Провадження 2/127/3258/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2022 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі головуючого судді Борисюк І.Е., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін заяву адвоката Арустамян Анаїт Едвардівни, діючої в інтересах ОСОБА_1 , про відмову від позову, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінницягаз Збут» про захист прав споживачів, розгляд якої відбувається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

18.11.2022 на адресу суду від адвоката позивачки надійшла заява про відмову від позову внаслідок його задоволення відповідачем після відкриття провадження у справі. Також адвокат позивачки просила суд стягнути з відповідача на користь позивачки вирати на професійну правничу допомогу.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 49 та ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч. 3 ст. 206 і п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Судом встановлено, що адвокат позивачки не обмежена на вчинення даних процесуальних дій, а її дії не суперечать інтересам особи, яку вона представляє.

Із поданої адвокатом позивачки заяви вбачається, що наслідки відповідних процесуальних дій їй відомі і зрозумілі.

За наведених вище обставин, враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, суд вважає, що наявні підстави для прийняття відмови позивача від позову та закриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 255 ЦПК України у разі закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Судом встановлено, що заява про відмову від позову подана адвокатом позивачки до початку розгляду справи по суті, враховуючи положення ч. 2 ст. 279 ЦПК України.

Також судом встановлено, що вимоги позивача були задоволені відповідачем після пред`явлення позову 08.11.2022.

Згідно із ч. 3 ст. 142 ЦПК України, якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Судом встановлено, що позивачка при зверненні до суду за подачу позову була звільнена від сплати судового збору на підставі Закону України «Про захист прав споживачів».

Однак, якби позивачка не була звільнена від сплати судового збору, то враховуючи її відмову від позову до початку розгляду справи по суті та положення ч. 1 ст. 142 ЦПК України, 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову підлягали б поверненню позивачу з державного бюджету.

Таким чином, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, приймаючи до уваги ч. 3 ст. 142 ЦПК України, із відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 50 відсотків судового збору, що підлягав сплаті при поданні позову - 496, 20 гривень.

Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Судом встановлено, що 25.10.2022 між позивачем та адвокатом Арустамян А.Е. було укладено договір про надання правничої допомоги № 133, на підставі якого було видано ордер.

Згідно Єдиного реєстру адвокатів України, Арустамян А.Е. є адвокатом, здійснює адвокатську діяльність на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 351, виданого 19.12.2004.

На підтвердження судових витрат позивача на професійну правничу допомогу суду надано: договір про надання правничої допомоги № 133 від 25.10.2022; акт виконаних робіт від 18.11.2022.

Згідно із ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Як вбачається із умов договору про надання правничої допомоги № 133 від 25.10.2022, сторони даного правочину досягли домовленості про те, що клієнт зобов`язується сплатити гонорар за надані йому послуги у фіксованому розмірі 2000, 00 гривень протягом 15 днів з моменту ухвалення рішення суду (розділ договору «Гонорар»).

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Судом прийнято до уваги, що у разі встановлення сторонами договору про надання правової допомоги гонорару у фіксованому розмірі, надання детального опису робіт на виконання положень ч. 3 ст. 137 ЦПК України, не є необхідним, оскільки розмір гонорару, в такому випадку, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником, а отже є визначеним.

Водночас, за змістом ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 і ч. 6 ст. 137 ЦПК України).

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 2 ст. 141 ЦПК України. Разом із тим, у частині 3 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 2 ст. 141 ЦПК України, визначені також положеннями частин 4, 5, 9 ст. 141 ЦПК України.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Представником відповідача у відзиві висловлені заперечення щодо стягнення з відповідача на користь позивачки витрат на професійну правничу допомогу, у зв`язку з їх необґрунтованістю та неспівмірністю.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Вказані положення процесуального закону дають підстави для висновку, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача, має бути встановлено не тільки, що рішення ухвалене на користь сторони, яка користувалася послугами адвоката, а також що за цих обставин справи такі витрати сторони були необхідними, а розмір є розумний та виправданий.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що зазначена сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2 000, 00 гривень є неспівмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи зважаючи на те, що справа є незначної складності, а її розгляд відбувався в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім того, оцінка дій адвоката, що полягали, зокрема, у «вивченні наданих клієнтом документів», «складанні та направленні адвокатського запиту до ТОВ «Вінницягаз Збут», «складанні позовної заяви», «складанні заяви про стягнення витрат на правничу допомогу», як то вказано в акті виконаних робіт від 18.11.2022, вказує на їх невідповідність критеріям обґрунтованості та пропорційності до предмета спору у розумінні приписів ч. 3 ст. 141 ЦПК України з огляду на те, що такі дії не вимагали значного обсягу юридичної і технічної роботи, не потребували вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними. Також суд погоджується із тим, що заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу є неспівмірним із ціною позову, яка становить 489, 15 гривень.

При цьому суд звертає увагу учасників справи на те, що суд не втручається у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару, а лише виконує свій обов`язок щодо розподілу судових витрат.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд погоджується з доводами представника відповідача про необґрунтованість та неспівмірність заявленої до стягнення суми витрат на професійну правову допомогу позивача з реальним обсягом такої допомоги, складністю справи та виконаних робіт (наданих послуг), критерію реальності таких витрат. Суд прийшов до висновку, що позивачем не дотримано вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України.

Зважаючи на викладене вище, приймаючи до уваги заперечення відповідача щодо розміру судових витрат, суд, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, дійшов висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, який підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача, підлягає зменшенню та відшкодуванню у сумі 1 000, 00 гривень.

Доказів понесення сторонами по справі інших судових витрат суду не надано.

Суд звертає увагу учасників справи на те, що у відповідності до ч. 6 ст. 142 ЦПК України, у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

На підставі вищезазначеного, керуючись ч. 1 ст. 43, п. 1 ч. 2 ст. 49, ст.ст. 133, 137, 141, 142, 206, п. 4 ч. 1 - ч. 3 ст. 255, ч. 2 ст. 256, ст.ст. 258-261, 279, 353, 354 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Прийняти відмову адвоката Арустамян Анаїт Едвардівни, діючої в інтересах ОСОБА_1 , від позову до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінницягаз Збут» про захист прав споживачів.

Закрити провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінницягаз Збут» про захист прав споживачів.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінницягаз Збут» на користь держави судовий збір в сумі 496, 20 гривень.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінницягаз Збут» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1000 (одна тисяча) гривень 00 копійок.

Повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Вінницького апеляційного суду.

ОСОБА_1 : РНОКПП НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 .

Товариство з обмеженою відповідальністю «Вінницягаз Збут»: ; місцезнаходження: м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, буд. 23.

Ухвала суду складена 01.12.2022.

Суддя: