16.11.2022 227/4526/21
16 листопада 2022 року м. Добропілля
Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Здоровиці О.В.
секретаря с/з Сисенко Ю.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м.Добропілля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, третя особа - Орган опіки та піклування Білозерської міської ради (ЄУНСС № 227/4526/21), -
16 листопада 2021 року позивач ОСОБА_1 , яка після одруження змінила прізвище на « ОСОБА_1 », звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 в якому просить позбавити останнього батьківських прав відносно їх малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем по справі у період з 2015 року до 2018 року вона проживала однією сім`єю та вели спільне господарство без державної реєстрації шлюбу. Від даних стосунків у сторін народилася дитина, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Наприкінці 2018 року стосунки погіршилися, та позивачкою було прийнято рішення про припинення стосунків. Фактично з початку 2019 року по теперішній час донька залишилась без батьківської турботи і піклування та постійно мешкає і знаходиться на повному її утриманні. З початку 2019 року батько дитини ні морально, ні матеріально не допомагає, будь-яке піклування про фізичний і духовний розвиток дитини не здійснює, з дитиною не спілкується. Відповідач взагалі не дбає про нормальне самоусвідомлення дитини, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не цікавиться життям дитини. Дитина не отримує від батька ні привітання, ані подарунків на свята. Відповідач не скриває цих фактів та офіційно нотаріально відмовився від утримання та виховання своєї малолітньої доньки, ОСОБА_5 . За вказаних обставин позивач вважає, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, нехтує сімейними цінностями, самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків щодо доньки ОСОБА_5 і тому просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Ухвалою від 02.12.2021 року дану справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Також відповідачу наданий строк для подання відзиву на позовні вимоги.
Ухвалою від 15.02.2022 задоволено клопотання позивача про виклик і допит свідків та закрито підготовче провадження по справі, справу призначено до судового розгляду.
В судове засідання 16.11.2022 року позивач не з`явилася, про час та дату судового засідання повідомлялася належним чином. Направила на адресу суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з`явився без повідомлення причин. Про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Будь-яких клопотань, відзиву від відповідача на адресу суду не надходило.
Представник органу опіки - Лазебник В.І., яка діє на підставі довіреності, в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі. З вказаної заяви вбачається, що орган опіки та піклування підтримують позов в повному обсязі.
Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, але не з`явився в судове засідання без повідомлення причин та не подав будь-яких заперечень проти позову (відзиву) і позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено таке.
Копією свідоцтва про народження підтверджується, що батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є відповідач ОСОБА_2 та позивачка ОСОБА_1 . (а.с.5).
З копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 виданого Добропільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) від 22.01.2022 року, вбачається, що ОСОБА_1 уклала 22.01.2022 року шлюб з ОСОБА_6 та змінила прізвище на ОСОБА_1 ( а.с.47 звор.бік).
Довідкою про склад сім`ї виданої виконкомом Білозерської міської ради від 25.10.2021 року підтверджується, що позивач зареєстрована разом із дитиною ОСОБА_5 , 2018 р.н. за адресою АДРЕСА_1 (а.с.6).
Зі змісту характеристики з місця проживання від 19.10.2021 року (а.с.7) вбачається, що позивачка з фактично мешкає за адресою АДРЕСА_1 разом з дитиною ОСОБА_7 , 2018 року народження та виховує останню сама. Батько дитини у вихованні останньої участі не приймає. Вказана характеристика підписана ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та засвідчена депутатом Білозерської міськради Шотт В.Г.
Зі змісту акту від 19.10.2021 року засвідченого депутатом Білозерської міської ради Шотт В.Г., який складено за участі трьох сусідів, вбачається, що ОСОБА_2 , у виховані дитини ОСОБА_5 , 2018 р.н. участі не приймає (а.с.8).
Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 18 травня 2020 року з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, починаючи з 27 лютого 2020 року і до повноліття дитини (а.с.9-10). Вказане рішення суду є чинним з 07.08.2020 року.

Зі змісту нотаріально засвідченої заяви ОСОБА_2 від 25.10.2021 року вбачається, що вказаною заявою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 засвідчив своє волевиявлення з приводу того, що він відмовляється від утримання та виховання своєї малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає зі своєю матір`ю ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 . Зміст зазначеної заяви також свідчить, що ОСОБА_2 просить розглянути справу про позбавлення його батьківських прав за його відсутності(а.с.30).

З висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Білозерської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав (а.с.50-51) вбачається, що орган опіки та піклування виконавчого комітету Білозерської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зі змісту висновку вбачається, що приймаючи рішення про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав органом опіки були проведені бесіди з матір`ю дитини, батьком дитини, який не заперечував проти позбавлення його батьківських прав. Також вбачається, що була проведена бесіда з дитиною під час якої з`ясовано, що ОСОБА_7 своїм батьком вважає ОСОБА_6 , який зі слів дитини грається з нею в іграшки, читає їй книжки, ходить з нею та мамою на прогулянки. Дитина іншого тата не знає.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

У Принципі 6 Декларації прав дитини, що була проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові та моральної та матеріальної забезпеченості.

Згідно до ст.18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР №789-XII від 27.02.1991р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Відповідно до ч.3,4 ст.155 СК України, Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства.ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

За змістом ч.1 ст.164 СК України, суд може позбавити матір, батька батьківських прав, якщо вона, він:

1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;

2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти;

3) жорстоко поводяться з дитиною;

4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;

5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Як зазначено в п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини.

Тлумачення цієї норми права дає змогу зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

У п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Позбавлення батьківських прав тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України).

У п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках у разі доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька й матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Зі змісту положень ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 року № 789-ХІІ, частин 7, 8ст.7 СК України, вбачається, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей.

Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо.

З наведених норм вбачається, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Суд наголошує, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків повинно бути навмисним, тобто коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки.

Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (стаття 77 ЦПК України).

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Враховуючи наведені норми законодавства, на підставі досліджених доказів суд приходить до висновку про те, що в судовому засіданні встановлено, що відповідач, який є батьком малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 свідомо самоусунувся від виховання та утримання своєї доньки. Відповідач не цікавиться життям та здоров`ям своєї дитини, не виконує свої батьківські обов`язки, не приймає ніякої участі у житті своєї малолітньої доньки і не виявляє такого бажання.

Вищевказане знайшло своє підтвердження в досліджених судом письмових доказах, які свідчать, що малолітня ОСОБА_5 мешкає разом зі своєю матір`ю, яка саме і піклується, виховує та утримує свою доньку самостійно.

Також в судовому засіданні встановлено, що малолітня ОСОБА_7 своїм батьком вважає теперішнього чоловіка позивачки, а саме ОСОБА_6 і свого біологічного батька взагалі не знає.

Відповідач, який є батьком дитини свідомо самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків і не цікавиться життям своєї дитини. Про вказані обставини свідчить нотаріально засвідчена заява відповідача, зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_2 цією заявою фактично виказав своє відношення до доньки та в ній зазначив, що він не бажає виконувати свої батьківські обов`язки щодо утримання та виховання доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що свідчить про те, що життя та інтереси дитини його взагалі не цікавлять.

Зазначене дає суду підстави вважати, що відповідач не має наміру і бажання змінювати поведінку як батька щодо своєї доньки.

При цьому суд зазначає, що відповідач належним чином повідомлявся судом про дати розгляду вказаної справи, але жодного разу в судові засідання не з`явився, що на думку суду свідчить про його байдужість до долі своєї дитини.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що в судовому засіданні доведено, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками щодо малолітньої доньки ОСОБА_5 , що у відповідності з вимогами ст. 164 СК України є підставою для позбавлення його батьківських прав.

Згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 908,00 грн.

Керуючись ст.ст. 152, 155, 164-166 СК України, ст.ст.141, 259, 263-266, 280-282, 289, 273, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, третя особа - Орган опіки та піклування Білозерської міської ради - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно його малолітньої дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень 00 коп).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення до Добропільського міськрайонного суду Донецької області.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку позивачем, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, повністю або частково до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

На підставі ч.6 ст.164 Сімейного Кодексу України, копію рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили надіслати органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Третя особа: Орган опіки та піклування Білозерської міської ради Донецької області, , юридична адреса: Донецька область, Покровський район, м. Білозерське, вул.ім.Олександра Первія, буд.4.

Вступна та резолютивна частини рішення проголошені 16 листопада 2022 року. Повний текст рішення суду складений 21 листопада 2022 року.

Надруковано власноручно в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя О.В. Здоровиця

16.11.2022