Провадження № 2/337/1243/2022
справа № 337/1252/22
ЗА О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 листопада 2022р. Хортицький районний суд м. Запоріжжя у складі:
Головуючого судді -Ширіної С.А.,
за участю секретаря - Бикової С.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжя справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа:Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому районну про визначення місця проживання дитини,
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про визначення місця проживання дитини.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 07.06.2008 року він перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 , який зареєстрований Хортицьким відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №250.
Від шлюбу мають двох неповнолітніх доньок - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом з позивачем.
На момент звернення з позовом до суду сторони проживають окремо, шлюбних відносин не підтримують з вересня 2020 року.
Після припинення шлюбних відносин відповідачка покинула родину, залишивши дітей з позивачем. З вересня 2020 року відповідачка ухиляється від обов`язку утримувати дітей, не цікавиться ними та не навідує їх.
Діти навчаються у ЗОШ №92 м. Запоріжжя, він відвідує батьківські збори.
Він постійно працює на Запорізькому машинобудівельному заводі ім. В.І.Омельченка АО «Мотор Січ», де позитивно характеризується,має стабільний заробіток.
Позивач разом з дітьми проживає в квартирі АДРЕСА_1 . Квартира є двокімнатною, одну з яких займає він, а іншу займають діти. Кімната обладнана всім необхідним для створення належних умов для виховання, дозвілля, відпочинку.
Відповідачка не працює, не є фізичною особою підприємцем.
Згідно медичної довідки КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради від 26.03.2018 р. позивач на обліку лікаря-психіатра не перебуває.
Просить суд визначити місце проживання дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з батьком- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ..
Ухвалою судді від 15.06.2022р. відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.
20.09.2022 року на адресу суду надійшов висновок РА ЗМР по Хортицькому району №21.01/03-23/541 від 14.09.2022 року про відмову у визначенні місця проживання дитини.
Ухвалою суду від 26.09.2022 року підготовче провадження закрито, справа призначена до розгляду у судовому засіданні.
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві просив їх задовольнити в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не прибула за невідомими причинами, про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, відзиву на позов або зустрічного позову не подавала.
Виходячи з вимог ст.280 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача.
Представник третьої особи до суду не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за його відсутності. Суд ухвалив розглядати справу за відсутності представника третьої особи.
Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, судом встановлене наступне.
07.06.2008 року між сторонами у Хортицькому відділі реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції було зареєстровано шлюб,про що зроблено актовий запис №250.
Від шлюбу мають двох неповнолітніх доньок - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом з позивачем.
Як вбачається з висновку про відмову у визначенні місця проживання дитини від 14.09.2022 року, складеного працівниками районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району, у квартирі АДРЕСА_1 постійно проживають ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ..
Згідно з наданими поясненнями ОСОБА_2 від 30.08.2022, вона не заперечує та дає згоду на проживання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з батьком- ОСОБА_1 .
Із заяви та документів (довідки із ЗОШ №92 ЗМР від 13.04.2022), поданих ОСОБА_1 щодо визначення місця проживання дітей, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із ним, а також документів зібраних відділом по Хортицькому району служби(управління) у справах дітей Запорізької міської ради (акт обстеження умов проживання від 29.07.2022 року, інформації Запорізького міського центру соціальних служб від 01.08.2022 року, пояснення ОСОБА_1 від 18.07.2022, пояснення ОСОБА_2 від 30.08.2022) не вбачається, що між батьками дітей наявний спір щодо місця їх проживання .
З огляду на зазначене,за відсутності спору між батьками щодо визначення місця проживання дітей,орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району не має правових підстав для визначення місця проживання дітей.
Згідно долученої до висновку про відмову у визначенні місця проживання дитини від 14.09.2022 року письмового пояснення ОСОБА_2 від 30.08.2022 року, остання зазначила, що вона на даний час працює в Республіці Чехія до кінця грудня 2022 року, не заперечує щодо проживання її доньок ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком ОСОБА_1 .
В судовому засіданні були допитані в якості свідків: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .
З пояснень свідка ОСОБА_5 вбачається, що вона є сусідкою позивача та була вихователькою його старшої доньки ЗДУ №272.Діти мешкають з батьком останні два роки . Мати з ними не мешкає. Про матір дітей їй нічого не відомо.
З пояснень свідка ОСОБА_6 вбачається,вона є сусідкою позивача. Діти мешкають з батьком. Матір дітей вона не бачила два роки.
З пояснень свідка ОСОБА_7 вбачається, що він товариш позивача та хрещений батько старшої доньки позивача. Діти живуть з батьком з народження. Матір дітей він не бачив два роки. Вона кинула дітей.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Статтею 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно.
Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.
Згідно з частинами першою, другою статті 161 цього Кодексу якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до статей 18, 27 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
У силу частини першої статті 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно зі статтею 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13 у справі «М.С. проти України», йдеться про визначення «інтересів дитини», її місця у взаємовідносинах між батьками. У цьому рішенні ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.
Аналіз наведених норм права, практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи з об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.
Міжнародні та національні норми не містять положень, які наділяли б будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.
При визначенні місця проживання дитини судам необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.
Відповідна правова позиція висловлена Верховним судом у постанові від 14 квітня 2021 року по справі № 716/591/19.
Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
З наданого суду висновку про відмову у визначенні місця проживання дитини від 14.09.2022 року, складеного працівниками районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району, у квартирі АДРЕСА_1 вбачається, що між батьками дітей не вбачається наявний спір щодо місця їх проживання .
Пояснюючи підстави позову позивач зазначив, що метою звернення до суду є виконання його батьківських обов`язків особистої прихільності дітей до нього. Вважає, що визначення місця проживання дітей з ним забезпечить гармонійний розвиток та належне виховання дітей.
Але суд не бере до уваги ці доводи, оскільки фактично спір щодо місця проживання дітей був ініційований батьком дітей, з яким діти і так фактично проживають, і від якого мати дітей не вимагала зміни їх місця проживання.
При розгляді питання про встановлення місця проживання дітей, ініційованого батьком дітей в органі опіки та піклування, мати дітей не заперечувала, що діти мешкають з батьком і була згодна, щоб діти й надалі проживали у свого батька, що вбачається зі змісту висновку органу опіки та піклування.
Зверненню до суду з позовом про визначення місця проживання дитини має передувати спір між батьками дитини щодо місця її проживання.
В даному випадку, до суду звернувся батько дітей, з яким тривалий час, зі згоди матері, проживають діти і, при цьому, мати дітей не намагалася їх відібрати у батька або визначити місце проживання дітей разом з нею та, взагалі, була згодна під час збирання відділом по Хортицькому району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради акту обстеження умов проживання від 29.07.2022 року, інформації Запорізького міського центру соціальних служб від 01.08.2022 року, пояснення ОСОБА_1 від 18.07.2022, пояснення ОСОБА_2 від 30.08.2022 з тим, щоб діти мешкали з батьком.
З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку про те, що вимоги про встановлення місця проживання дітей заявлені позивачем передчасно, оскільки зверненню до суду з відповідним позовом має передувати спір між батьками щодо місця проживання дітей та, принаймні, існувати на час вирішення справи в суді.
За таких обставин суд приходить до висновку про відсутність спору між батьками щодо місця проживання дітей і відсутність порушення прав, свобод чи інтересів як позивача, так і дітей, у зв`язку з чим ухвалює рішення про відмову у задоволенні позову в даній справі.
Керуючись ст.51 Конституції України, ст.ст.3, 6, 19, 141, 160, 161 Сімейного Кодексу України, Конвенцією про права дитини, ст.ст.2, 4, 12, 13, 43-44, 49, 76 - 81, 82, 83, 89, 141, 212, 258-259, 263-265, 268,280, 354 ЦПК України, суд, -
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа:Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому районну про визначення місця проживання дитини - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільно-процесуальним законодавством.
Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 29.11.2022 року.

Суддя С.А. Ширіна

21.11.2022