Справа № 297/251/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

02 листопада 2022 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів ГОТРИ Т.Ю., СОБОСЛОЯ Г.Г.

за участю секретаря ТЕРПАЙ С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу № 297/251/21 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Ярошевський Дмитро Андрійович і приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Берегівського районного суду від 3 березня 2021 року, повний текст якого складено 5 березня 2021 року, головуючий суддя Гал Л.Л., -

встановив:

10.02.2021 ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діяв адвокат Печунка В.О., звернувся до суду із зазначеним позовом до АТ «Альфа-Банк» мотивуючи таким.

У лютому 2021 року позивач випадково дізнався, що у приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Ярошевського Д.А. перебуває на виконанні виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. за реєстровим № 4987.

За виконавчим написом здійснюється стягнення з позивача на користь АТ «Альфа-Банк» у безспірному порядку заборгованості, що виникла за кредитним договором від 28.02.2008 № 303/03-Т-08. Заборгованість становить 4578,50 дол. США, складається зі строкової заборгованості за комісією та процентами 4578,50 дол. США і стягується за період з 01.09.2017 по 01.09.2020.

Виконавчий напис нотаріуса не відповідає вимогам законодавства.

Так, кредитним договором від 28.02.2008 № 303/03-Т-08 не передбачено такого позасудового способу захисту порушених прав банку, як звернення до нотаріуса для здійснення виконавчого напису. На момент вчинення виконавчого напису законодавство не передбачало можливості його вчинення на кредитному договорі, не посвідченому нотаріально. Тому банк і приватний нотаріус вийшли за межі своїх прав і повноважень, чим порушили як умови кредитного договору, так і вимоги закону, якими регулюються ці правовідносини.

Всупереч Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому Постановою КМ України від 29.06.1999 № 1172, відповідачем AT «Альфа-Банк» для вчинення виконавчого напису не було подано всіх необхідних документів, які б підтверджували безспірність заборгованості по кредитним договором. Указана у виконавчому написі сума боргу за кредитним договором не відповідає дійсності, як щодо суми кредиту, так і щодо суми відсотків. Крім того, позивач особисто не отримував від АТ «Альфа-Банк» вимогу про усунення порушення та про намір звернути стягнення шляхом вчинення виконавчого напису.

Приватний нотаріус порушив вимоги ст. 88 Закону України «Про нотаріат», оскільки не врахував, що строк звернення до нього з метою вчинення виконавчого напису становить три роки, який починається з моменту виникнення права вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитом.

ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», у червні 2012 року зверталося до Берегівського районного суду з позовом про стягнення заборгованості за вищезазначеним кредитним договором і 15.08.2012 було ухвалено рішення у справі. У примусовому порядку заставне майно, а саме автомашина марки Шкода, 2007 року випуску, було реалізоване органом ДВС через прилюдні торги на погашення боргу за кредитним договором, виконавче провадження було повністю завершене, що підтверджується даними Автоматизованої системи виконавчого провадження за 09.02.2021. Тобто, кредитор скористався своїм правом і обрав спосіб захисту своїх порушених прав шляхом звернення до суду з позовною заявою.

Відтак кредитор звернувся до нотаріуса по виконавчий напис через 8 років і пропустив установлений для цього законом строк.

З урахуванням приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мінюсту України від 22.02.2012 № 296/5, захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як із підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача, з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів.

За виконавчим написом із позивача на користь відповідача стягнуті проценти за період з 01.09.2017 по 01.09.2020, тобто нарахування проведено після спливу строку кредитування, тоді як право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України, а в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Посилаючись на ці обставини, позивач ОСОБА_1 просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 4987, вчинений 02.11.2020 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В., про стягнення з нього на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованості в розмірі 4578,50 дол. США.

Рішенням Берегівського районного суду від 03.03.2021 у позові відмовлено. У рішенні зазначено, що «у резолютивній частині позову вбачається, що представником позивача ОСОБА_2 помилково вказано, що заборгованість стягнена з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» (вказане ТОВ ніякого відношення до учасників справи немає) замість Акціонерного товариства «Альфа-Банк»».

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив із його необґрунтованості та недоведеності, з того, що позивач не надав доказів виконання позивачем рішення Берегівського районного суду від 15.08.2012 про стягнення боргу, а є лише докази виконання ухвали про забезпечення позову, виконавчий напис був вчинений із урахуванням усіх додаткових угод до кредитного договору, що їх позивач суду не надав, а, отже, своєї позиції не довів, так само не довів і вчинення виконавчого напису щодо заборгованості поза межами трирічного строку та щодо нарахування процентів після спливу строку кредитування. Тож позивач не довів спірності боргу на момент вчинення виконавчого напису.

Позивач ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діяв адвокат Печунка В.О., порушує в апеляції питання про скасування рішення суду як ухваленого з порушенням норм матеріального та процесуального права. В апеляції посилається загалом та ті самі доводи, якими мотивувався позов. Наголошує на спірності заборгованості на момент вчинення виконавчого напису, на відсутності вимоги про погашення боргу до вчинення виконавчого напису, на тому, що нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис на кредитному договорі, що не був посвідчений нотаріально, тощо.

Сторона просить рішення суду скасувати, в позові відмовити.

Заслухавши доповідь судді, розглянувши справу за правилами ст. 372 ч. 2 ЦПК України за відсутності учасників процесу, обговоривши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, оглянувши справу № 701/1585/12, оцінивши докази в сукупності, суд приходить до такого.

Спірні правовідносин регулюються нормами ЦК України та у відповідній частині нормами іншого законодавства щодо кредитних зобов`язань, їх виконання, врегулювання, в тому числі, позасудовим порядком шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису з метою задоволення вимог кредитора, в редакції, чинній на час виникнення відповідних юридичних фактів.

За приписами ст. 3 ч. 1 п.п. 3, 5, 6, ст. 12 ч. 1, ст.ст. 13, 14 ЦК України:

загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, свобода договору; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність;

особа діє у цивільних відносинах вільно, здійснює свої права на власний розсуд, а також виконує цивільні обов`язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства і повинна діяти добросовісно, розумно, обачно, передбачаючи наслідки;

при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, не допускається зловживання цивільними правами.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ч. 1 ЦК України).

Користування чужими коштами зазвичай є платним, сплата процентів за кредитом є істотною умовою договору, здійснюється у строки та на умовах, визначених договором (ст.ст. 536, 626, ст. 628 ч. 1, ст. 638 ч. 1, ст. 1048 ч. 1, ст. 1054 ЦК України).

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ст. 631 ч.ч. 1, 4 ЦК України).

Відповідно до ст.ст. 11-14, 202, 509, 525, 526, 541, 543, 611, 612, 614, 622-625, ст. 1050 ч. 2, ст. 1054 ЦК України, цивільні права та обов`язки, що виникають із договорів, повинні належно виконуватися; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; позичальник зобов`язаний повернути борг кредитору, а останній вправі вимагати стягнення боргу, за відповідних умов достроково, з боржника (з солідарних боржників).

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом;

у разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо;

у разі зміни договору зобов`язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни; якщо договір змінюється у судовому порядку, зобов`язання змінюється з моменту набрання рішенням суду про зміну договору законної сили;

зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту (ст. 651 ч. 2, ст. 653 ч.ч. 1, 3, ст. 654 ч. 1 ЦК України).

За загальним правилом, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом; припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом; зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.ст. 598, 599 ЦК України).

Сторони в цивільних відносинах є юридично рівними, у разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою-п`ятою ст. 13 ЦК України, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом (ст.ст. 1, 2, ст. 13 ч. 6 ЦК України).

Відповідно до норм законодавства в редакції, що була чинною на час укладання кредитного договору, з якого виник спір, передбачалася можливість захисту цивільних прав нотаріусом шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом (ст. 18 ч. 1 ЦК України, ст.ст. 87-89 Закону України «Про нотаріат» (Закон № 3425-XII), Розділ 32 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Мін`юсту України від 03.03.2004 № 20/5 (реєстрація в Мін`юсті України від 03.03.2004 за № 283/8882)).

Закон № 3425-XII у ст. 88 передбачає, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року; якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений Постановою КМ України від 29.06.1999 № 1172, станом на день виникнення спірних правовідносин унормовував стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, для чого нотаріусу подаються оригінал нотаріально посвідченої угоди та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника і встановлюють прострочення виконання зобов`язання (п. 1 пп. «а», «б»).

Станом на 15.09.-02.11.2020 чинним був Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Мін`юсту України від 22.02.2012 № 296/5 (реєстрація в Мін`юсті України від 22.02.2012 за № 282/20595) (Порядок № 296/5), який у Главі 16 Розділу ІІ у сукупності з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, передбачав, що:

для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси за заявою стягувача вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів (п.п. 1.1., 1.2. § 1);

для вчинення виконавчого напису… нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо; у разі необхідності нотаріус вправі витребувати додаткову інформацію та документи (п.п. 2.1., 2.2. § 2);

вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця; повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (п. 2.3. § 2);

нотаріус вчиняє виконавчий напис, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років (п. 3.1. § 3);

безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені вищезгаданим Переліком документів (п. 3.2. § 3);

якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку; строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу (п.п. 3.3., 3.4. § 3);

при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою КМ України від 29.06.99 № 1172 (п. 3.5. § 3);

виконавчий напис має містити: строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, у тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, суму державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника (§ 4).

Вимоги Порядку № 296/5, щодо умов вчинення нотаріусом виконавчого напису та його змісту відповідають приписам ст.ст. 88, 89 Закону № 3425-XII.

Установлено, що Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» (у подальшому Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (АТ «Укрсоцбанк»), правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк» (АТ «Альфа-Банк»)) за договором кредиту від 28.02.2008 № 303/03-Т-08 надало ОСОБА_1 кредит у сумі 26217,00 дол. США для придбання автомобіля марки «Skoda Superb Classic 1.8iT» зі сплатою 8,88% річних, строком по 27.02.2015 і щомісячною сплатою за кредитом рівними сумами (по 312,11 дол. США) до 10-го числа місяця починаючи з березня 2008 року (п. 1.1. договору) (а.с. 17-22). Умови договору передбачали також, що:

кредитор має право вимагати дострокового повернення кредиту, нарахованих процентів, сплати комісії та можливих штрафних санкцій у разі, зокрема, затримання позичальником сплати кредиту (частини кредиту) та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, або перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на 10%, або несплати позичальником більше однієї виплати, яка перевищує 5% суми кредиту (п. 3.2.3.);

позичальник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з дати одержання повідомлення кредитора згідно з п. 3.2.3. договору … повернути в повному обсязі кредит, нараховані проценти з можливою неустойкою (п. 3.3.8.).

На виконання ухвали Закарпатського апеляційного суду від 06.07.2022 про застосування заходів процесуального примусу (а.с. 149-151) до суду разом із постановою держвиконавця Відділу ДВС у м. Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 08.08.2022 про закінчення виконавчого провадження № 69447639 надійшла 15.08.2022 засвідчена копія матеріалів нотаріальної справи із вчинення приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. 02.11.2020 виконавчого напису за реєстровим № 4987. У цих матеріалах містяться, зокрема:

додаткова угода № 1 до кредитного договору від 28.02.2008, укладена сторонами 20.10.2008, якою з цього дня встановили процентну ставку за кредитом на рівні 10,88% річних;

перший аркуш додаткової угоди № 1 від 21.07.2009 до договору кредиту від 28.02.2008 № 303/03-Т-08, у якому зазначено, що:

сума кредиту становить 26437,45 дол. США (26217,00 дол. США для придбання автомобіля і 220,45 дол. США на поточні потреби); процентна ставка за кредитом 10,88% річних; строк кредитування 27.02.2017; погашення кредиту здійснюється за графіком: з березня 2008 року по травень 20909 року по 312,11 дол. США щомісячно (у травні 2009 року 357,73 дол. США), з червня 2009 року по квітень 2010 року проценти не сплачуються, з травня 2010 року по лютий 2017 року по 264,76 дол. США щомісячно (нова редакція п.п. 1.1., 1.2. кредитного договору);

решта додаткової угоди від 21.07.2009 відсутня, а наявна її частина не містить підписів сторін;

договір про внесення змін № 1 до договору кредиту від 28.02.2008 № 303/03-Т-08 із додатками № 1 і № 2, підписаний сторонами 21.12.2012, яким: визначили заборгованість за кредитом у розмірі 0,01 дол. США, за процентами у розмірі 4578,49 дол. США; встановили, що її погашення здійснюватиметься по закінченні трирічного строку одним платежем згідно з графіком (у графіку погашення кредиту сума 4578,49 дол. США зафіксована у грудні 2015 року); встановили процентну ставку на рівні 9,5% річних;

договір про внесення змін № 2 до договору кредиту від 28.02.2008 № 303/03-Т-08 із додатком № 1, підписаний сторонами 21.12.2012, яким: відстрочили сплату нарахованих станом на 21.12.2012 процентів до 20.12.2015 за окремим графіком встановили процентну ставку за кредитом на рівні 12,5% річних; змінили черговість погашення заборгованості за кредитом, графік погашення кредиту та відстрочених до сплати процентів, визначивши щомісячний платіж у сумі 1545,00 дол. США;

договір про внесення змін до договору кредиту від 28.02.2008 № 303/03-Т-08, підписаний сторонами 21.12.2012, яким сторони змінили черговість погашення заборгованості за кредитом.

Оскільки ОСОБА_1 порушив свої зобов`язання за договором кредиту від 28.02.2008 № 303/03-Т-08, ПАТ «Укрсоцбанк» реалізуючи свої права, що випливають, зокрема, з положень ст. 1050 ч. 2 ЦК України, п. 3.2.3. кредитного договору, визнав строк повного виконання зобов`язання таким, що настав (змінив строк виконання зобов`язання), і заявою від 01.06.2012 пред`явив до позичальника ОСОБА_1 і поручителя ОСОБА_3 позов про дострокове стягнення солідарного боргу, що його визначив станом на 01.06.2012 у сумі 24327,43 дол. США (гривневий еквівалент 194436,98 грн), де борг: за кредитом 21039,76 дол. США, за процентами 3287,67 дол. США (а.с. 2 справи № 701/1585/12).

Зміна строку виконання зобов`язання може як бути обумовлена безпосередньо договором, зокрема, пов`язуватися з невиконанням умов договору позичальником і наставати в певний момент безвідносно до волі кредитора в цей момент, на що сторони вже раніше погодилися при укладанні договору, так може бути наслідком конкретних дій кредитора, передбачених договором і законом. При цьому, якщо строк виконання зобов`язання (відповідний юридичний факт) настав безпосередньо відповідно до умов договору та/або внаслідок дій кредитора, останній розпоряджається цивільними правами та виконує цивільні обов`язки, що виникають із такого юридичного факту, на власний розсуд.

Беручи до уваги право кредитора, зокрема, поставити момент настання відповідного строку у залежність як від часу, вказаного у вимозі про дострокове виконання зобов`язання, часу отримання (надіслання) такої вимоги, так і пред`явити вимогу про дострокове повне виконання зобов`язання також і шляхом подачі одразу відповідного позову до суду, зміненим строком виконання зобов`язання у даному конкретному випадку, оскільки іншого не встановлено, можна вважати день, на який банк визначив остаточну повну заборгованість за кредитним договором (визначив зобов`язання), яку вимагав стягнути достроково (01.06.2012).

Заочним рішенням Берегівського районного суду від 15.08.2012 позов ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено, стягнуто на користь банку з ОСОБА_1 і ОСОБА_3 достроково солідарний борг станом у сумі 194436,98 грн, а також стягнуто судовий збір у сумі 2052,30 грн (а.с. 9-11, а.с. 50-51 справи № 701/1585/12, посилання в мережі Internet на Єдиний державний реєстр судових рішень https://reyestr.court.gov.ua/Review/29372359).

Даних про оскарження рішення Берегівського районного суду від 15.08.2012 у справі № 701/1585/12 немає, воно є чинним і обов`язковим для виконання (ст. 124 і ст. 129-1 Конституції України у відповідних редакціях з урахуванням часу ухвалення рішення та апеляційного розгляду справи, ст. 14 і ст. 18 ЦПК України у редакціях, чинних, відповідно, до і після 15.12.2017).

Таким чином, кредитор змінив строк виконання зобов`язання (строк кредитування) за договором кредиту від 28.02.2008 № 303/03-Т-08. При вирішенні вимог щодо стягнення процентів має значення строк виконання відповідного зобов`язання. Верховний Суд у постанові від 16.01.2018 у справі № 305/1133/15-ц висловив правову позицію, згідно з якою стягнення процентів у розмірі, передбаченому договором, поза межами договору (оскільки кредитором було змінено строк виконання основного зобов`язання шляхом пред`явлення позову про дострокове стягнення кредитної заборгованості) законом не передбачено.

Таку правову позицію Верховний Суд у подальшому розвинув і підтвердив неодноразово, до прикладу, у постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, де зазначив, зокрема, що:

за змістом статті 526, частини 1 статті 530, статті 610 та частини 1 статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням;

відповідно до частини 1 статті 1048 та частини 1 статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором; отже, припис абзацу 2 частини 1 статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування;

після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється; права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічна правова позиція висловлена і в постанові Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц.

Спосіб захисту свого порушеного права кредитор обирає на власний розсуд. Право кредитора на стягнення боргу шляхом вчинення виконавчого напису нотаріусом не заперечується як таке, що, однак, не звільняє від обов`язку вчинити необхідні для цього дії з належних підстав, рівно як і нотаріус не звільняється від обов`язку вчинити виконавчий напис із додержанням закону. Лише в такому разі можуть мати місце законні підстави для стягнення боргу в зазначений спосіб.

Як убачається зі змісту адресованої приватному нотаріусу Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуку Т.В. заяви АТ «Альфа-Банк» від 15.09.2020 № 234-54/32 про вчинення виконавчого напису, банк обґрунтував у заяві підстави свого правонаступництва за ПАТ «Укрсоцбанк», указав, що заборгованість ОСОБА_1 за договором кредиту від 28.02.2008 № 303/03-Т-08 становить 4578,50 дол. США, в тому числі, за сумою кредиту 0,01 дол. США, за процентами та комісіями 4578,49 дол. США, стягнення заборгованості проводиться за період з 01.07.2017 по 01.07.2020. До цієї заяви окрім указаних вище кредитного договору та додаткових угод (фрагментів) до нього банк додав виписку з рахунку позичальника на одному аркуші, в якій зазначив його заборгованість у сумі 4578,50 дол. США, де 0,01 дол. США борг за кредитом і 4578,49 дол. США борг за комісією та процентами.

У поданій нотаріусу заяві та доданих до неї матеріалах відсутні будь-які відомості про раніше пред`явлений і вирішений позов про дострокове стягнення боргу, тобто, відомості про зміну кредитором строку зобов`язання за кредитним договором. Відсутній і розрахунок боргу, є тільки його кінцеві цифри, а сума 4578,49 дол. США неодноразово вказана як борг за комісією та процентами без будь-якого розмежування на суму за комісіями і суму за процентами або без вказівки, що ця сума є боргом лише за комісіями чи лише за процентами. У матеріалах, які банк надав нотаріусу, немає ніяких вимог, які б направлялися боржнику про сплату заборгованості за кредитним договором.

Використання АТ «Альфа-Банк» для стягнення з ОСОБА_1 боргу шляхом вчинення виконавчого напису нотаріусом підписаного 21.12.2012 договору про внесення змін № 1 до договору кредиту від 28.02.2008 № 303/03-Т-08 із додатками № 1 і № 2, яким станом на 21.12.2012 визначена заборгованість за кредитом у розмірі 0,01 дол. США, за процентами у розмірі 4578,49 дол. США та встановлено, що її погашення здійснюватиметься у грудні 2015 року, безпідставне.

ПАТ «Укрсоцбанк» і ОСОБА_1 кваліфікуючи підписаний документ як договір про внесення змін до кредитного договору виходили з того, що внесли істотні зміни до договору кредиту від 28.02.2008 № 303/03-Т-08, який продовжує діяти з цими змінами. Те саме стосується й підписаного 21.12.2012 договору про внесення змін № 2 до договору кредиту від 28.02.2008 № 303/03-Т-08 із додатком № 1 і ще одного підписаного 21.12.2012 договору про внесення змін до договору кредиту від 28.02.2008 № 303/03-Т-08. Утім, це не відповідає ані вимогам закону, ані дійсним обставинам.

Зміни можуть бути внесені сторонами до договору, який діє у відповідних часових межах, у яких сторони можуть реалізувати свої права та виконати обов`язки, що випливають із договору. Відповідно, не можуть бути внесені зміни до договору, строк дії якого, строк виконання власне договірних зобов`язань за яким закінчився.

Зі зміною за ініціативою кредитора строку повного виконання позичальником зобов`язань за договором кредиту від 28.02.2008 № 303/03-Т-08 і з ухваленням судом рішення про дострокове стягнення боргу перестали існувати правові підстави для виконання договірних зобов`язань, для нарахування та сплати передбачених договором платежів, виконання інших дій, які передбачалися умовами договору, тощо. Договірне зобов`язання трансформувалося в грошове зобов`язання із виконання рішення суду.

Документи, підписані ПАТ «Укрсоцбанк» і ОСОБА_1 21.12.2012, жодним чином факту зміни строку повного виконання зобов`язання та ухвалення судом відповідного рішення не враховують. Ці документи не можуть змінювати, доповнювати умов кредитного договору, встановлювати нові умови кредитування за договором, строк виконання зобов`язань за яким настав до підписання договорів про внесення змін до кредитного договору, не можуть створювати і не створюють легітимних правових наслідків у вигляді змінених умов кредитування за договором кредиту від 28.02.2008 № 303/03-Т-08, не породжують відповідних цивільних прав і обов`язків.

Сторони кредитних правовідносин, що мали місце раніше, після ухвалення судом рішення про дострокове стягнення всього боргу не були позбавлені права і можливості, якщо бажали того, як у процедурі виконання рішення, так і поза нею врегулювати свої відносини заново, укласти інший, новий договір, замінити одне зобов`язання іншим тощо. Доказів таких дій сторін немає. Проте, вони не мали законних підстав і не вправі були встановлювати по суті нові умови кредитування за договором кредиту від 28.02.2008 № 303/03-Т-08, штучно продовжувати дію цього договору шляхом укладення додаткових угод до нього.

Безвідносно до наведеного апеляційний суд також зауважує, що й зі змісту документів, які сторони вважають додатковими договорами до кредитного договору, неможливо з певністю визначити, на яких саме умовах конкретно продовжувалися правовідносини між ними, зокрема, щодо сум заборгованості за кредитом, за процентами, щодо процентних ставок тощо. Якщо йдеться про заборгованість за процентами в сумі 4578,49 дол. США, то її погашення в усякому разі передбачалося не пізніше грудня 2015 року і така не входить до періоду з 01.07.2017 по 01.07.2020.

На час виникнення спірних правовідносин законодавство не передбачало такого способу захисту прав кредитора, як вчинення нотаріусом на стягнення боргу виконавчого напису на не посвідченій нотаріально кредитній угоді, якою є договір кредиту від 28.02.2008 № 303/03-Т-08, не передбачав такого способу захисту майнових прав кредитора і сам цей договір.

Зміни до переліку документів, що уможливлювали б стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса за кредитним договором, були внесені Постановою КМ України від 26.11.2014 № 662, коли перелік було доповнено розділом 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», згідно із яким за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, для одержання виконавчого напису подаються оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості (п. 2 пп. «а», «б»).

У подальшому постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, залишеною без змін постановою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 (справа № К/800/7651/17), Постанову КМ України від 26.11.2014 № 662 визнано незаконною та нечинною в частині пункту 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а саме, щодо доповнення переліку розділом 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Попри викладені вище обставини та наведені вимоги чинного на час звернення АТ «Альфа-Банк» до нотаріуса та на час вчинення нотаріальної дії (15.09.-02.11.2020) законодавства, приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В. вчинив 02.11.2020 виконавчий напис за реєстровим № 4987 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк», яке є правонаступником усіх прав і обов`язків АТ «Укрсоцбанк», заборгованості за кредитним договором від 28.02.2008 з усіма додатками та додатковими угодами, укладеним між АКБ «Укрсоцбанк» (правонаступник АТ «Укрсоцбанк») та ОСОБА_1 , за період з 01.07.2017 по 01.07.2020, яка складається із простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 0,01 дол. США та простроченою заборгованістю за відсотками та комісією в розмірі 4578,49 дол. США, загальна сума заборгованості 4578,50 дол. США, що на день вчинення виконавчого напису згідно офіційного курсу гривні до іноземних валют 28,45 становить 130258,32 грн, а також суми плати за вчинення виконавчого напису в розмірі 1500,00 грн (а.с. 16 та ін.).

На підставі виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Ярошевським Д.А. було відкрито виконавче провадження № 63768256, у якому постановою від 02.12.2020 було застосоване звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 (а.с. 13-15).

Виходячи з наведеного, виконавчий напис був вчинений без урахування зміни строку виконання зобов`язання за кредитним договором, про що нотаріусу взагалі не було повідомлено, на підставі, в тому числі, змін до кредитного договору, які не є безспірними в контексті вчинення цієї нотаріальної дії, за відсутності відображення відповідних фактів у розрахунку заборгованості, якого немає, щодо суми боргу, яка знаходиться за межами трирічного строку, який указаний як період стягнення, без з`ясування обставин щодо руху коштів за кредитним договором та пов`язаних із ними моментом виникнення у кредитора права вимоги боргу та зміною зобов`язання.

У виконавчому написі не вказано, на якому борговому документі він вчиняється, а по суті він був вчинений на кредитному договорі за умов визнання на відповідний час судовим порядком нечинним наявного у вільному доступі нормативного акту, який уможливлював би таке вчинення виконавчого напису, про що, поза будь-яким обґрунтованим сумнівом, нотаріусу було відомо.

Неврахування цих обставин, у тому числі, зміни строку виконання зобов`язання, виключало наявність законних підстав для вчинення виконавчого напису, виключало законність і обґрунтованість нарахування процентів та відповідного визначення боргу. За умов, що мали місце, документи, які були надані нотаріусу кредитором, не можна визнати такими, що підтверджували безспірність заборгованості боржника, належно встановлювали прострочення виконання зобов`язання та обґрунтовували б строк звернення банку по виконавчий напис. Нотаріальна дія була вчинена за умов фактичної правової невизначеності.

Зміна строку виконання зобов`язання має істотне значення і в контексті визначення моменту виникнення у кредитора права вимоги щодо стягнення боргу та строку, в який виконавчий напис міг бути вчинений. Право вимагати примусового стягнення боргу виникло у кредитора не пізніше червня 2012 року, тоді як по виконавчий напис він звернувся у вересні 2020 року і такий був вчинений у листопаді 2020 року. Виконавчий напис був вчинений із порушенням вимог ст.ст. 88, 89 Закону № 3425-XII, п.п. 3.1., 3.3., 3.4. § 3 Порядку № 296/5.

Нотаріус з огляду на надані йому стягувачем документи не мав належних і достатніх підстав кваліфікувати вимоги стягувача і борг, для стягнення якого банк просив вчинити виконавчий напис, безспірними. Така безспірність не була підтверджена належними документами відповідно до законодавства, натомість надані документи вочевидь вказували на необхідність додаткового з`ясування підстав для нарахування боргу, його розміру та обставин щодо строку вчинення виконавчого напису. Нотаріус, маючи відповідне право, не діяв у передбачений законодавством спосіб для з`ясування відповідних обставин, хоча перед вчиненням виконавчого напису зобов`язаний був перевірити наявність підстав для цього, зокрема, з`ясувати, чи є умови для такої дії. Тож нотаріус не мав належних підстав для вчинення виконавчого напису. Нотаріальна дія, нотаріальний акт оскаржуються до суду (ст. 50 ч. 1 Закону № 3425-XII).

Зміна строку виконання зобов`язання, порушення правил щодо боргового документа, на якому допускалося вчинення виконавчого напису, вчинення нотаріальної дії поза межами строку, допустимого для стягнення боргу шляхом вчинення виконавчого напису нотаріусом, спірність боргу, який стягувався кредитором у такий спосіб, слугували підставами позову. Копія заочного рішення Берегівського районного суду від 15.08.2012 у справі № 701/1585/12, яким зафіксовано зміну кредитором строку виконання зобов`язання і питання виконання якого не мають значення в контексті даної справи, була додана до позовної заяви та міститься в справі.

Проте, суд першої інстанції наведене залишив поза увагою, обставин, на які посилався позивач та щодо яких у справі є дані, не перевірив, належної оцінки доводам позивача не дав, унаслідок чого неправильно застосував норми матеріального права, ухвалив рішення з порушенням норм процесуального права, тоді як сторона позивача обґрунтовано вказувала на те, що вимога стягувача не була безспірною і для вчинення виконавчого напису нотаріусом передбачених законом і договором умов не було. Доводи позивача відповідачем не були спростовані. Рішення суду не відповідає вимогам ст.ст. 89, 263-265 ЦПК України.

Відтак, на підставі ст. 376 ч. 1 п.п. 1, 2, 4 ЦПК України апеляцію слід задовольнити, рішення суду скасувати, позов задовольнити визнавши виконавчий напис нотаріуса про стягнення з ОСОБА_1 коштів таким, що не підлягає виконанню.

Керуючись ст. 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 1 п.п. 1, 2, 4, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити,

рішення Берегівського районного суду від 3 березня 2021 року скасувати,

позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задовольнити,

виконавчий напис, вчинений 2 листопада 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем за реєстровим № 4987

про стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (), яке є правонаступником усіх прав і обов`язків Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», заборгованості за кредитним договором від 28.02.2008 з усіма додатками та додатковими угодами, укладеним між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступник Акціонерне товариство «Укрсоцбанк») та ОСОБА_1 ,

за період з 1 липня 2017 року по 1 липня 2020 року,

яка складається із простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 0,01 дол. США та простроченою заборгованістю за відсотками та комісією в розмірі 4578,49 дол. США,

а також суми плати за вчинення виконавчого напису в розмірі 1500,00 грн,

загальна сума заборгованості 4578,50 дол. США (чотири тисячі п`ятсот сімдесят вісім дол. США 50 центів), що на день вчинення виконавчого напису згідно офіційного курсу гривні до іноземних валют 28,45 становить 130258,32 грн (сто тридцять тисяч двісті п`ятдесят вісім гривень 32 коп.) та 1500,00 грн (одна тисяча п`ятсот гривень 00 коп.),

визнати таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з АТ «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_1 2724,00 грн у рахунок відшкодування витрат із оплати судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду. Повне судове рішення складене 23 листопада 2022 року.

Судді