Справа № 133/300/22
Провадження № 22-ц/801/1910/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Пєтухова Н. О.
Доповідач:Шемета Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2022 рокуСправа № 133/300/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Шемети Т. М. (суддя-доповідач),

суддів Сала Т. Б., Якименко М. М.,

секретар судового засідання Михайленко А. В.

учасники справи:

позивач (особа, яка подала апеляційну скаргу) Орган опіки та піклування Махнівської сільської ради,

відповідач ОСОБА_1 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Самгородська спеціальна загальноосвітня школа - інтернат Вінницької обласної державної адміністрації,-

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 цивільну справу за апеляційною скаргою Органу опіки та піклування Махнівської сільської ради на рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 05 вересня 2022 року, ухвалене у складі судді Пєтухової Н. О. у м. Козятин, дата складення повного судового рішення відповідає даті його постановлення,-

в с т а н о в и в :

07 грудня 2021 року Орган опіки та піклування Махнівської сільської ради звернувся до суду із позовом в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до ОСОБА_1 , за участі Самгородської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату Вінницької обласної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 є матір`ю шістьох дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , запис про батька яких здійснено за вказівкою матері. Комісією з обстеження житлово-побутових умов проживання ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 (Акт-обстеження умов проживання від 09.03.2021 року), встановлено, що умови для проживання та перебування дітей у будинку - відсутні. Діти перебувають у Самгородоцькій спеціальній загальноосвітній школі-інтернаті за заявою матері. Навчанню та вихованню дітей мати достатньо уваги не приділяє, не цікавиться шкільним життям дітей, не піклується про стан їхнього здоров`я, не забирає на вихідні, канікули та свята додому, не забезпечує дітей одягом, взуттям та предметами особистої гігієни. На неодноразові усні роз`яснення вимог чинного законодавства України щодо необхідності виконання батьками обов`язків щодо своїх дітей ОСОБА_1 позитивно не реагувала. Служба у справах дітей неодноразово усно та письмово запрошувала матір ОСОБА_1 на засідання комісії з питань захисту прав дітей, однак остання на засідання комісії не з`являлась, у телефонному режимі інформувала, що не може бути присутня у зв`язку із тим, що перебуває на роботі. Службою у справах дітей Махнівської сільської ради проводилась бесіда з ОСОБА_1 щодо перебування дітей вдома під час канікул та вихідних, на що ОСОБА_1 інформувала, що їй не має куди їх забрати. Своєю поведінкою ОСОБА_1 тривалий час свідомо порушує вимоги ст. 150 Сімейного кодексу України, які покладаються на батьків обов`язки по вихованню дітей. Враховуючи злісне ухилення відповідачки від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей виконавчий комітет Махнівської сільської ради розглянув питання про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 та виніс відповідний висновок про те, що доцільно позбавити її батьківських прав відносно її неповнолітніх дітей.

Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 05 вересня 2022 року в задоволенні позову Органу опіки та піклування Махнівської сільської ради відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що органом опіки надано недостатньо мотивований висновок щодо позбавлення відповідачки батьківських прав з урахуванням дотримання перш за все інтересів дітей, що висновки про відсутність зацікавленості щодо розвитку дітей та відсутності бажання спілкуватись з ними є суперечливими з огляду на пояснення учасників справи та відомості, що містяться у характеристиках дітей. Крім того, у справі немає достатніх доказів щодо ухилення відповідачки від виконання своїх обов`язків по відношенню до дітей; відсутність умов для проживання разом з матір`ю не може бути основною підставою для позбавлення її батьківських прав, оскільки вказана обставина, на думку суду, може бути виправлена в кращу сторону за участі та підтримки органів, які наділені повноваженнями надавати допомогу сім`ям зі скрутним матеріальним становищем. Докази, надані позивачем, не є достатніми та переконливими для застосування до відповідача такої крайньої міри впливу як позбавлення батьківських прав відносно її дітей. Суд першої інстанції не вбачає достатніх підстав вважати, що недостатнє спілкування матері з дітьми, ненадання достатніх коштів та речей для дітей пов`язано з суто винними, злісними, умисними її діями.

Не погодившись із цим рішенням Орган опіки та піклування Махнівської сільської ради 04 жовтня 2022 року подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 05 вересня 2022 року скасувати, постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Основні доводи апеляційної скарги аналогічні викладеним у позовній заяві і зводяться до того, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання обов`язків по вихованню дітей, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, не приділяє уваги навчанню та вихованню дітей, не цікавиться їхнім шкільним життям, не піклується про стан їхнього здоров`я, не забирає дітей на вихідні, канікули та свята додому, не забезпечує їх одягом, взуттям та предметами особистої гігієни, а оскільки діти відповідачки не мають статусу позбавлених батьківських прав то забезпечити їх одягом, та іншими засобами першої необхідності заклад не має можливості, а при одержанні статусу дітей позбавлених батьківських прав, діти будуть на повному державному забезпеченні. Зауважує, що Актом обстеження умов проживання встановлено що за місцем реєстрації та проживання відповідачки відсутні умови для проживання неповнолітніх дітей. Вважає, що судом першої інстанції не надано належної оцінки рішенню виконавчого комітету про доцільність позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав.

Відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 у встановлений апеляційним судом строк до суду не надійшов, направлена на її адресу копія апеляційної скарги, повернулась до суду з відміткою «адресат відмовився від одержання».

В судове засідання апеляційного суду сторони не з`явилась, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення в повній мірі відповідає вимогам закону.

По справі встановлено наступні обставини, що не оспорюються:

- Згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , виданого 13 жовтня 2014 року Виконавчим комітетом Вовчинецької сільської ради Козятинського району Вінницької області, матір`ю ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є ОСОБА_1 (а. с.4)

- Згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 , виданого 12 березня 2013 року Виконавчим комітетом Вовчинецької сільської ради Козятинського району Вінницької області, матір`ю ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є ОСОБА_1 (а. с. 5)

- Згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 , виданого 14 вересня 2011 року Виконавчим комітетом Вовчинецької сільської ради Козятинського району Вінницької області, матір`ю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є ОСОБА_1 (а. с. 6)

- Згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_4 , виданого 12 травня 2009 року Виконавчим комітетом Вовчинецької сільської ради Козятинського району Вінницької області, матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_1 (а. с. 7)

- Згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_5 , виданого 23 травня 2008 року Виконавчим комітетом Вовчинецької сільської ради Козятинського району Вінницької області, матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_1 (а. с. 8)

- Згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_6 , виданого 27 липня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Вишгородського районного управління юстиції Київської області, матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , є ОСОБА_1 (а. с. 9)

Той факт, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , підтверджується також відповідними витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження, які додані до матеріалів справи, а саме - витяг № 9, № 4, № 5, № 0, № 8, № 2, сформовані 03 грудня 2021 року Козятинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хмільницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), із яких також вбачається, що відомості про батька кожної дитини внесено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а. с. 10, 11, 12, 13, 14, 15).

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Стаття 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), ратифікованої Україною згідно з постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»).

Спірні правовідносини виникли між позивачем та відповідачем з приводу позбавлення батьківських прав матері відносно неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , та стягнення аліментів на їх утримання.

В суді першої інстанції було досліджено та надано оцінку наступним доказам:

- Згідно довідок обов`язкового медичного профілактичного огляду неповнолітніх дітей вбачається, що діти навчаються у Самгородоцькій спеціальній школі-інтернат та мають патології зору і потребують нагляду офтальмолога (а. с. 27 - 32);

- Із довідок, виданих 30.09.2021 року директором школи - інтернату за № № 354, 355, 356, 357, 358, 359, слідує що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , навчаються у Самгородоцькій спеціальній загальноосвітній школі-інтернат Козятинського району Вінницької обласної ради та знаходяться на неповному державному забезпеченні (а. с. 33 - 38);

- Інформації, наданої письмово органу опіки та піклування виконавчого комітету Махнівської ОТГ директором Самгородоцької спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат Козятинського району Вінницької області у даному навчальному закладі навчаються та влаштовані на цілодобове перебування неповнолітні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , мати дітей ОСОБА_1 з жовтня 2020 по грудень 2021 року жодного разу не забирала дітей додому, вони перебували в закладі під час усіх канікул та на вихідних. Упродовж вказаного періоду ОСОБА_1 відвідувала дітей в школі-інтернаті двічі: 19.01.2021 та 09.08.2021. У телефонному режимі з дітьми спілкується рідко, здебільшого діти самі телефонують до матері (а. с. 19 - 20).

Самгородоцькою спеціальною загальноосвітньою школою-інтернат Козятинського району Вінницької області дітям відповідачки надано характеристики наступного змісту:

- ОСОБА_6 є ученицею 3 класу Самгородоцької спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату. Зарекомендувала себе як дисциплінована та працелюбна учениця, має навчальні досягнення достатнього рівня, навчається в міру своїх сил. Має гарну пам`ять , любить читати, вміє висловлювати власну думку; мати не приділяє належну увагу вихованню доньки. Протягом 2021 року на вихідні та святкові дні і на період канікул доньку додому не забирала, відвідувала в закладі двічі (а. с. 2);

- ОСОБА_7 є ученицею 2 класу Самгородоцької спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату, дисциплінована, уважна, має достатній рівень навчальних досягнень, навчається охоче, любить працювати з книгою, уміє працювати самостійно і в колективі, чемна ввічлива, врівноважена; Мати не приділяє уваги вихованню доньки. Протягом року лише двічі відвідала дитину у закладі, додому жодного разу не забирала. Іноді спілкується з ОСОБА_8 у телефонному режимі. Сезонним одягом та взуттям дитину не забезпечує (а. с. 21);

- ОСОБА_2 є ученицею 10 класу Самгородоцької спеціальної загальноосвітньої школи-інтернілу, проживає та навчається в даному навчальному закладі з сьомого класу. Зарекомендувала себе як старанна, працелюбна учениця, має навчальні досягнення достатнього рівня, на уроках активна, уважна, має добрий загальний розвиток. Мати навчанню вихованню дівчинки практично не приділяє уваги, не цікавиться її успіхами, не піклується про стан здоров`я. У телефонному режимі з класним керівником не спілкується. З вересня 2020 року жодного разу доньку додому не забирала, у закладі відвідувала двічі, сезонним одягом, взуттям не забезпечує (а. с. 23);

- ОСОБА_4 є учнем 7 класу Самгородоцької спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату. ОСОБА_7 проживає і навчається в даному навчальному закладі з третього класу. Зарекомендував себе, як старанний, працелюбний, уважний учень, має добрий загальний розвиток; Мати не приділяє уваги вихованню сина. Відвідує в закладі один, два рази на рік. Додому забирала останній раз у вересні 2020 року, одягом, предметами особистої гігієни не забезпечує (а. с. 24);

- ОСОБА_3 є ученицею 8 класу Самгородоцької спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату, проживає і навчається в даному навчальному закладі з четвертого класу. Зарекомендувала себе, як старанна, працелюбна, уважна учениця, активна дисциплінована, має добрий загальний розвиток; Мати навчанню та вихованню дівчинки не приділяє достатньо уваги, не цікавиться шкільним життям дитини, не піклується про стан її здоров`я, не забирає на вихідні, канікули та свята додому, відвідала доньку у закладі лише двічі, одягом, взуттям не забезпечує (а. с. 25);

- ОСОБА_5 є ученицею 4 класу Самгородоцької спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату з жовтня 2017 року, має навчальні досягнення достатнього рівня, зарекомендувала себе як уважна, старанна учениця, навчається охоче, проявляє допитливість уміє висловлювати свої думки, аналізувати, робити висновки та узагальнення; Мати мало цікавиться навчанням та вихованням доньки, з вересня минулого року жодного разу не забирала дитину додому, в закладі за рік відвідала двічі (а. с. 26).

За результатами проведення обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_1 , 09 березня 2021 року складено Акт обстеження умов проживання, у якому зафіксовано, що умови проживання незадовільні, будинок потребує капітального ремонту, вхідні вікна та двері вибиті, забиті клейонкою і простирадлами, кімнати забруднені, розкидане сміття, дитячі речі, безлад, матраци та постільна білизна брудні, старі, в плямах. В даному будинку ніхто не проживає. Стосунки, традиції сім`ї відсутні. У дітей між собою гарні відносини. Мати не приділяє уваги життю дітей, з початком навчального року жодного разу не забрала дітей на час канікул (а. с. 18).

Органом опіки та піклування Махнівської сільської ради 17.11.2021 року прийнято Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно її неповнолітніх дітей, зі змісту якого слідує, що Махнівська сільська рада Хмільницького району Вінницької області вважає за доцільне позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно неповнолітніх ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що буде відповідати інтересам дітей, оскільки, ОСОБА_1 не виконує своїх батьківських обов`язків, участі у вихованні та догляді за своїми дітьми не бере, життям та розвитком дітей не цікавиться; не виявляє бажання спілкуватись з дітьми; одягом та взуттям їх не забезпечує; додому на вихідні та на період канікул дітей не забирає (а .с. 17).

- Рішенням виконавчого комітету Махнівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області № 111 від 15 грудня 2021 року було затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно її неповнолітніх дітей (а. с. 16).

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення наведених положень статті 164 СК України свідчить, що ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для матері (батька), так і для дитини (стаття 166 СК України).

У постанові Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 553/2563/15-ц зроблено висновок по застосуванню пункту 2 частини першої статті 164 СК України і вказано, що «ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками».

Подібні правові висновки щодо застосування відповідних норм СК України викладені у постановах Верховного Суду: від 23 січня 2020 року в справі № 755/3644/19, від 23 червня 2021 року в справі № 953/17837/19, від 28 липня 2021 року в справі № 554/9586/19, від 22 вересня 2021 року в справі № 640/12266/16-ц.

У постанові Верховного Суду від 17 червня 2021 року у справі № 643/7876/18 зазначено, що, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті споріднення з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Зважаючи на те що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з яким погоджується апеляційний суд, виходив з того, що позбавлення ОСОБА_1 , яка не в повній мірі здійснює виконання своїх батьківських обов`язків, є крайнім заходом впливу, необхідність застосування якого за обставин цієї справи не доведено.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не надано належної оцінки рішенню виконавчого комітету про доцільність позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав є безпідставними.

Висновок органу опіки та піклування є одним із доказів, який відповідно до частини другої статті 89 ЦПК України суд оцінює у взаємному зв`язку з іншими доказами у справі. Суд першої інстанції дав оцінку висновку органу опіки та піклування щодо розв`язання спору про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав та зробив обґрунтований висновок про його поверховий характер, оскільки висновок містить лише загальні формулювання, що не розкривають змісту того, у чому саме знайшло прояв умисне невиконання відповідачем батьківських обов`язків, строк їх невиконання та аналіз відповідних причин, не зазначено, яку роботу провів орган опіки та піклування з відповідачем щодо врегулювання конфлікту між сторонами, не з`ясовано думку дітей.

Також суд критично оцінив довідки з навчального закладу, медичних установ та інші письмові докази, подані позивачем, які не є достатніми доказами для позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав, оскільки беззаперечно не підтверджують факт свідомого ухилення відповідача від виконання обов`язків із виховання дітей.

Судом першої інстанцій встановлено, що відповідач хоча й не в повній мірі, проте в міру своїх можливостей займається вихованням дітей, намагаються не втратити з ними зв`язок.

Таким чином, суд першої інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, зробив правильний висновок про те, що підстави, передбачені частиною першою статті 164 СК України для позбавлення відповідачки батьківських прав, відсутні.

Відповідно до частини другої статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Позивачем при розгляді справи у судах першої та апеляційної інстанцій не надано належних та допустимих доказів на підтвердження умисного ухилення ОСОБА_1 від виконання її батьківських обов`язків щодо їх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» (пункт 49), розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Таких обставин, як правильно встановив апеляційний суд, у справі не встановлено.

З урахуванням якнайкращих інтересів дітей, бажання відповідачки брати участь у вихованні та спілкуванні з дітьми та з огляду на відсутність виключних підстав для позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанцій про відмову в задоволенні позовних вимог про позбавлення відповідачки батьківських прав, а також і похідних вимог - про стягнення аліментів.

Отже, суд першої інстанцій зробив правильний висновок, з яким погоджується колегія суддів апеляційного суду, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували, винну поведінку відповідачки щодо невиконання своїх батьківських обов`язків.

Таким чином, місцевий суд, зважаючи на встановлені ним належним чином фактичні обставини у справі на підставі наданих доказів, враховуючи принципи диспозитивності, змагальності та пропорційності, а також зважаючи на найкращі інтереси дітей, дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову органу опіки та піклування Махнівської сільської ради у зв`язку із його необґрунтованістю.

Отже, доводи апеляційної скарги не знайшли своє підтвердження, судове рішення судом першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат апеляційний суд виходить з наступного: позивач Орган опіки та піклування Махнівської сільської звільнений від сплати судового збору відповідно до положень п. 14 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про судовий збір. Відповідач судові витрати в суді апеляційної інстанції не понесла. Тому, оскільки позов залишено без задоволення, а судове рішення у справі залишено без змін, відповідно до положень ч. 7 ст. 141ЦПК України, апеляційний суд не здійснює розподіл судових витрат.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 374, 375, 367, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Органу опіки та піклування Махнівської сільської ради залишити без задоволення.

Рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 05 вересня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Т. М. Шемета

Судді: Т. Б. Сало

М. М. Якименко