Справа № 587/2566/21
28 листопада 2022 рокуСумський районний суд Сумської області в складі: головуючого судді Гончаренко Л.М., за участю секретаря судового засідання Макошенець С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Сокол Тетяна Петрівна про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування,
Заявлені вимоги мотивує тим, що позивачка є донькою ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно. Спадкоємцями померлої ОСОБА_5 за заповітом є її донька ОСОБА_1 та онук ОСОБА_2 18.11.2020 позивачка звернулась до приватного нотаріуса Сокол Т.П. з заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_5 за заповітом. 31.03.2021 ОСОБА_2 звернувся до приватного нотаріуса про прийняття спадщини після смерті бабусі ОСОБА_5 за заповітом. Спадкоємцем за законом померлої ОСОБА_5 є її син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є інвалідом 2 групи, тому має право на обов`язкову частку. 14.11.2020 ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_1 , свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_5 не отримав, не здійснив державної реєстрації права на спадкове майно. 24.11.2021 позивачка звернулась до приватного нотаріуса з заявою про видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належали ОСОБА_5 24.11.2021 приватним нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, підставою прийняття відмови вказано, що виходячи із обставин спадкової справи нотаріус не може видати свідоцтва на право на спадщину за заповітом на Ѕ частку не враховуючи спадкоємця за законом ОСОБА_1 інваліда 2 групи. Вважають постанову приватного нотаріуса незаконною та такою, що прийнята з порушенням права позивачки. Вважав, що ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_5 не отримав, не здійснив державної реєстрації, а тому його спадкоємці не мають права на спадкування обов`язкової частки у спадщині в порядку спадкової трансмісії після смерті ОСОБА_5 .
У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, від представника надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити, врахувати раніше письмово подані додаткові пояснення, в яких зазначав, що у співвідповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не виникло прав на нерухоме майно померлої ОСОБА_5 в межах обов`язкової частки у спадщині ОСОБА_1 . Бо саме спадкоємець ОСОБА_1 , який мав право на цю обов`язкову частку у спадщині померлої ОСОБА_5 не оформив її у вигляді конкретного майна. Відповідна правова позиція зазначена в постанові Верховного Суду від 04.09.2019 №450/328/15-ц.
Відповідач ОСОБА_2 та його представник в судове засідання не з`явилися, від нього надійшла заява, в якій він просить справу розглянути без його участі, проти позовних вимог не заперечує.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялася, від нього надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначав, що з позовними вимогами погоджується.
Відповідачка ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася, заяв або клопотань від неї не надходило.
Приватний нотаріус Сокол Т.П. не з`явилася, у матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без її участі, на розсуд суду.
Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.
Судом встановлено, згідно з копією свідоцтва про народження позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_5 є її матір`ю (а.с. 7).
21 січня 2020 року ОСОБА_5 склала заповіт, відповідно до якого все своє майно заповідала по Ѕ в рівних частках своєму онукові ОСОБА_2 та своїй доньці ОСОБА_1 (а.с.7 зв.б.)
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 8) та після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно.
Як вбачається з копії спадкової справи №44/2020, відкритій до майна померлої ОСОБА_5 , з заявою про прийняття спадщини за законом 14.11.2020 звернувся її син ОСОБА_1 ( а.с.67), який був інвалідом 2 групи (а.с.73). Також з заявами про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_5 до нотаріуса звернулись позивачка ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.77, 81)
ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_1 ( а.с.89-91)
При зверненні позивачки та відповідача ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Сокол Т.П. щодо видачі їм свідоцтва про право на спадщину за заповітом на Ѕ частку земельних ділянок, наданих для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належали ОСОБА_5 , їм було відмовлено у зв`язку з тим, що виходячи з обставин спадкової справи нотаріус не може видати свідоцтва про право на спадщину за заповітом по Ѕ частці не враховуючи спадкоємця за законом ОСОБА_1 , інваліда 2 групи, згідно статті 1241 Цивільного кодексу України.(а.с. 86).
Як вбачається з копії спадкової справи №45/2021, відкритій до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 , його спадкоємцями за законом, які прийняли спадщину є дружина ОСОБА_4 та син ОСОБА_3 . Інший син ОСОБА_6 відмовився від спадщини на користь його дружини ОСОБА_4 ( а.с.88-107)
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).
Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.
Згідно зі статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.
Однак, у відповідності до абз. 1 ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні недієздатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).
Тобто обов`язкова частка у спадщині визначається в розмірі половини від тієї частки, яка належала б кожному зі спадкоємців, що мають право на неї, при спадкуванні за законом, незалежно від змісту заповіту.
Право на обов`язкову частку в спадщині не залежить від згоди інших спадкоємців на її отримання, а також місця проживання спадкоємця.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого статтею 26 цього Закону пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону.
Так, в судовому засіданні встановлено, що після смерті ОСОБА_5 обов`язкову частку у майні спадкодавця мав її син ОСОБА_1 , інвалід 2 групи, (а.с.73), який є спадкоємцем незалежно від змісту заповіту та спадкує половину частки, яка б належала йому у разі спадкування за законом, яка в даному випадку з огляду на наявність двох спадкоємців становить 1/4 частку спадкового майна.
Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).
Відповідно до ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Пленум Верховного Суду України у постанові від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у п.19 зазначив, що перелік осіб, які мають право на обов`язкову частку, що визначений статтею 1241 ЦК, є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує. При визначенні розміру обов`язкової частки в спадщині враховуються всі спадкоємці за законом першої черги, увесь склад спадщини, зокрема, право на вклади в банку (фінансовій установі), щодо яких вкладником було зроблено розпорядження на випадок своєї смерті, вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу. За згодою особи, яка має право на обов`язкову частку у спадщині, належна їй частка визначається з майна, не охопленого заповітом. У разі незгоди ця частка визначається з усього складу спадщини. Той зі спадкоємців, який має право на обов`язкову частку у спадщині та проживав разом із спадкодавцем на день його смерті, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо у визначеному законом порядку не відмовився від неї. Якщо той зі спадкоємців, хто має право на обов`язкову частку та не проживав зі спадкодавцем на день його смерті, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.
В силу ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України , діями, які свідчать про прийняття спадщини вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори.
Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що після смерті ОСОБА_5 її син ОСОБА_1 , який був інвалідом 2 групи, звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті матері у встановлений законом строк, а тому в силу ч. 1 ст. 1269 ЦК України вважаться таким, що прийняв спадщину.
Суд не погоджується з доводами позивачки про те, що оскільки ОСОБА_1 за життя не отримав свідоцтво про право на спадщину, не здійснив державну реєстрацію права на спадкове майно, а тому спадкоємці ОСОБА_1 не мають права на спадкування обов`язкової частки у спадщини в порядку спадкової трансмісії, з огляду на те, що до даних правовідносин трансмісія не застосовується, так як спадкоємець за законом ОСОБА_1 спадщину прийняв.
Стосовно постанови Верховного Суду, на яку посилається відповідач заперечуючи проти задоволення позовних вимог (від 04.09.2019 року у справі №450/328/15-ц,) суд вивчивши її зміст приходить до висновку, що викладені у зазначених постанові правові позиції не можуть бути застосовані до обставин справи, яка розглядається у даному випадку, так як встановлені різні фактичні обставини.
А тому суд за встановлених обставин задовольняє позов ОСОБА_1 частково.
При визначені розміру частки позивачки в порядку спадкування після смерті її матері ОСОБА_5 за заповітом, необхідно врахувати розмір обов`язкової частки спадкоємця за законом ОСОБА_1 , відповідно до ст. 1241 ЦК України, яка складає ј частину, а тому розмір частки позивачки за заповітом складає 3/8 частини від спадкового майна, так як заповіт складений на двох спадкоємців (3/4 :2 = 3/8).
Аналізуючи в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, враховуючи вимоги закону, які до них застосовуються, суд приходить до переконання про порушення прав позивачки, які підлягають до захисту шляхом часткового задоволення її позовних вимог, визнання за ОСОБА_1 права власності на 3/8 частини вказаних вище земельних ділянок, які перебували у власності спадкодавці ОСОБА_5 .
Керуючись ст. ст. 1216, 1218, 1223, 1241, 1261, 1267, 1268,1269, 1276 1296 ЦК України та ст. ст. 10, 60, 89, 259, 263-265,315-319 ЦПК України, суд

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
В решті позову відмовити за безпідставністю вимог.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Л.М. Гончаренко