КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2022 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Заришняк Г.М., Кулікова С.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 23 листопада 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

У травні 2020 року АТ «Креді Агріколь Банк» звернулось до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 з якої просив суд стягнути суму заборгованості за кредитним договором №1/3375301 від 20 грудня 2019 року у загальному розмірі 183 644 грн 45 к. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 102грн.

В обґрунтування позовних вимог вказують, що 20 грудня 2019 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_1 укладено комплексний договір № 1/3375301 за умовами якого відповідачу надано кредит в сумі 174 384 грн з терміном погашення до 19 лютого 2024 року.

Відповідно до п.1.2 вказаного кредитного договору всі умови надання кредиту, в тому числі на сплату страхового платежу за договором страхування життя згідно цього договору та правил надання споживчого кредиту в АТ «Креді Агріколь Банк» та умови страхування життя позичальника, які є невід`ємною частиною цього договору та розміщення на офіційному сайті Банку: www.credit-aqricole.com.ua.

В порушення умов кредитного договору та положень ст.ст. 509, 526, 1050 ЦК України, відповідач свої зобов`язання перед позивачем не виконує і станом на 30 березня 2020 року має заборгованість за договором в загальному розмірі 183 644 грн 45 к.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 24 березня 2021 року замінено сторону первісного позивача АТ «Креді Агріколь Банк» на його правонаступника ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» у справі за позовом АТ «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 23 листопада 2021 року позов - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 1/3375301 від 20 грудня 2019 року в розмірі 183 644 грн 45 к.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» судовий збір у розмірі 2 102 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 22 липня 2022 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 23 листопада 2021 року - залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові в повному обсязі.

Посилається на те, що судом не досліджено чи дійсно такий кредитний договір укладався, чи було надано відповідачу всі необхідні документи та чи дійсно відповідач отримував кошти від позивача. У розрахунку заборгованості відсутнє зазначення будь-яких відсоткових ставок, не спостерігається принцип цих розрахунків - строкової заборгованості, простроченої заборгованості, комісії, нарахованих відсотків, простроченої комісії, прострочених відсотків, пені за несвоєчасне погашення кредиту, що в свою чергу унеможливлює встановлення факту об`єктивності та достовірності нарахування зазначених сум.

Вважає, що згідно правил надання споживчого кредиту в АТ «Креді Агріколь Банк» та Умов страхування життя позичальника, пунктом 1.1. та 1.2. регламентовано, що моментом (днем) надання кредиту вважається день перерахування кредитних коштів з позичкового рахунку на поточний рахунок позичальника, тому меморіальні ордери не є доказами саме зарахування суми грошових коштів на рахунок отримувача, а є доказами списання коштів відповідно до ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

В матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували перерахування (зарахування) коштів на рахунок боржника.

Також судом не прийнято до уваги, що до позовної заяви на надано доказів направлення відповідачу звернення позивача №10451/88 від 10 січня 2020 року та вимогу щодо дострокового виконання боргових зобов`язань за комплексним договором №1/3375301 від 20 лютого 2019 року, відсутні фіскальні чеки про відправку, рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень тощо.

Таким чином, відсутні докази того, що ОСОБА_1 повідомлена про дострокове виконання зобов`язань.

З аналізу вимоги щодо дострокового виконання боргових зобов`язань за Комплексним договором №1/3375301 від 20 лютого 2019 року вбачається, що суми, які зазначені в частині простроченого кредиту, процентів, комісії та розмір пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів відрізняються від тих, що зазначені позивачем у позовній заяві №10451/1236 від 06 квітня 2020 року.

Також судом не враховано що Банк на підтвердження розміру нарахованих відсотків, комісій, простроченої комісії та прострочених відсотків надав суду лише розрахунок №1/3375301 від 20 лютого 2019 року, який не є первинним документом, з якого мають чітко прослідковуватись суми та періоди нарахування та погашення боржником, а тому є не належним доказом.

Отже, з наданих позивачем доказів неможливо визначити чи перевірити розмір заявленої заборгованості.

Представник ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Зазначає, що на виконання умов укладеного між сторонами кредитного договору, банк перерахував кошти відповідачу, що підтверджується меморіальними ордерами №25728154-1 від 20 грудня 2019 року та № 25728154-3 від 20 грудня 2019 року, згідно яких відображається, що банком в рахунок надання кредиту переказано грошові кошти в сумі 174 384 грн.

Відносно отримання відповідачем вимоги зазначає, що ОСОБА_1 отримала вимогу від 10 січня 2020 року за вих.№10451/88 та вимогу від 10 лютого 2020 року за вих.№10451/453 щодо дострокового виконання боргових зобов`язань за комплексним договором №1/3375301 від 20 лютого 2019 року, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, які отримано ОСОБА_1 - 30 січня 2020 року та 19 лютого 2020 року.

Представник ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» вказує, що ОСОБА_1 самостійно своїм підписом засвідчила, що повністю ознайомлена та погоджується з умовами кредитного договору.

Оскільки скаржник не виконав вимог банку та не дотримувався істотних умов договору, Банк набув право на дострокове стягнення заборгованості.

Отже, Банк мав право нараховувати проценти за прострочення виконання зобов`язання, що відповідає нормам ЦК України, згідно положень яких договір є обов`язковим до виконання сторонами та кредитного договору №1/3375301 від 20 лютого 2019 року, де вказані умови нарахування процентів за прострочення виконання зобов`язання.

Представник ОСОБА_1 подала відповідь на відзив, вважає, що відзив на апеляційну скаргу позивача необґрунтованим, а доводи викладені у ньому - недоведеними та такими, що не спростовують доводи відповідача, зазначені в апеляційній скарзі.

Зазначає, що посилання позивача на те, що меморіальні ордери є розрахунковими документами, що підтверджують надання кредиту шляхом переказу грошових коштів не заслуговують на увагу, оскільки правилами надання споживчого кредиту в банку та умовами страхування життя позичальника, наданих безпосередньо позивачем, пунктами 1.1. та 1.2. регламентовано, що моментом (днем) надання кредиту вважається день перерахування кредитних коштів з позичкового рахунку на поточний рахунок позичальника.

Щодо нарахувань за кредитним договором, представник відповідача зазначає, що такі умови договору є несправедливими, містять дисбаланс обов`язків на шкоду споживача та суперечать закону.

Таким чином, зазначена винагорода є платою за послуги, що супроводжують кредит, тому пункти договору, які передбачають її сплату, є нікчемними на підставі ч.5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Представником позивача були надані заперечення на відповідь на відзив, в яких представник ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» вважає аргументи, наведені скаржником безпідставними та такими, що спрямовані на уникнення відповідальності за невиконання зобов`язання за кредитним договором №1/3375301 від 20 лютого 2019 року. А також такими що жодним чином не підтверджені та не доведені.

Відповідно до ч. 1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, врахував те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому вважав, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за вказаним договором у загальному розмірі - 183 644 грн 45 к.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Виходячи з положень статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову (стаття 264 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи та перевірено апеляційним судом, 20 лютого 2019 року між АТ «Креді Агріколь Банк», ОСОБА_1 та ПАТ «Мет Лайф» від імені та в інтересах якого діє АТ «Креді Агріколь Банк», укладено комплексний договір № 1/3375301, за умовами якого відповідачу надано кредит в сумі 174 384 грн строком з 20 лютого 2019 року до 19 лютого 2024 року (а.с.10-11).

Відповідно до п. 1.3 кредитного договору №1/3375301 від 20 лютого 2019 року за користування кредитом позичальник сплачує:

- процентну винагороду, щомісячно, в розмірі 15% річних починаючи з дати надання кредиту, до моменту повного погашення заборгованості за договором;

- комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно, в розмірі 1,99% у місяць від суми кредиту, зазначеної в п.1.1. Договору.

Відповідно до п.2.1. кредитного договору №1/3375301 від 20 лютого 2019 року з метою обслуговування кредиту банк відкриває позичальнику єдиний рахунок для погашення кредитної заборгованості № НОМЕР_1 в Банку.

Відповідно до п.3.1. кредитного договору №1/3375301 від 20 лютого 2019 року у разі прострочення строку сплати поточної заборгованості за кредитом, процентами, комісійною винагородою, згідно умов договору, на суму простроченого платежу нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ.

Відповідно до п.3.2. кредитного договору №1/337501 від 20 лютого 2019 року у разі порушення позичальником без поважних причин, вимог п.п.2.2.2. - 2.2.9. правил, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 1% від суми кредиту зазначеної в п.1.1. договору, за кожний випадок порушення.

Як вказує позивач, відповідачем після отримання кредитних коштів не виконано зобов`язань визначених кредитним договором, а також порушено умови щодо погашення кредиту, сплати процентів й комісії за його користування. Внаслідок чого станом на 30 березня 2020 року утворилась заборгованість за договором в загальному розмірі 183 644 грн 45 к., з яких: 143 761 грн 18 к. - строкова заборгованість; 9 119 грн 50 к. - прострочена заборгованість за кредитом, 3 470 грн 24 к. - рахунок комісії, 700 грн 70 к. - нараховані відсотки, 17 351 грн 20 к. - прострочена комісія, 7 820 грн 21 к. - прострочені відсотки, 1 421 грн 42 к. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту, процентної та комісійної винагороди.

Як встановлено судом, позивач свої зобов`язання за договором виконав належним чином, про що свідчать копія меморіального ордеру №25728154-3 від 20 лютого 2019 року та меморіального ордеру № 25728154-1 від 20 лютого 2019 року (а.с.6-7).

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні». встановлено, що ініціювання переказу здійснюється за такими видами розрахункових документів:

1) платіжне доручення;

2) платіжна вимога-доручення;

3) розрахунковий чек;

4) платіжна вимога;

5) меморіальний ордер.

При цьому, відповідно до статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», документ, який містить відомості про господарську операцію є первинним документом.

Первинні документи є підставою для бухгалтерського обліку операцій банку (п. 42 Постанови Правління НБУ від 4 липня 2018 року № 75 "Про затвердження Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України").

Пунктом 44 Постанови НБУ від 4 липня 2018 року № 75 визначено, що первинні документи банку (паперові та електронні) залежно від виду операції та типу контрагентів класифікують за такими ознаками:

1) за місцем складання:

- зовнішні (одержані від клієнтів, державних виконавців та інших банків);

- внутрішні (оформлені в банку);

2) за змістом:

- касові;

- меморіальні (для здійснення безготівкових розрахунків із банками, клієнтами, списання коштів з рахунків та внутрішньобанківських операцій).

Меморіальні документи застосовуються банком для здійснення і відображення в обліку операцій банку і його клієнтів за безготівковими розрахунками відповідно до нормативно-правових актів Національного банку України. Внутрішньобанківські операції оформляються меморіальними ордерами та іншими документами, що складаються банком відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку і внутрішніх процедур банку. Операції, що відображаються за позабалансовими рахунками, також оформляються меморіальними ордерами (пункти 46, 47 Постанови НБУ від 4 липня 2018 року № 75).

З викладеного вище вбачається, що меморіальний ордер є первинним документом, що містить відомості про операцію банку, а отже наданий позивачем суду меморіальний ордер є належним, допустимим та достатнім доказом надання кредиту згідно умов кредитного договору.

Отже, доводи скаржника про те, що матеріали справи не містять доказів отримання кредитних коштів, спростовуються наявністю в матеріалах справи меморіальних ордерів.

Також з матеріалів справи вбачається, що у відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що ОСОБА_1 отримала вимогу від 10 січня 2020 року за вих.№10451/88 та вимогу від 10 лютого 2020 року за вих.№10451/453 щодо дострокового виконання боргових зобов`язань за комплексним договором №1/3375301 від 20 лютого 2019 року, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, які отримано ОСОБА_1 - 30 січня 2020 року та 19 лютого 2020 року.

Дані докази не приймаються судом апеляційної інстанції, оскільки клопотання про приєднання нових доказів позивачем не заявлено, доказів неможливості подання даних документів до суду першої інстанції позивачем не було надано.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2 ст.77 ЦПК України визначено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.ч.1,2,3 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Крім того, суд першої інстанції не взяв до уваги те, що позивач при поданні позовної заяви не надав належних доказів, а саме: виписки по кредитному договору, виписки з особового рахунку відповідача та не надав належної оцінки тому, що вони є вирішальними для даної справи.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що сам по собі факт підписання стороною договору про укладення такого правочину не може бути підставою для задоволення позовних вимог, оскільки позивачем не надано і як наслідок судом першої інстанції не досліджено докази, без яких неможливо встановити факт виконання за день відповідних операцій та не можливо встановити дійсну суму такої заборгованості.

З аналізу положень ч.1 ст.76, ст.80, ч.1 ст.81 ЦПК України вбачається, що належним чином дослідити поданий стороною доказ (в даному випадку - розрахунок заборгованості), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду.

У даній справі позивач на підтвердження наявності заборгованості та її розміру подав до суду розрахунок заборгованості за кредитним договором №1/375301 від 20 лютого 2019 року, копії листів-вимог від 13 січня 2020 року та 10 лютого 2020 року.

Згідно з положеннями ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Разом з тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 (в редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Виписки з особових рахунків клієнтів можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором.

Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 17 грудня 2020 року у справі № 278/2177/15-ц.

Отже, відсутність виписки з особового рахунку позивача унеможливлює встановити наявність заборгованості. Позивач не скористався своїм правом та не надав ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції виписку з особового рахунку відповідача.

При цьому, наявність лише в матеріалах справи розрахунку заборгованості без виписки по особовому рахунку відповідача унеможливлює перевірку обґрунтування такого розрахунку.

Суд першої інстанції досліджуючи матеріали справи на указане не звернув увагу, чим порушив норми процесуального права.

Згідно наданого розрахунку заборгованості за кредитним договором № 1/3375301 від 20 лютого 2019 року вказаний лише детальний розрахунок пені за несвоєчасне погашення кредиту, процентної комісійної винагороди, однак розрахунок інших складових, а саме: строкової заборгованості, простроченої заборгованості, комісії, нарахованих відсотків, простроченої комісії, прострочених відсотків - відсутні (а.с. 5).

З урахуванням викладеного апеляційний суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 1/3375301 від 20 лютого 2019 року не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Підсумовуючи викладене вище, та враховуючи, що суд не вірно застосував норми процесуального та матеріального права, висновки суду не відповідають встановленим обставинам справи та наявним в ній доказам, керуючись ст.376 ЦПК України, апеляційний суд дійшов висновку про скасування заочного рішення та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Кредит-Капітал».

Згідно вимог ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що рішення суду першої інстанції скасовано з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог з ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» підлягає стягненню сплачений ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги відповідно до квитанції №10026/0189 від 17 серпня 2022 року (а.с. 151) у розмірі 3 153 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375,376, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 23 листопада 2021 року - скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» на користь ОСОБА_1 и витрати на сплату судового збору в розмірі 3 153 грн.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий

Судді