КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2022 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Березовенко Р.В., Лапчевська О.Ф.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 15 лютого 2021 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2020 року ТОВ «Вердикт Капітал» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 77.1/АК-01366.08.2 від 23.07.2008 у розмірі 130 187,74 грн, судовий збір у розмірі 2 102,00 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн.

Свої вимоги обґрутовувало тим, що 23.07.2008 між ВАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 77.1/АК-01366.08.2, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 22 528,00 дол. США, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 7,7 % річних. Позивач зазначає, що банк належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу кредитні кошти.

04.07.2019 між ПАТ «Родовід Банк» та ТОВ « Вердикт Капітал» було укладено договір № 23 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Родовід Банк» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги за кредитним договором до позичальників та/або поручителів, в тому числі за договором кредиту № 77.1/АК-01366.08.2 від 23.07.2008. За період користування кредитними коштами відповідачем здійснені часткові платежі на погашення основної суми кредиту, проте заборгованість за кредитним договором в повному обсязі не погашена. Станом на 23.09.2020 сума боргу становить у розмірі 453 927,44 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 266 710,63 грн.; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 111 621,42 грн.; заборгованість за нарахованими відсотками згідно кредитного договору ( з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 25 558,40 грн., заборгованість по пені і штрафу - 50 036,99 грн. При цьому позивач просить стягнути з відповідача станом на 23.09.2020 заборгованість за кредитним договором в сумі 130 187,74 грн. (а.с. 1-5).

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 15.02.2021 у задоволенні позову ТОВ «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено (а.с. 110-111).

В апеляційній скарзі, ТОВ «Вердикт Капітал», посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Вказує, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у задоволенні позову з підстав наявності судового рішення, яким уже відмовлено у задоволенні позову про стягнення заборгованості за тим самим кредитним договором № 77.1/АК-01366.08.2 від 23.07.2008, оскільки позика вважається повернутою в момент зарахування позикодавцеві грошової суми, що позичалась на його банківський рахунок (ст.. 1049 ЦК України), водночас, матеріали даної справи не містять будь-яких належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що зобов`язання боржником за кредитним договором у повному обсязі погашено. Договір набирає чинності з моменту його укладання, при цьому, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення (а.с. 121-130).

01.11.2021 ОСОБА_1 подано відзив на апеляційну скарг, в якому зазначено про безпідставне стягнення з нього заборгованості за кредитним договором № 77.1/АК-01366.08.2 від 23.07.2008, в зв`язку з його виконанням, що підтверджується судовими рішеннями.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.07.2008 між ВАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 77.1/АК-01366.08.2, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 22 528,00 дол. США, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 7,7 % річних.

04.07.2019 між ПАТ «Родовід Банк» та ТОВ « Вердикт Капітал» було укладено договір № 23 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Родовід Банк» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги за кредитним договором до позичальників та/або поручителів, в тому числі за договором кредиту № 77.1/АК-01366.08.2 від 23.07.2008.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За нормою ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За заявленими позовними вимогами позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 77.1/АК-01366.08.2 станом на 23.09.2020 у розмірі 130 187,74 грн. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 09.07.2012, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 06.12.2012 та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.04.2013 у справі № 6-1533св13, ПАТ «Родовід Банк» було відмовлено в задоволенні позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 77.1/АК-01366.08.2 від 23.07.2008, що є предметом даного спору.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Посилання апелянта на залучені до позовної заяви копії договору № 23 про відступлення прав вимоги, що укладений між ПАТ «Родовід Банк» та ТОВ « Вердикт Капітал», а також витягу з додатку № 1 до договору № 23 про відступлення прав вимоги, які підтверджують розмір боргу, який було відступлено первісним кредитором новому кредитору, що свідчить про те, що відповідачем борг не був погашений, не є беззаперечним доказом наявності заборгованості, оскільки додаток 1 до договору № 23 про відступлення прав вимоги, містить відомості щодо щомісячної сплати грошових коштів за кредитним договором, при цьому, не містить інформації щодо вже сплаченої суми боргу, що не заперечується позивачем при подачі позову, та зарахованої суми після реалізації заставного автомобіля «Міцубісі Лансер» 2008 р.в. Тобто, позивачем не надано розрахунків суми позову і достатніх даних та інформації, необхідної для перевірки нарахованих відповідачу сум заборгованості та пені.

Таким чином доводи, наведені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду з їх оцінкою, а тому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував обставини справи, дав об`єктивну оцінку зібраним і дослідженим доказам та обґрунтовано дійшов вірного висновку про передачу справи до іншого суду за підсудністю.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Понесені заявником судові витрати (судовий збір за подання апеляційної скарги) відшкодуванню не підлягають (ст. 141 ЦПК України).

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 15 лютого 2021 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська