, в документації відсутні підписи виконавця робіт.

Вважає, що вказані обставини, порушують право позивача на вільне володіння земельних ділянок, оформлення належним чином технічної документації та приватизації належних ОСОБА_2 земельних ділянок.

Рішенням Гощанського районного суду Рівненської області від 10 вересня 2021 року повністю задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , Гощанської селищної ради, про визнання недійсним п.2 рішення Гощанської селищної ради від 20.07.2011 № 280, а також державних актів на земельні ділянки, скасування їх державної реєстрації.

Визнано недійсним пункт 2 рішення Гощанської селищної ради № 280 від 20.07.2011 «Про затвердження технічної документації із землеустрою по складанню державного акта на право власності на землю для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_2 громадянину ОСОБА_4 , а саме в частині затвердження ОСОБА_4 технічної документації із землеустрою по складанню державного акта на право власності на землю площею 0,1500 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та площею 0,2952 га для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_2 .

Визнано недійсним Державний акт серії ЯК 206689 від 28.12.2011 на право власності на земельну ділянку площею 0,1500 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :01:003:0480, виданий на ім`я ОСОБА_4 , та скасовано його державну реєстрацію.

Визнано недійсним Державний акт серії ЯК 206690 від 28.12.2011 на право власності на земельну ділянку площею 0,2952 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :01:003:0481, виданий на ім`я ОСОБА_4 , та скасовано його державну реєстрацію.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судові витрати про справі - сплачену суму судового збору в розмірі 2522 (дві тисячі п`ятсот двадцять дві) гривні 40 копійок, 8580 (вісім тисяч п`ятсот вісімдесят) гривень 50 копійок - витрати на проведення судової земельно-технічної експертизи в розмірі, 4000 (чотири тисячі) гривні 00 копійок - оплата робіт спеціаліста, залученого до проведення судової земельно-технічної експертизи, 13 900 (тринадцять тисяч дев`ятсот) гривень 00 копійок - витрати на правову допомогу, а всього в розмірі 29002 (двадцять дев`ять тисяч дві) гривні 90 копійок.

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_4 вважає рішення суду першої інстанції незаконним, постановленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що судом безпідставно не взято висновок експерта за результатами проведення земельно-технічної експертизи та експертизи з питань землеустрою від 30.06.2021 року № 9905-9906 де чітко експертом зазначено, що встановити ймовірне (навіть не точне) порушення меж земельних ділянок ОСОБА_4 , на земельні ділянки ОСОБА_2 не вбачається за можливе.

Доводи суду першої інстанції що у зв`язку з відсутністю відомостей щодо відмови кадастрового реєстратора у внесенні відомостей обробки теодолітного ходу та підписи виконавця робіт, позбавили позивача можливості вчиняти дії по оформленню права власності на земельні ділянки, є безпідставними, оскільки судом не взято до уваги те що експертом у висновку від 30.06.2021 року №9905-9906 зазначено, що не можливо встановити ймовірне порушення (накладення) меж земельних ділянок не тільки через відсутність вище наведених документів, а й у зв?язку з відсутністю відомостей щодо відмови кадастрового реєстратора у внесенні відомостей про межі земельних ділянок ОСОБА_2 до системи ДЗК, де однією з підстав у відмові стосовно внесення відомостей може бути перетин земельних ділянок.

Оскільки ОСОБА_2 не звернувся до відповідного кадастрового реєстратора тим самим також створив умови за яких не можливо в подальшому виготовити ОСОБА_2 технічну документацію, а також не можливо експерту встановити чи було ймовірне накладення земельних ділянок.

Звертає увагу, що підстав визнавати недійсним пункт 2 рішення Гощанської селищної ради від 20.07.2011 №280, а також державних актів на земельні ділянки та скасування їх державної реєстрації - немає, так як для вирішення даної спірної ситуації потрібно внести зміни в обмінні файли та дещо змінити конфігурацію земельних ділянок, відтак це цілком технічна процедура яка не вимагає судового вирішення спору.

Доводи суду першої інстанції, що виділення земельних ділянок ОСОБА_4 на підставі рішення Гощанської селищної ради від 20.07.2011 року №280 та видача державних актів призвело до виникнення становища, яке позбавило позивача можливості реалізувати його право власності на земельні ділянки, не ґрунтуються на жодному доказі оскільки позивачем не надано, а судом під час судового розгляду не знайдено доказів того, що Гощанська селищна рада прийняла рішення з порушенням процедури чи закону, більше того оскаржуване рішення селищної ради №280 від 20.07.2011 року не виділяло земельну ділянку, а лише затверджувало технічну документацію, земельна ділянка ОСОБА_4 була надана на підставі рішення селищної ради від 24.01.1996 року №297 «Про передачу земельної ділянки у приватну власність» про що вказується в пункті 1 рішення Гощанської селищної ради від 20.07.2011 року №280.

Згідно архівних витягів від 25.06.2014 №22/04-03 де чітко зазначено, що земельні ділянки сім`ї ОСОБА_6 були надані згідно рішення Гощанської селищної ради від 29.09.1996 року та від 29.07.1998 року. Відтак ОСОБА_4 раніше отримав право на земельну ділянку згідно рішення селищної ради від 24.01.1996 року №279, а тому не міг створити перешкод для сім`Ї ОСОБА_6 у виготовленні технічної документації чи зайняти земельну ділянку ОСОБА_6 оскільки на момент отримання права на земельну ділянку ОСОБА_4 , сім?я ОСОБА_6 з 1996 року і по 2011 рік, коли було затверджено технічну документацію рішення селищної ради для ОСОБА_4 , мала достатньо часу щоб виготовити технічну документацію та зареєструвати право власності на нерухоме майно, однак жодних дій не вчинили.

Важливим є і той факт, що ОСОБА_4 беззаперечно має право на земельну ділянку, яку він отримав згідно рішення Гощанської селищної ради 24.01.1996 року №297 «Про передачу земельної ділянки у приватну власність», це право ніким не заперечується, а тому позбавлення права власності ОСОБА_4 , на земельні ділянки є незаконним.

Вказує, що хибними є доводи суду першої інстанції з того приводу, що ОСОБА_2 , набув право власності на земельну ділянку (в порядку ст. 120 ЗК України), що знаходиться під будинком в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 на підставі рішення Гощанської районного суду Рівненської області від 05.06.2007 року, оскільки істотною умовою набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, є наявність кадастрового номеру земельної ділянки, право на яку переходить у зв?язку з набуттям права власності на ці об?єкти.

Крім того вказує, що згідно ст. 125 ЗК України та ст. 377 ЦК України новий власник має вжити заходів щодо оформлення відповідних речових прав на земельну ділянку відповідно до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Проте позивачем ОСОБА_7 не вжито жодних заходів по реєстрації права власності на земельні ділянки, в суді першої інстанції не надано жодного доказу реєстрації права власності на земельні ділянки, а також реєстрації права власності на житловий будинок, хоча право власності на житловий будинок ОСОБА_2 , отримав згідно рішення суду в 2007 році коли ще ОСОБА_4 не було затверджено технічну документацію і позивачу нічого не заважало виготовити технічну документацію на землю і зареєструвати право власності на нерухоме майно.

Вважає, що посилання позивача рішення селищної ради від 29.09.1996 року та від 29.07.1998 року як на підтвердження права власності не заслуговують на увагу оскільки вони не ґрунтуються на вимогах закону, а саме ст. 125 ЗК України де чітко сказано, що право власності на землю виникає з моменту державної реєстрації. Самі ж рішення органу місцевого самоврядування не надають право власності, а надають лише право на земельну ділянку, скористатися яким може особа якій надано таке право але право власності у особи якій надано право на земельну ділянку виникає лише з моменту державної реєстрації чого ОСОБА_2 , не було зроблено і не надано доказів державної реєстрації будинку та земельних ділянок.

Також стверджує, що позивачем не доведено розміру судових витрат на юридичну допомогу.

Враховуючи викладене просить скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу, представник ОСОБА_2 спростовує її доводи та просить залишити оскаржуване рішення без змін.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , належала земельна ділянка площею 0,06 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 , яка передана ОСОБА_5 Гощанською селищною радою на підставі рішення від 26 вересня 1996 року №157 у приватну власність, що підтверджується листом Гощанської селищної ради від 25 листопада 2019 року №02-29/1542.

Окрім того, як вбачається з рішення Гощанського районного суду Рівненської області від 05 червня 2007 року, справа 2-244 2007р., за ОСОБА_2 в порядку спадкування визнано право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належав ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Гощанської селищної ради № 280 від 20.07.2011 «Про затвердження технічної документації із землеустрою по складанню державного акта на право власності на землю для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_2 громадянину ОСОБА_4 », затверджено технічну документацію із землеустрою по складанню державного акта на право власності на землю площею 0,1500 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та площею 0,2952 га для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_2 .

На підставі вказаного рішення, ОСОБА_4 видано державний акт серії ЯК 206689 від 28.12.2011 на право власності на земельну ділянку площею 0,1500 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :01:003:0480 та державний акт серії ЯК 206690 від 28.12.2011 на право власності на земельну ділянку площею 0,2952 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :01:003:0481, виданий на ім`я ОСОБА_4 , що підтверджується витягами з Державного земельного кадастру про земельні ділянки серії НВ-020 від 11 березня 2020 року та НВ-020 від 11 березня 2020 року.

Як вбачається з листа Гощанської селищної ради від 12 вересня 2014 року №02-29/1137-1 та Акта комісії з питань земельних ресурсів екології, охорони навколишнього середовища та благоустрою Гощанської селищної ради про обстеження земельних ділянок ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 , між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 наявний спір щодо затвердження меж земельних ділянок, що передаються у власність ОСОБА_2 .

З висновку експерта Гаврилюка Т.І. №9905-9906 від 30.06.2021 вбачається, що згідно проведеного дослідження, встановити ймовірне порушення меж (накладення) земельних ділянок ОСОБА_4 на земельні ділянки ОСОБА_2 не вбачається за можливе, у зв`язку з відсутністю належним чином розробленої документації із землеустрою та земельні ділянки ОСОБА_2 , а також відомостей щодо відмови кадастрового реєстратора у внесенні відомостей про межі земельних ділянок ОСОБА_2 до системи ДЗК, де однією із підстав у відмові стосовно внесення відомостей може бути перетин земельних ділянок. У описовій частині, опираючись на матеріали геодезії земельних ділянок ОСОБА_2 , експерт лише констатує, що в подальшому, реалізуючи проектне рішення виготовлення документації із землеустрою на земельні ділянки ОСОБА_2 , буде існувати перетин земельних ділянок ОСОБА_4 .

У висновку експерт зазначає, що наявне відхилення у значеннях координат поворотних точок меж від значень, що відповідають їх фактичному місцю розташування в натурі земельних ділянок :01:003:0480 та :01:003:0481) ОСОБА_4 , а також при співставленні переліку документів, що наявні в наданій копії «технічної документації із землеустрою по складанню державного акта на право власності на землю для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_2 громадянину ОСОБА_4 » відсутні: журнал польових вимірювань, відомість обробки теодолітного ходу та підписи виконавця робіт. Таким чином, позивач позбавлений права вчиняти дії по оформленню права власності на земельні ділянки у зв`язку з наявністю вищенаведених перешкод, внаслідок чого звернувся до суду за захистом порушеного права.

Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 316, 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 78 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) визначено, що право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, а також на водні об`єкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться, якщо інше не встановлено законом та не порушує прав інших осіб. Право власності на земельну ділянку розповсюджується на простір, що знаходиться над та під поверхнею ділянки на висоту і на глибину, необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд(стаття 79 ЗК України).

Формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру(частина перша статті 79-1 ЗК України).

Відповідно до частин другої та третьої статті 152 (далі - ЗК України), власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Частинами першою - третьою статті 158 ЗК України передбачено, що земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом (частина четверта, п`ята статті 158 ЗК України).

Згідно з частиною першою статті 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (стаття 155 ЗК України).

Досліджуючи висновок експерта слід зазначити, що відповідно до ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Попри відсутність категоричного висновку за результатом проведеної експертизи місцевим судом вірно враховані та оцінені відомості викладені під час проведення дослідження, які відіграють важливе значення в системі доказів.

Зокрема, слід звернути увагу, що на аркушах справи 116-117 графічно відображено відхилення у значеннях координат поворотних точок меж від значень, що відповідають їх фактичному місцю розташування в натурі земельних ділянок з кадастровими номерами :01:003:0480 та :01:003:0481, що перебувають у власності ОСОБА_4 .

При цьому вказані відхилення підтверджено свідком ОСОБА_9 , який пояснив, що така похибка обумовлена особливостями технічного обладнання, яке застосовувалось при складанні технічної документації та встановленні меж земельної ділянки. Сторонам пропонувалося внести зміни в обмінні файли та дещо змістити конфігурацію земельних ділянок, однак сторони не досягли згоди з даного питання.

До цього ж сам апелянт фактично погоджується з необхідністю внесення змін в обмінні файли та зміни конфігурації земельних ділянок (п. 2 апеляційної скарги).

Згідно зі ст.55 Закону України «Про землеустрій», у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів.

Встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка.

Відповідно до ст. 56 Закону України "Про землеустрій", технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, крім поділу та об`єднання земельних ділянок, включає:

а) пояснювальну записку;

б) технічне завдання на складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку;

в) копії заяв фізичних або клопотання юридичних осіб;

г) матеріали польових геодезичних робіт і план земельної ділянки, складений за результатами кадастрової зйомки;

ґ) рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про надання або передачу земельної ділянки у власність або надання в користування, у тому числі на умовах оренди;

д) акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання;

е) акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності;

є) кадастровий план земельної ділянки;

ж) перелік обмежень прав на земельну ділянку і наявні земельні сервітути.

Під час проведення судової експертизи встановлено, що технічна документація не містить журналу польових робіт та відомість обробки теодолітного ходу, а частина документації не містить підписів та печаток виконавця робіт, якій відповідає за якість робіт із землеустрою, що не було враховано сільською радою при її затвердженні.

Також не можна погодитись з доводами апелянта, щодо набуття ОСОБА_2 земельної ділянки під успадкованим житловим будинком, оскільки вказане суперечить ст. 120 ЗК України та усталеній практиці Верховного Суду про принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній нерухомості.

Водночас для проведення реєстрації права власності на свої земельні ділянки позивачу необхідно виготовити документацію із землеустрою, проте через наявність спору з відповідачем щодо межі суміжних ділянок неможливо завершити її виготовлення.

Крім того слід зазначити, що скасуванню підлягає рішення про затвердження технічної документації, що містить недоліки й відповідний акт, що не слід ототожнювати з рішенням про передачу земельної ділянки у приватну власність, що стосується ОСОБА_4 та не позбавить його права на належну йому земельну ділянку при дотриманні вимог земельного законодавства при виготовленні технічної документації..

Враховуючи викладене колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині вирішення спору по суті.

Водночас місцевим судом вірно встановлено, що позивачем понесені витрати за подання позовної заяви до суду в розмірі 2522 гривні 40 копійок - судового збору, 13 900 гривень 00 копійок - надання професійної правничої допомоги, 8580 гривень 50 копійок - оплата судової земельно-технічної експертизи, 4000 гривень 00 копійок - оплата робіт спеціаліста, залученого до проведення судової земельно-технічної експертизи, що підтверджується розрахунком судових витрат від 19 липня 2021 року та доданих до нього квитанцій. Також з матеріалів справи вбачається, що надання правничої допомоги здійснювалось двома різними адвокатами за відповідними договорами, обсяг робіт кожного з них відображений у детальному розрахунку та співвідноситься зі складністю справи й долученими матеріалами. Тому не можливо погодитись з доводами апеляційної скарги щодо наявності розбіжностей серед доказів розміру витрат на правничу допомогу та їх неспівмірність зі складністю справи.

Таким чином, апеляційний суд доходить висновку, що судом першої інстанції були всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Гощанського районного суду Рівненської області від 10 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25 листопада 2022 року.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: С.О. Гордійчук

С.С. Шимків