Справа № 712/3067/22
Провадження № 2/712/1693/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 листопада 2022 року Соснівський районний суд міста Черкаси у складі:

Головуючого судді Токової С.Є.

при секретарі Тітовій О.І.

з участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1

відповідачів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Черкаської обласної військової адміністрації, військової частини НОМЕР_1 про визнання правочину недійсним, витребування майна,-

В С Т А Н О В И В :
Позивач ОСОБА_4 в травні 2022 року звернулась до суду з позовом до Черкаської обласної військової адміністрації, військової частини НОМЕР_1 про визнання правочину недійсним, витребування майна та просила суд визнати недійсним правочин - Акт про примусове відчудження або вилучення майна від 30.03.2022 року та витребувати у військової частини НОМЕР_1 та Черкаської обласної державної адміністрації належний їй на праві власності транспортний засіб :VOLKSVAGEN TRANSPORTER, 2004 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2

В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що вона є власницею мікроавтобуса VOLKSVAGEN TRANSPORTER, 2004 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 . 23.03.2022 року під час керування автомобілем її сином ОСОБА_5 автомобіль був вилучений працівниками поліції СРППВПД № 1 Уманського РУП ГУНП в Черкаській області та доставлений до Маньківського ВПД № 1 Уманського РУП ГУНП в Черкаській області. Вилучення автомобіля проведено без згоди власника, у ньому знаходилися її цінні речі, доля яких їй невідома. В подальшому їй стало відомо, що Актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 23.03.23022 року мікроавтобус VOLKSVAGEN TRANSPORTER, 2004 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 було вилучено працівниками поліції, передано Черкаській військовій адміністраціії, яка в свою чергу передала його військовій частині, що дислокується у місті Черкаси.

Позивач, як власник транспортного засобу не отримувала жодного документу щодо вилучення та передачі військовій частині автомобіля, так як і документів щодо його оцінки.

Ознайомившись з Актом про примусове відчудження або вилучення майна від 30.03.2022 року за вих № 64/01/13-13-05 їй стало відомо, що рішення про передачу на користь війської частини спірного транспортного засобу приймалося робочою групою, яка була створена на підставі Наказу № 97 від 04.03.2022 року.

Зазначений акт , на думку позивача є правочином, на підставі якого виникає право власності з дати його підписання сторонами та має бути визнаний недійсним, оскільки при його укладенні не були дотримані вимоги Закону України" Про передачу, примусове відчудження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану , тобто з підстав визначених п.1 ст. 215 ЦПК України .

Ухвалою від 09 травня 2022 року відмовлено у задоволенні клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору.

Ухвалою від 09 травня 2022 року позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків .

Ухвалою від 08 серпня 2022 року відкрито провадження у справі та вирішено проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом ( повідомленням сторін) .

26.10.2022 року відповідач Черкаська обласна військова адміністрація направила до суду відзив на позовну заяву, в якому вказує, що розпорядженням Черкаської обласної військової адміністрації від 04.03.2022 року № 97 " Про робочу групу з розгляду питань примусового відчудження або вилучення майна у зв"язку із запровадженням та виконанням заходів правового режиму воєнного стану утворено робочу групу з розгляду питань примусового відчудження або вилучення майна у зв"язку із запровадженням та виконанням заходів правового режиму воєнного стану та затверджено її склад за посадами. Основним завданням робочої групи є прийняття рішеня щодо передачі, примусового відчудження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану, яке оформляється протоколом. Робоча група є спеціально уповноваженим колективним органом обласного війського командування , якою, в межах визначених повноважень та у відповідності до вимог чинного законодавства приймаються рішення про відчудження транспортних засобів, спрямовані на забезпечення виконання завдань з оборони України, її територіальної цілосності та недоторканості, а також усунення наслідків або запобігання тим наслідкам , що виникли або можуть виникнути через воєнний стан.

Згідно з пунктом 5 наказу начальника Черкаської обласної військової адміністрації від 02.03.2022 року № 2 "Про встановлення заборони на торгівлю алкогольними напоями та речовинами, виробленими на спиртовій основі" (зі змінами) Головному управлінню Національної поліції в Черкаській області, Управлінню патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції у разі виявлення осіб за кермом транспортного засобу у стані алкогольного сп"яніння наказано здійснити оформлення матеріалів відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення з одночасним затриманням транспортного засобу на термін не більше 3 діб, а також передачею відповідних матеріалів обласному військовому командуванню для вирішення питання щодо примусового відчудження або вилучення транспортного засобу для виконання завдань з оборони України, її захисту, суверенітету, територіальної цілосності і недоторканості в умовах правового режиму воєнного стану.

На виконання вказаного наказу, Уманським районним управлінням поліції ГУНП в Черкаській області робочій групі було направлено лист від 30.03.2022 року № 954/Є щодо виявлення факту керування ОСОБА_5 у стані алкогольного сп"яніння транспортним засобом VOLKSVAGEN TRANSPORTER, 2004 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 для прийняття рішення щодо відчудження транспортного засобу для потреб держави.

За результатами розгляду вказаного листа, робочою групою Черкаської ОВА було прийнято рішення щодо здійснення примусового відчудження автомобіля VOLKSVAGEN TRANSPORTER, 2004 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 на користь військової частини НОМЕР_1 . Рішення оформлено протоколом оперативної наради робочої групи з розгляду питань примусового відчудження або вилучення майна у зв"язку із запровадженням та виконанням заходів правового режиму воєнного стану від 30.03.2022 р. № 27.

Зазначає, що Акт про примусове відчудження або вилучення майна не є рішенням військового командування, не являється правовим актом індивідуальної дії та його його скасування не призведе до відновлення порушеного права, оскільки зазначений документ складається з метою підтвердження події примусового відчудження або вилученння майна, за наслідками чого виникло право державної власності на майно, та є підставою для наступної повної компенсації за примусово відчуджене майно.

Питання повернення примусово відчудженого майна врегульовано ст. 12 Закону України" Про передачу, примусове відчудження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану". У разі, якщо після скасування правового режиму воєнного чи надзвичайного стану майно, яке було примусово відчуджене, збереглося, а колишній власник або уповноважена ним особа наполягає на поверненні майна, таке повернення здійснюється в судовому порядку. Повернення майна є правовим наслідком припинення надзвичайних обставин, які стали підставою для його примусового відчудження.

02.11.2022 року на адресу суду дійшов відзив на позовну заяву від відповідача військової частини НОМЕР_1 , доводи якого є аналогічними відзиву представника Черкаської обласної військової адміністрації.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Весеньов С.В. позов підртримав з підстав, наведених у ньому.

Представник відповідача Черкаської обласної військової адміністрації проти задоволення позову заперечував з підстав, викладених у відзиві на позов.

Представник відповідача Військової частини НОМЕР_1 проти позову заперечував, підтримав доводи , викладені у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України виходячи з наступного.

Відповідно до визначеного ст. 8 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» права на повноважний суд, ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом. Вказана норма кореспондується з положеннями ст. 6 Конвенції, відповідно до якої в поняття «суд, встановлений законом», входить лише той суд, до підсудності якого віднесений розгляд тієї чи іншої справи.
Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 р. Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 р. № 3477-IV, інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.
Відповідно до усталеної прецедентної практики Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» ( рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria), заява № 7360/76, доповідь Комісії від 12 жовтня 1978 року).Суд повторює, що, як було раніше визначено, фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Занд проти Австрії», що згадувалось раніше, Комісія висловила думку, що термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…).
Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.
Відповідно до ст. 4 ЦПК Україникожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частиною першою статті 19ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Відповідно доп. п. 2, 6 ч. 1ст. 5 КАС Україникожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:
- визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;
- прийняття судом одного з рішень, зазначених у п.1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
Суб`єктом владних повноважень є орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг ( п.7 ч.1ст. 4 КАС України).
У відповідності до п.1 ч.1ст.19 КАС Україниюрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема:спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Згідно з ч.3 ст.21 КАС України якщо справа щодо однієї з вимог підсудна окружному адміністративному суду, а щодо іншої вимоги (вимог) - місцевому загальному суду як адміністративному суду, таку справу розглядає окружний адміністративний суд.
Вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства (ч.5 ст.21 КАС України).
Не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом (ч.6 ст.21 КАС України).
Таким чином, до компетенції адміністративної юрисдикції віднесено вирішення публічно-правового спору, в якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.
Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення ( публічно-правові відносини), тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов`язках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов`язаних з реалізацією публічної влади.
Публічно-правовим вважається також спір, який виник з позовних вимог, що ґрунтуються на нормах публічного права, де суб`єкт владних повноважень виступає щодо громадянина не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як носій суверенної влади, який може вказувати або забороняти особі певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.
Як вбачається з позовної заяви, спір виник щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень при примусовому відчуженні майна фізичної особи в умовах воєнного стану. Вказаний спір є публічно-правовим, оскільки відповідач як суб`єкт владних повноважень виступає щодо позивачки не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як суб`єкт, що законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою інших суб`єктів.
При цьому, суд не погоджується із доводами представника позивача про те, що Акт примусове відчудження або вилучення майна від 30.03.2022 року відповідно до якого здійснено примусове вилучення спірного транспортного засобу є правочином, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуттяґ, змінук або припинення цивільних прав та обов"язків.
За змістом вказаної статті ознаками правочину є по - перше те, що правочин це вольовий акт у якому воля (бажання) повинна відповідати волевиявленню; по-друге- правочин це не будь-яка дія, а дія, спрямована на досягнення певного правового результату-набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов"язків і настання цього результату зумовлене саме волею сторони (сторін) правочину; по-третє: правочин - це дія суб"єктів цивільних відносин, заснованих на юридичній рівності, вільному волевиявленні та майновій самостійності їх учасників. Здатність вчинення цими особами правочинів є елементом змісту їх цивільної дієздатності. За цією ознакою правочини відрізняються від актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, які є владними актами, що видаються в межах компетенції зазначених органів- суб"єктів публічного права ; по- четверте - правочин це завжди правомірна дія, оскільки за ним визнаються властивості юридичного факту, який породжує ті правові наслідки, настання яких бажають його суб"єкти.
Як встановлено в судовому засіданні, Акт про примусове відчудження або вилучення майна від 30.03.2022 року складено робочою групою з розгляду питань примусового відчудження або вилучення майна у зв"язку із запровадженням та виконанням заходів правового режиму воєнного стану, склад якої затверджено відповідно до розпорядження Черкаської обласної військової адміністрації від 04.03.2022 року № 97 "Про робочу групу з розгляду питань примусового відчудження або вилучення майна у зв"язку із запровадженням та виконанням заходів правового режиму воєнного стану".
Пунктом 2 вказаного розпорядження визначено, що основним завданням робочої групи є прийняття рішення щодо передачі, примусового відчудження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану, яке оформляється протоколом. У своїй діяльності з процедурних питань робоча група керується Примірним положенням про консультативно-дорадчий, координаційний та інші допоміжний орган облдержадміністрації , затвердженим розпорядженням обласної державної адміністрації від 12.10.2009 року № 285 ( за винятком особи,яка очолює робочу групу), і припиняє свою діяльність за розпорядженням Черкаської обласної вйськової адміністрації.
Тобто, вказаний Аакт за своїми ознаками не є правочином, а є владним актом, виданим спеціально створеним органом , в даному випадку робочою групою , в межах її компетенції.
Таким чином , оскільки позовні вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень пред`явлені позивачкою в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень( Акту про примусове вилучення, відчудження майна) згідно положень КАС України вказаний спір підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства та предметно підсудний окружному адміністративному суду.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи( ст.256 ЦПК України) .
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 255,256 258,260,261 ,353 ЦПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
Провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до Черкаської обласної військової адміністрації, військової частини НОМЕР_1 про визнання правочину недійсним, витребування майна закрити.
Роз`яснити позивачу право на звернення з позовом до окружного адміністративного суду в порядку адміністративного судочинства.
Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України -http://court.gov.ua.
Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення (підписання) ( ч.ч.1,2 ст.261 ЦПК України).
Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення, що є датою її ухвалення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Повний текст ухвали виготовлено 24 листопада 2022 року.

Головуючий : С.Є. Токова