Справа №464/5594/22
пр.№ 6/464/117/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2022 Сихівський районний суд м. Львова

у складі: головуючого-судді Горбань О.Ю.,

секретар судового засідання Гузюк Н.І.,

з участю:

приватного виконавця Пиць А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Львові подання приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць Андрія Андрійовича про примусове проникнення до житла та іншого володіння боржника,

встановив:

приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. звернувся до суду з поданням про надання дозволу на примусове проникнення до володіння боржника ОСОБА_1 - квартири АДРЕСА_1 та квартири АДРЕСА_2 , з метою огляду майна боржника, виявлення майна, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення.

Подання мотивує тим, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць Андрія Андрійовича перебуває зведене виконавче провадження № 65296055 від 08.11.2021 з примусового виконання:

- виконавчого листа Сихівського районного суду міста Львова № 464/2490/19, виданого 31.03.2020 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткових витрат на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 5694,16 грн.;

- виконавчого листа Сихівського районного суду міста Львова № 464/6829/19, виданого 01.02.2021 про стягнення з ОСОБА_1 додаткових витрат на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 4318,16 грн.;

- виконавчого листа Сихівського районного суду міста Львова № 464/487/21, виданого 28.10.2021 про стягнення з ОСОБА_1 додаткових витрат па дитину ОСОБА_3 у розмірі 18710,75 грн.

Приватним виконавцем у відповідності до вимог норм Закону України «Про виконавче провадження» вчинено ряд виконавчих дій для досягнення мети виконання боржником своїх зобов`язань, однак боржник не повному обсязі виконує судові рішення. Боржник не допускає приватного виконавця до володіння у квартиру, в якій він зареєстрований і у квартиру, котра належить його дружині для огляду майна, на яке може бути звернуто стягнення. Вважає, що боржник своїми діями перешкоджає примусовому виконанню рішень судів, а тому це є підставою для примусового проникнення до житла і володіння боржника ОСОБА_1 .

В судовому засіданні приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. подання підтримав з підстав, викладених у такому. Вказав, що боржник працевлаштований на посаді адвокат, отримує дохід, але скеровувати постанову про звернення стягнення на заробітну плату він не може, оскільки в країні запроваджений військовий стан. Вважає, що боржник погашає існуючу заборгованість поволі, що свідчить про умисне невиконання рішення суду, просить подання задовольнити.

Заслухавши пояснення приватного виконавця, дослідивши матеріали подання, суд приходить до висновку, що подання не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Частиною першою статті 439 ЦПК України визначено, що питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Судом встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць Андрія Андрійовича перебуває зведене виконавче провадження № 65296055 від 08.11.2021.

Приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. вчинено ряд виконавчих дій на виявлення у боржника грошових коштів, в тому числі на рахунках, цінностей, рухомого та нерухомого майна.

З матеріалів подання вбачається, що боржник ОСОБА_1 працює, отримує заробітну плату, на вимоги приватного виконавця Пиць А.А. надавав інформацію та документи про наявність у нього готівкових коштів, в тому числі на рахунках, цінностей та іншого майна, прохає скерувати постанову про звернення стягнення на доходи.

Згідно з п.4 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

Зі змісту вказаних правових норм вбачається, що державний виконавець може звернутися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи у разі, якщо боржник чинить перешкоди його вільному доступу до цього житла чи іншого володіння.

Поряд з цим, недоторканність житла є однією з конституційних гарантій громадян. Як зазначено у ст.30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Статтею 311 ЦК України передбачено право на недоторканність житла.

Частинами 1, 2 статті 311 ЦК України зазначено, що житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

За змістом наведених вище норм національного та міжнародного законодавства, проникнення у житло, як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим. Таким чином, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання боржника вільному доступу державного виконавця до цього житла чи іншого володіння.

Право виконавця на звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього виконавчим документом зобов`язань.

При цьому, відповідно до діючого законодавства у поданні про примусове проникнення до житла особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, повинні бути зазначені достовірні дані про наявність такого майна у приміщенні, до якого потрібно здійснити примусове проникнення.

Така позиція узгоджується з постановою Верховного Суду від 25.06.2018 у справі за № 678/282/16-ц.

Отже, для надання дозволу на проникнення до житла чи іншого володіння боржника суду мають бути надані переконливі докази того, що виконавець вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до майна, проте це не дало результатів.

Звертаючись з даним поданням, виконавець просить надати дозвіл на проникнення відразу у дві квартири, а саме за місцем реєстрації боржника і у житло, котре належить дружині боржника. Суд враховує, що квартира АДРЕСА_2 -Винники належить ОСОБА_4 на праві приватної власності і не є майном подружжя.

На переконання суду, виконавцем на обґрунтування доцільності проникнення до житла і володіння боржника не надано доказів, що ним вжито повний обсяг заходів, визначених законодавством про виконавче провадження щодо примусового виконання судового рішення, не використані всі права, надані виконавцям, спрямовані на своєчасне та повне вчинення виконавчих дій.

В матеріалах справи наявні докази і не оспорюється приватним виконавцем, що боржник працевлаштований, поступово погашає заборгованість.

Виходячи з вказаного та аналізуючи надані документи, суд дійшов висновку, що подання не підлягає задоволенню, оскільки примусове проникнення до житла або іншого приміщення не є першочерговим засобом, а навпаки є одним з крайніх заходів примусового виконання рішення суду, а матеріали подання не містять належних та допустимих доказів, які б вказували на свідоме ухилення боржника від виконання рішення суду, що дійсно були вжиті першочергові заходи виконавчого провадження, та вжиття інших заходів виконання не забезпечить його ефективність, що в свою чергу обґрунтовувало б наявність підстав для такого втручання в особисті охоронювані законом права боржника і в особисті права дружини боржника.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Отже, суд дійшов висновку, що у задоволенні подання про примусове проникнення до квартири АДРЕСА_1 , в якій зареєстрований боржник ОСОБА_1 , до квартири АДРЕСА_2 , котра належить ОСОБА_4 на праві приватної власності, слід відмовити, оскільки матеріали подання не містять достатніх доказів, а відповідно і фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього зобов`язань.

Керуючись ст.439 ЦПК України, суд, -

постановив:

подання приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць Андрія Андрійовича про примусове проникнення до житла - квартири АДРЕСА_1 та квартири АДРЕСА_2 -Винники залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення.

Повний текст ухвали складено 23.11.2022 о 12.00 год.

Суддя О.Ю.Горбань